Nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1553/89
ze dne 29. května 1989
o konečné jednotné úpravě vybírání vlastních zdrojů vycházejících z daně z přidané hodnoty
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 209 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 183 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 88/376/EHS, Euratom ze dne 24. června 1988 o systému vlastních zdrojů Společenství [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [4],
vzhledem k tomu, že na základě svého článku 14 se nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 2892/77 ze dne 19. prosince 1977, kterým se provádí, s ohledem na vlastní zdroje vycházející z daně z přidané hodnoty, rozhodnutí ze dne 21. dubna 1970 o nahrazení finančních příspěvků členských států vlastními zdroji Společenství [5], ve znění nařízení (ESUO, EHS, Euratom) č. 3735/85 [6], uplatňuje po přechodné období končící 31. prosincem 1988;
vzhledem k tomu, že předpisy o konečné jednotné úpravě vybírání zdrojů vycházejících z daně z přidané hodnoty (dále jen "zdroje z DPH") a podrobná prováděcí pravidla k těmto předpisům mají rovněž být použitelné ode dne 1. ledna 1989;
vzhledem k tomu, že by měla být zvolena výnosová metoda jako jediná konečná metoda pro stanovení základu zdrojů z DPH, protože tato metoda je spolehlivá a již používaná většinou členských států;
vzhledem k tomu, že ustanovení nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 2892/77 mohou být zachována s výjimkou těch, která již nejsou nezbytná nebo která by měla být na základě získaných zkušeností změněna;
vzhledem k tomu, že zkušenosti získané při uplatňování postupů pro opravu výkazů ukázaly potřebu vyjasnění oblasti jejich působnosti tím, že se upřesní, že se vztahují obecně na všechny opravy;
vzhledem k tomu, že členské státy musí poskytnout Komisi informace o postupech, které používají při registraci osob podléhajících dani a při vyměřování a vybírání DPH, a informace o podrobnostech a výsledcích svých kontrolních systémů v oblasti DPH; že by Komise a příslušný členský stát měly společně posoudit, zda lze uvažovat o zdokonalení těchto postupů z hlediska zvýšení jejich účinnosti; že by Komise měla každé tři roky vypracovat zprávu o postupech používaných členskými státy a o jakýchkoli navrhovaných zdokonaleních;
s ohledem na pravomoci Účetního dvora podle článku 206a Smlouvy o EHS a článku 180a Smlouvy o Euratomu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
Obecná ustanovení
Článek 1
Zdroje z DPH se vypočtou uplatněním jednotné sazby stanovené v souladu s rozhodnutím 88/376/EHS, Euratom na základ stanovený podle tohoto nařízení.
HLAVA II
Oblast působnosti
Článek 2
1. Zdroje z DPH se stanoví ze zdanitelných plnění uvedených v článku 2 směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [7], naposledy pozměněné směrnicí 84/386/EHS [8], s výjimkou plnění osvobozených od daně podle článků 13 až 16 uvedené směrnice.
2. Pro účely odstavce 1 se při stanovení zdrojů z DPH přihlédne k
- plněním, na která se podle čl. 28 odst. 2 směrnice 77/388/EHS vztahuje osvobození od daně s vrácením daně zaplacené na předchozím stupni,
- plněním, u kterých členské státy pokračují ve zdaňování podle čl. 28 odst. 3 písm. a) směrnice 77/388/EHS,
- plněním, u kterých členské státy pokračují v osvobození od daně podle čl. 28 odst. 3 písm. b) směrnice 77/388/EHS,
- plněním, která jsou zdaňována za základě možnosti volby poskytnuté osobám podléhajícím dani členskými státy podle čl. 28 odst. 3 písm. c) směrnice 77/388/EHS.
3. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy nepřihlédnout pro účely stanovení zdrojů z DPH k plněním osob podléhajících dani, jejichž roční obrat určený v souