SMĚRNICE RADY 2006/67/ES
ze dne 24. července 2006,
kterou se členským státům ukládá povinnost udržovat minimální zásoby ropy nebo ropných produktů
(kodifikované znění)
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 68/414/EHS ze dne 20. prosince 1968, kterou se členským státům EHS ukládá povinnost udržovat minimální zásoby ropy a/nebo ropných produktů (3), byla několikrát zásadně změněna (4). Z důvodu přehlednosti a srozumitelnosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.
(2)
Dovážená ropa a ropné produkty zaujímají důležité místo v zásobování Společenství energií. Jakékoli potíže, byť dočasné, jejichž důsledkem je snížení dodávek takových produktů dovážených ze třetích zemí nebo významné zvýšení jejich ceny na mezinárodních trzích, by mohly způsobit vážné narušení hospodářské činnosti ve Společenství. Společenství tedy musí být v takovém případě schopno odstranit nebo alespoň zmírnit všechny škodlivé následky.
(3)
Krize v zásobování může nastat neočekávaně. Je tedy nevyhnutelné přijmout nezbytná opatření k nápravě případných nedostatků.
(4)
Je tedy nutné zvýšit zabezpečení zásobování ropou a ropnými produkty v členských státech vytvořením a udržováním minimálních zásob nejdůležitějších ropných produktů.
(5)
Je nezbytné, aby organizační opatření pro zásoby ropy nepoškozovala řádné fungování vnitřního trhu.
(6)
Ve směrnici 73/238/EHS (5) Rada rozhodla o přijetí vhodných opatření - včetně čerpání zásob ropy - v případě potíží v zásobování Společenství ropou a ropnými produkty; členské státy přijaly podobné závazky v dohodě o „Mezinárodním energetickém programu“.
(7)
Je nezbytné, aby zásoby byly k dispozici členským státům, pokud by vznikly potíže v zásobování ropou. Členské státy by měly mít pravomoci a schopnosti kontrolovat využívání zásob tak, aby mohly být okamžitě k dispozici ve prospěch oblastí, které nejvíce potřebují dodávky ropy.
(8)
Organizační opatření pro udržování zásob by měla zajišťovat dostupnost zásob a jejich přístupnost spotřebiteli.
(9)
Je vhodné, aby organizační opatření pro udržování zásob byla transparentní a zajišťovala spravedlivé a nediskriminační sdílení břemene povinnosti udržovat zásoby. Členské státy mohou zpřístupnit zúčastněným stranám informace týkající se nákladů na udržování zásob ropy.
(10)
K organizaci udržování zásob mohou členské státy využít systém založený na přenesení závazku držet veškeré zásoby nebo jejich část na skladovací subjekty nebo instituce. Případné saldo by měly udržovat rafinerie a jiní účastníci trhu. Partnerství mezi státem a soukromým sektorem je významné pro fungování účinných a spolehlivých mechanismů pro držení zásob.
(11)
Domácí těžba sama přispívá k zabezpečení zásobování. Vývoj ropného trhu může odůvodnit vhodnou odchylku od povinnosti udržovat zásoby ropy členským státem s domácí těžbou ropy. V souladu se zásadou subsidiarity mohou členské státy osvobodit podniky od povinnosti udržovat zásoby pro úhrn nepřesahující množství produktů, které tyto podniky vyrábějí z domácí těžby ropy.
(12)
Je vhodné přijmout metody, které již uplatňují Společenství a členské státy v rámci svých mezinárodních závazků a dohod. V důsledku změn struktury spotřeby ropy se zásobníky leteckého paliva pro mezinárodní dopravu staly důležitou složkou této spotřeby.
(13)
Je třeba přizpůsobit a zjednodušit mechanismus Společenství týkající se statistického výkaznictví v oblasti zásob ropy.
(14)
Zásoby ropy mohou být udržovány v zásadě kdekoli ve Společenství. Je tedy vhodné usnadnit tvorbu zásob mimo území státu. Je nezbytné, aby rozhodnutí o držení zásob mimo území státu přijímala vláda daného členského státu podle jeho potřeb a úvah o zabezpečení zásobování. V případě zásob držených pro jiné podniky nebo subjekty nebo instituce jsou nezbytné podrobnější předpisy k zaručení jejich dostupnosti a přístupnosti v případě potíží v zásobování ropou.
(15)
K zajištění řádného fungování vnitřního trhu je žádoucí podporovat využívání dohod mezi členskými státy týkajících se držení minimálních zásob za účelem využívání skladovacích kapacit v jiných členských státech. Je věcí členských států, aby rozhodly o uzavření takových dohod.
(16)
Je vhodné posílit dohled správních orgánů nad zásobami a zavést účinné mechanismy pro kontrolu a ověřování zásob. Je nezbytné zavést systém sankcí k prosazení takové kontroly.
(17)
Je vhodné pravidelně informovat Radu o situaci v zabezpečení zásob ve Společenství.
(18)
Jelikož cíle navrhovaného opatření, totiž udržování vysoké úrovně zabezpečení zásobování ropou ve Společenství prostřednictvím spolehlivých a transparentních mechanismů založených na solidaritě mezi členskými státy, může být, při dodržení pravidel vnitřního trhu a hospodářské soutěže, lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle.
(19)
Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze I části B,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Členské státy přijmou vhodné právní a správní předpisy za účelem udržení svých stálých zásob ropných produktů v rámci Evropského společenství, s výhradou článku 10, na úrovni, která v každé kategorii ropných produktů uvedených v článku 2 odpovídá alespoň průměrné denní domácí spotřebě vypočtené podle čl. 4 odst. 2 za 90 dnů předchozího kalendářního roku.
2. Část domácí spotřeby, která je kryta ropnými produkty pocházejícími z domácí těžby daného členského státu, lze odečíst až do maximální výše 25 % uvedené domácí spotřeby. O rozdělení výsledku takového odpočtu v členském státě rozhodne daný členský stát.
Článek 2
Při výpočtu domácí spotřeby se berou v úvahu tyto kategorie ropných produktů:
a)
motorový benzin a letecká paliva (letecký benzin a tryskové palivo benzinového typu);
b)
plynový olej, motorová nafta, petrolej a tryskové palivo petrolejového typu;
c)
topné oleje.
Zásobníky pro námořní lodě se do výpočtu domácí spotřeby nezahrnují.
Článek 3
1. Zásoby udržované v souladu s článkem 1 musí být zcela k dispozici členským státům, pokud by vznikly potíže v zásobování ropou. Členské státy zajistí, aby měly zákonné pravomoci ke kontrole využívání zásob za takových okolností.
Ve všech ostatních případech členské státy zajistí dostupnost a přístupnost těchto zásob. Vypracují opatření umožňující identifikaci, inventuru a kontrolu zásob.
2. Členské státy zajistí, aby v opatřeních k udržování zásob platily spravedlivé a nediskriminační podmínky.
Břemeno nákladů vyplývajících z udržování zásob v souladu s článkem 1 bude zjišťováno transparentními opatřeními. V této souvislosti mohou členské státy přijmout opatření k získání užitečných informací týkajících se nákladů na udržování zásob v souladu s článkem 1 a ke zpřístupnění takových informací zúčastněným stranám.
3. Ke splnění požadavků podle odstavců 1 a 2 se členské státy mohou rozhodnout, že se obrátí na skladovací subjekt nebo instituci, které budou odpovědné za držení veškerých zásob nebo jejich části.
Dva nebo více členských států se mohou rozhodnout, že se obrátí na společný skladovací subjekt nebo instituci. V takovém případě nesou společnou odpovědnost za závazky vyplývající z této směrnice.
Článek 4
1. Členské státy předloží Komisi statistický přehled o stavu existujících zásob ke konci každého měsíce vypracovaný v souladu s čl. 5 odst. 2 a 3 a článkem 6 a uvedou v něm, kolik dnů průměrné spotřeby v předchozím kalendářním roce tyto zásoby představují. Tento přehled musí být předložen do 25. dne měsíce následujícího po sledovaném měsíci.
2. Povinnost členského státu držet zásoby je založena na domácí spotřebě v předchozím kalendářním roce. Na počátku každého kalendářního roku členské státy přepočítají svou povinnost držet zásoby nejpozději 31. března každého roku a zajistí, že dosáhnou co nejdříve souladu se svými novými povinnostmi, v každém případě nejpozději 31. července každého roku.
3. Zásoby tryskového paliva petrolejového typu jsou ve statistickém přehledu vykazovány odděleně v kategorii uvedené v čl. 2 písm. b).
Článek 5
1. Povinně udržované zásoby podle článku 1 mohou být udržovány ve formě ropy a meziproduktů, jakož i ve formě konečných produktů.
2. Ve statistickém přehledu o stavu zásob existujících na konci každého měsíce se:
a)
konečné produkty uvádějí podle své skutečné hmotnosti;
b)
ropa a meziprodukty započítávají takto:
i)
jako poměrné množství jednotlivých kategorií produktů vyrobených v předchozím kalendářním roce v rafinériích daného členského státu nebo
ii)
na základě výrobních programů rafinérií daného členského státu pro běžný rok nebo
iii)
na základě poměru mezi celkovým množstvím produktů, na něž se vztahuje povinnost udržovat zásoby, vyrobených v předchozím kalendářním roce v daném členském státě a celkovým množstvím ropy spotřebované v tomtéž roce, a to u první a druhé kategorie (motorový benzin a plynový olej) nejvýše do 40 % celkové povinnosti udržovat zásoby a u třetí kategorie (topné oleje) nejvýše do 50 % této povinnosti.
3. Složky směsí, pokud jsou určeny pro zapracování do konečných produktů uvedených v článku 2, mohou nahradit produkty, pro něž jsou určeny.
Článek 6
1. Při výpočtu úrovně minimálních zásob stanovených v článku 1 se do statistického přehledu zahrnují pouze ta množství, která by měla být držena v souladu s čl. 3 odst. 1.
2. S výhradou odstavce 1 mohou být do zásob zahrnuty:
a)
zásoby na palubě ropných tankerů kotvících v přístavu za účelem vykládky, a to po splnění odpovídajících přístavních formalit;
b)
zásoby skladované ve vykládacích přístavech;
c)
zásoby v nádržích na vstupu ropovodů;
d)
zásoby v nádržích rafinérií, s výjimkou zásob nacházejících se v potrubních systémech a rafinérském zařízení;
e)
zásoby ve skladech držené rafinériemi nebo dovozními, skladovacími nebo velkoobchodními distribučními podniky;
f)
zásoby skladované velkoodběrateli v souladu s vnitrostátními právními předpisy týkajícími se povinnosti udržovat stálé zásoby;
g)
zásoby nacházející se na nákladních člunech a pobřežních plavidlech provozujících dopravu v mezích státních hranic za předpokladu, že je příslušné orgány mohou kontrolovat a že tyto zásoby mohou být neprodleně v případě potřeby dány k dispozici.
3. Ze statistického přehledu jsou vyloučeny zejména tyto položky: dosud nevytěžená domácí ropa; zásoby určené pro zásobníky námořních plavidel; zásoby v průběhu přepravy s výjimkou zásob uvedených v čl. 7 odst. 1; zásoby nacházející se v ropovodech, v silničních a železničních cisternových vozech a v zásobnících čerpacích stanic pohonných hmot a zásoby držené drobnými spotřebiteli.
Ze statistického přehledu jsou vyloučeny rovněž zásoby, které jsou v držení ozbrojených sil, a zásoby, které pro ně drží ropné společnosti.
Článek 7
1. Pro účely provádění této směrnice mohou být na základě mezivládních dohod vytvářeny zásoby na území jednoho členského státu na účet podniků, subjektů nebo institucí usazených v jiném členském státě. Je věcí vlády daného členského státu, aby rozhodla, zda bude udržovat část svých zásob mimo území svého státu.
Členský stát, na jehož území jsou zásoby na základě takové dohody drženy, nesmí bránit převodu těchto zásob do jiných členských států, na jejichž účet jsou zásoby udržovány podle takové dohody. Tento stát kontroluje takové zásoby v souladu s postupy uvedenými v dotyčné dohodě, avšak nezahrnuje je do svého statistického přehledu. Do svého statistického přehledu je smí zahrnout členský stát, v jehož prospěch jsou zásoby drženy.
Členský stát zašle Komisi společně se statistickým přehledem zprávu týkající se zásob udržovaných na jeho území ve prospěch jiného členského státu, jakož i zásob udržovaných v jiných členských státech v jeho vlastní prospěch. V obou případech jsou ve zprávě uvedena místa skladování nebo společnosti držící zásoby a množství a kategorie skladovaných produktů nebo ropy.
2. Návrhy dohod uvedených v odst. 1 prvním pododstavci se zašlou Komisi, která může zúčastněným vládám sdělit své připomínky. Jakmile jsou dohody uzavřeny, oznámí se Komisi, která o nich uvědomí ostatní členské státy.
Dohody musí splňovat tyto podmínky:
a)
jejich předmětem je ropa a všechny ropné produkty, na něž se vztahuje tato směrnice;
b)
stanoví podmínky a opatření k udržování zásob s cílem zajištění kontroly a dostupnosti těchto zásob;
c)
stanoví postupy k zajištění kontroly a identifikace zásob, mimo jiné metody provádění inspekcí a spolupráce při inspekcích;
d)
jsou obecně uzavírány na dobu neurčitou;
e)
je v nich uvedeno, že obsahují-li ustanovení o jednostranné výpovědi, není tato výpověď účinná v případě vzniku krize v zásobování, a že Komise je v každém případě předem informována o každé výpovědi dohody.
3. Pokud zásoby vytvořené podle takových dohod nevlastní podnik nebo subjekt nebo instituce, který má povinnost držet zásoby, ale jsou drženy k dispozici tohoto podniku nebo subjektu nebo instituce jiným podnikem nebo subjektem nebo institucí, musí být splněny tyto podmínky:
a)
oprávněný podnik nebo subjekt nebo instituce má smluvní právo nabýt těchto zásob po celou dobu platnosti smlouvy; metodika stanovení ceny takového nabytí je dohodnuta mezi zúčastněnými stranami;
b)
minimální doba platnosti takové smlouvy je 90 dní;
c)
místo skladování nebo společnosti držící zásoby k dispozici oprávněného podniku nebo subjektu nebo instituce, jakož i množství a kategorie produktu nebo ropy skladované na takovém místě jsou specifikovány;
d)
skutečná dostupnost zásob pro oprávněný podnik nebo subjekt nebo instituci je zaručena kdykoli po celou dobu platnosti smlouvy podnikem nebo subjektem nebo institucí držící zásoby k dispozici oprávněného podniku nebo subjektu nebo instituce;
e)
podnik nebo subjekt nebo instituce držící zásoby dané k dispozici oprávněného podniku nebo subjektu nebo instituce podléhá pravomoci členského státu, na jehož území jsou zásoby umístěny, pokud jde o zákonné pravomoci takového členského státu kontrolovat a ověřovat existenci zásob.
Článek 8
Členské státy přijmou veškeré nezbytné předpisy a veškerá nezbytná opatření k zajištění kontroly zásob a dohledu nad nimi. Zavedou mechanismy pro ověřování zásob podle této směrnice.
Článek 9
Členské státy stanoví sankce použitelné pro případy porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá nezbytná opatření k uplatňování těchto předpisů. Takto stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 10
1. V případě, že ve Společenství vzniknou potíže v zásobování ropou, zprostředkuje Komise na žádost kteréhokoli členského státu nebo z vlastního podnětu konzultace mezi členskými státy.
2. S výjimkou případů zvláštní naléhavosti nebo v případě pokrytí nepatrné místní spotřeby upustí členské státy před konzultacemi uvedenými v odstavci 1 od čerpání svých zásob v rozsahu, jaký by snížil úroveň těchto zásob pod povinné minimum.
3. Členské státy informují Komisi o každém budoucím odběru z rezervních zásob a co nejdříve uvedou:
a)
datum, kdy zásoby klesly pod povinné minimum,
b)
důvody takového čerpání,
c)
opatření k doplnění zásob, byla-li přijata,
d)
popřípadě odhad předpokládaného budoucího vývoje zásob, jestliže úroveň zásob zůstane pod limitem povinného minima.
Článek 11
Komise pravidelně předkládá Radě zprávu o stavu zásob ve Společenství, včetně potřeby harmonizace, za účelem zajištění účinné kontroly zásob a dohledu nad nimi.
Článek 12
Směrnice 68/414/EHS se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu a jejich použitelnost stanovených v příloze I části B.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 13
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 14
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 24. července 2006.
DIRECTIVE 2006/67/CE DU CONSEIL
du 24 juillet 2006
faisant obligation aux États membres de maintenir un niveau minimal de stocks de pétrole brut et/ou de produits pétroliers
(version codifiée)
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 100,
vu la proposition de la Commission,
vu l'avis du Parlement européen (1),
vu l'avis du Comité économique et social européen (2),
considérant ce qui suit:
(1)
La directive 68/414/CEE du Conseil du 20 décembre 1968 faisant obligation aux États membres de la CEE de maintenir un niveau minimum de stocks de pétrole brut et/ou de produits pétroliers (3) a été modifiée à plusieurs reprises et de façon substantielle (4). Il convient, dans un souci de clarté et de rationalité, de procéder à la codification de ladite directive.
(2)
Le pétrole brut et les produits pétroliers importés occupent une place importante dans l'approvisionnement de la Communauté en produits énergétiques. Toute difficulté, même momentanée, ayant pour effet de réduire les fournitures de ces produits en provenance des pays tiers ou d'en accroître sensiblement le prix sur les marchés internationaux serait susceptible de causer des perturbations graves dans l'activité économique de la Communauté. Il importe donc d'être en mesure de compenser ou tout au moins d'atténuer les effets dommageables d'une telle éventualité.
(3)
Une crise d'approvisionnement pourrait se produire de façon inopinée. Il est, dès lors, indispensable de mettre en place les moyens nécessaires pour remédier à une pénurie éventuelle.
(4)
À cet effet, il est nécessaire de renforcer la sécurité des approvisionnements des États membres en pétrole brut et en produits pétroliers par la constitution et le maintien d'un niveau minimal de stockage des produits pétroliers les plus importants.
(5)
Les modalités d'organisation des stocks pétroliers ne doivent pas nuire au bon fonctionnement du marché intérieur.
(6)
Dans la directive 73/238/CEE (5), le Conseil a arrêté les mesures appropriées - notamment les prélèvements sur les stocks pétroliers - à prendre en cas de difficultés d'approvisionnement de la Communauté en pétrole brut et en produits pétroliers; les États membres ont pris des engagements du même ordre dans le cadre de l'accord concernant un «programme international de l'énergie».
(7)
Les stocks doivent être à la disposition des États membres pour parer à toute difficulté de l'approvisionnement en pétrole. Les États membres doivent détenir le pouvoir et la capacité de maîtriser l'affectation des stocks de manière à pouvoir les mettre rapidement à la disposition des secteurs où les besoins d'approvisionnements pétroliers sont les plus pressants.
(8)
Les modalités de stockage doivent garantir la disponibilité des stocks et leur accessibilité au consommateur.
(9)
Il convient de veiller à la transparence des modalités de stockage, de manière à assurer une répartition équitable et non discriminatoire des charges liées à l'obligation de stockage. Les États membres peuvent mettre à la disposition des parties intéressées les informations relatives au coût du stockage.
(10)
Pour organiser le stockage, les États membres peuvent recourir à un système fondé sur la délégation de la totalité ou d'une partie de l'obligation à un organisme ou à une agence de stockage. Le solde éventuel devra être stocké par des raffineurs et d'autres opérateurs sur le marché. Un partenariat entre l'État et le secteur privé est essentiel à l'efficacité et à la fiabilité des mécanismes de stockage.
(11)
Une production propre contribue par elle-même à la sécurité d'approvisionnement. L'évolution du marché pétrolier peut justifier l'octroi d'une dérogation appropriée à l'obligation de maintenir des stocks pétroliers aux États membres ayant une production pétrolière qui leur est propre. Conformément au principe de subsidiarité, les États membres peuvent dispenser les entreprises de l'obligation de maintenir des stocks pour un montant n'excédant pas la quantité de produits qu'elles fabriquent à partir de pétrole brut extrait de leur sol.
(12)
Il convient d'adopter les méthodes déjà appliquées par la Communauté et par ses États membres dans le cadre de leurs obligations et accords internationaux. Compte tenu de l'évolution de la structure de consommation de pétrole, les soutes de l'aviation internationale sont devenues un élément important de cette consommation.
(13)
Il est nécessaire d'adapter et de simplifier les procédures communautaires relatives au relevé statistique des stocks pétroliers.
(14)
Les stocks pétroliers peuvent, en principe, être détenus en n'importe quel endroit de la Communauté. Il convient dès lors de faciliter la constitution de stocks en dehors du territoire national. Il est nécessaire que la décision de détenir des stocks en dehors du territoire national soit prise par le gouvernement de l'État membre concerné en fonction de ses besoins et dans le souci d'assurer la sécurité des approvisionnements. Dans le cas des stocks mis à la disposition d'une autre entreprise, organisme ou entité, des règles plus détaillées sont nécessaires pour garantir leur disponibilité et leur accessibilité en cas de difficultés d'approvisionnement en pétrole.
(15)
Il est souhaitable, pour assurer le bon fonctionnement du marché intérieur, de promouvoir le recours à des accords entre États membres concernant la détention minimale de stocks afin de promouvoir l'utilisation des possibilités de stockage existant dans d'autres États membres. Il appartient aux États membres concernés de décider de conclure de tels accords.
(16)
Il convient de renforcer la surveillance administrative des stocks et de mettre en place des mécanismes efficaces pour maîtriser et contrôler les stocks. Il est nécessaire de prévoir un régime de sanctions pour imposer ce contrôle.
(17)
Il convient d'informer régulièrement le Conseil de l'état des stocks de sécurité dans la Communauté.
(18)
Étant donné que l'objectif de l'action envisagée, à savoir le maintien d'un niveau élevé de sécurité des approvisionnements en pétrole dans la Communauté grâce à des mécanismes fiables et transparents fondés sur la solidarité entre les États membres, tout en respectant les règles du marché intérieur et de la concurrence, peut être mieux réalisé au niveau communautaire, la Communauté peut prendre des mesures, conformément au principe de subsidiarité consacré à l'article 5 du traité. Conformément au principe de proportionnalité tel qu'énoncé audit article, la présente directive n'excède pas ce qui est nécessaire pour atteindre cet objectif.
(19)
La présente directive ne doit pas porter atteinte aux obligations des États membres concernant les délais de transposition en droit national des directives indiqués à l'annexe I, partie B,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
1. Les États membres prennent toutes dispositions législatives, réglementaires ou administratives appropriées pour maintenir, sur le territoire de la Communauté, de façon permanente et sous réserve des dispositions de l'article 10, un niveau de stocks de produits pétroliers équivalant au moins à quatre-vingt-dix jours de la consommation intérieure journalière moyenne pendant l'année civile précédente, visée à l'article 4, paragraphe 2, pour chacune des catégories de produits pétroliers énumérées à l'article 2.
2. La part de la consommation intérieure couverte par des dérivés du pétrole extrait du sol de l'État membre considéré peut être déduite à concurrence d'un maximum de 25 % de ladite consommation. La répartition interne du résultat de cette déduction est décidée par l'État membre concerné.
Article 2
Les catégories suivantes de produits sont retenues pour le calcul de la consommation intérieure:
a)
essences auto et carburants pour avion (essence avion, carburéacteur de type essence);
b)
gasoils, dieseloils, pétrole lampant et carburéacteur de type kérosène;
c)
fuel-oils.
Les soutes pour la navigation maritime ne figurent pas dans la consommation intérieure.
Article 3
1. Les stocks détenus conformément à l'article 1er doivent être à l'entière disposition des États membres en cas de difficultés d'approvisionnement en pétrole. Les États membres se dotent du pouvoir juridique de décider de l'affectation des stocks en pareilles circonstances.
En dehors de ces circonstances, les États membres veillent à la disponibilité et à l'accessibilité de ces stocks. Ils établissent les modalités d'identification, de comptabilité et de contrôle des stocks.
2. Les États membres veillent à appliquer des conditions équitables et non discriminatoires dans leurs dispositions en matière de stockage.
Les coûts résultant du stockage prescrit à l'article 1er doivent apparaître de manière transparente. À cet égard, les États membres peuvent adopter des mesures pour obtenir des informations appropriées concernant les coûts du stockage prescrit à l'article 1er et pour mettre ces informations à la disposition des parties intéressées.
3. Pour répondre aux exigences des paragraphes 1 et 2, les États membres peuvent décider de recourir à un organisme ou à une agence de stockage qui aura pour mission de détenir la totalité ou une partie des stocks.
Deux ou plusieurs États membres peuvent décider de recourir à un même organisme ou à une même agence de stockage. Dans cette hypothèse, ils sont solidairement responsables du respect des obligations résultant de la présente directive.
Article 4
1. Les États membres communiquent à la Commission un relevé statistique des stocks existants à la fin de chaque mois, établi conformément à l'article 5, paragraphes 2 et 3, et à l'article 6, en précisant le nombre de jours de consommation moyenne de l'année civile précédente que ces stocks représentent. Cette communication doit être faite au plus tard le vingt-cinquième jour du deuxième mois qui suit le mois de référence.
2. L'obligation de stockage d'un État membre est fondée sur la consommation intérieure de l'année civile précédente. Au début de chaque année civile, les États membres doivent réévaluer leur obligation de stockage le 31 mars au plus tard et veiller à respecter leurs nouvelles obligations chaque année dès que possible et, en tout état de cause, pour le 31 juillet au plus tard.
3. Dans le relevé statistique, les stocks de carburéacteur de type kérosène font l'objet d'une rubrique distincte dans la catégorie visée à l'article 2, point b).
Article 5
1. Les stocks à maintenir dans le cadre de l'obligation définie à l'article 1er peuvent se présenter sous la forme de pétrole brut et de produits intermédiaires ainsi que sous la forme de produits finis.
2. Dans le relevé statistique des stocks existants à la fin de chaque mois:
a)
les produits finis sont comptés pour leur tonnage réel;
b)
le pétrole brut et les produits intermédiaires sont pris en compte:
i)
soit dans la proportion des quantités de chacune des catégories de produits obtenues au cours de l'année civile précédente dans les raffineries de l'État membre considéré;
ii)
soit sur la base des programmes de production des raffineries de l'État membre considéré pour l'année en cours;
iii)
soit sur la base du rapport existant entre, d'une part, la quantité globale des produits assujettis à l'obligation de stockage fabriqués au cours de l'année civile précédente dans l'État membre considéré et, d'autre part, la quantité totale de pétrole brut utilisée durant la même année, à concurrence d'un maximum de 40 % de l'obligation totale pour les première et deuxième catégories (essences et gasoils) et de 50 % pour la troisième catégorie (fuel-oils).
3. Les produits des mélanges, quand ils sont destinés à la fabrication de produits finis figurant à l'article 2, peuvent remplacer les produits pour lesquels ils sont destinés.
Article 6
1. Pour le calcul du niveau minimal de stocks prévu à l'article 1er, seules les quantités détenues conformément à l'article 3, paragraphe 1, figurent dans le relevé statistique.
2. Dans les conditions visées au paragraphe 1, peuvent être incluses dans les stocks:
a)
les quantités à bord de navires pétroliers se trouvant dans un port en vue du déchargement, lorsque les formalités portuaires ont été accomplies;
b)
les quantités stockées dans les ports de déchargement;
c)
les quantités contenues dans les réservoirs à l'entrée des oléoducs;
d)
les quantités se trouvant dans les réservoirs des raffineries, à l'exclusion des quantités se trouvant dans les conduites et les installations de traitement;
e)
les quantités se trouvant dans les entrepôts des raffineries, des entreprises d'importation, de stockage ou de distribution en gros;
f)
les quantités se trouvant dans les entrepôts d'entreprises consommatrices importantes et qui correspondent aux dispositions nationales en matière d'obligation de stockage permanent;
g)
les quantités se trouvant dans les chalands et les caboteurs en cours de transport à l'intérieur des frontières nationales, à condition qu'elles puissent être contrôlées par les autorités responsables et rendues disponibles sans délai.
3. Doivent notamment être exclus du relevé statistique le pétrole brut se trouvant dans les gisements, les quantités destinées aux soutes pour la navigation maritime, celles en transit direct, à l'exception des stocks visés à l'article 7, paragraphe 1, les quantités se trouvant dans les oléoducs, dans les camions-citernes et les wagons-citernes, dans les réservoirs des points de vente et chez les petits consommateurs.
Doivent, en outre, être exclues du relevé statistique les quantités détenues par les forces armées et celles qui leur sont réservées auprès des sociétés pétrolières.
Article 7
1. Pour l'application de la présente directive, des stocks peuvent, dans le cadre d'accords intergouvernementaux, être constitués sur le territoire d'un État membre pour le compte d'entreprises, d'organismes ou d'agences établis dans un autre État membre. Il appartient au gouvernement de l'État membre concerné de décider si des stocks seront détenus en dehors du territoire national.
L'État membre sur le territoire duquel ces stocks sont entreposés dans le cadre d'un tel accord ne peut s'opposer à ce qu'ils soient transférés dans les autres États membres pour le compte desquels des stocks sont détenus en vertu de cet accord. Il exerce son contrôle sur ces stocks conformément aux procédures définies dans cet accord, mais il ne les inclut pas dans son relevé statistique. L'État membre auquel ces stocks sont destinés peut les inclure dans son relevé statistique.
Avec le relevé statistique, chaque État membre transmet à la Commission un rapport sur les stocks entreposés sur son propre territoire pour le compte d'un autre État membre ainsi que sur les stocks entreposés dans d'autres États membres pour son compte. Dans les deux cas, le rapport indique les lieux de stockage et/ou les sociétés détenant ces stocks, les quantités et les catégories de produits - ou le pétrole brut - stockés.
2. Les projets d'accords visés au paragraphe 1, premier alinéa, sont communiqués à la Commission, qui peut formuler ses observations à l'intention des gouvernements intéressés. Les accords, une fois conclus, sont notifiés à la Commission, qui les porte à la connaissance des autres États membres.
Ces accords doivent répondre aux conditions suivantes:
a)
porter sur le pétrole brut et tous les produits pétroliers visés par la présente directive;
b)
fixer les conditions et modalités de stockage, dans le but de garantir la maîtrise et la disponibilité de ces stocks;
c)
indiquer la procédure pour assurer le contrôle et l'identification des stocks prévus, notamment les méthodes appliquées pour effectuer des inspections ou coopérer à des inspections;
d)
être conclus en principe pour une durée illimitée;
e)
préciser que, si une possibilité de résiliation unilatérale est prévue, celle-ci ne s'applique pas en cas de crise des approvisionnements et que, en tout état de cause, la Commission est préalablement informée de toute résiliation.
3. Lorsque les stocks constitués en vertu de tels accords ne sont pas la propriété de l'entreprise, de l'organisme ou de l'agence redevable de l'obligation de détenir les stocks mais sont mis à la disposition de cette entreprise, de cet organisme ou de cette agence par une autre entreprise, un autre organisme ou une autre agence, les conditions suivantes doivent être remplies:
a)
l'entreprise, l'organisme ou l'agence bénéficiaire doit disposer du droit contractuel d'acquérir ces stocks tout au long de la période couverte par le contrat; la méthodologie permettant de fixer le prix de cette acquisition est à convenir entre les parties concernées;
b)
la période minimale d'un tel contrat est de quatre-vingt-dix jours;
c)
le lieu de stockage et/ou les sociétés détenant les stocks mis à la disposition de l'entreprise, de l'organisme ou de l'agence bénéficiaire, ainsi que la quantité et la catégorie de produits ou de pétrole brut stockés dans ce lieu doivent être précisés;
d)
l'entreprise, l'organisme ou l'agence détenant les stocks doit garantir à tout moment pendant la durée du contrat que les stocks mis à disposition sont réellement disponibles pour l'entreprise, l'organisme ou l'agence bénéficiaire;
e)
l'entreprise, l'organisme ou l'agence détenant les stocks mis à la disposition de l'entreprise, de l'organisme ou de l'agence bénéficiaire doit relever de la compétence de l'État membre sur le territoire duquel les stocks sont situés, pour autant que les compétences juridiques de cet État membre pour contrôler et vérifier l'existence des stocks soient concernées.
Article 8
Les États membres adoptent toutes les dispositions nécessaires et prennent toutes les mesures nécessaires pour assurer la maîtrise et la surveillance des stocks. Ils mettent en place des mécanismes de vérification des stocks conformément à la présente directive.
Article 9
Les États membres déterminent les sanctions applicables aux violations des dispositions nationales adoptées en application de la présente directive et prennent toute mesure nécessaire pour mettre en œuvre ces dispositions. Les sanctions ainsi prévues doivent être effectives, proportionnées et dissuasives.
Article 10
1. Si des difficultés surviennent dans l'approvisionnement en pétrole de la Communauté, la Commission organise une consultation entre les États membres à la demande de l'un de ceux-ci, ou de sa propre initiative.
2. Sauf cas d'urgence particulière ou pour la satisfaction de besoins locaux peu importants, les États membres s'abstiennent d'opérer, avant la consultation prévue au paragraphe 1, des prélèvements sur les stocks ayant pour effet de les réduire au-dessous du niveau minimal obligatoire.
3. Les États membres informent la Commission de tous prélèvements opérés sur les stocks de réserve et indiquent, dans les meilleurs délais:
a)
la date à laquelle les stocks sont devenus inférieurs au minimum obligatoire;
b)
les causes de ces prélèvements;
c)
les mesures éventuellement prises pour permettre la reconstitution des stocks;
d)
si possible, l'évolution probable des stocks pendant la période où ils resteront inférieurs au minimum obligatoire.
Article 11
La Commission présente régulièrement au Conseil un rapport sur l'état des stocks constitués dans la Communauté, et notamment, le cas échéant, sur la nécessité d'une harmonisation afin d'assurer la maîtrise et la surveillance des stocks.
Article 12
La directive 68/414/CEE est abrogée, sans préjudice des obligations des États membres en ce qui concerne les délais de transposition en droit national et d'application des directives indiqués à l'annexe I, partie B.
Les références faites à la directive abrogée s'entendent comme faites à la présente directive et sont à lire selon le tableau de correspondance figurant à l'annexe II.
Article 13
La présente directive entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Article 14
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Bruxelles, le 24 juillet 2006.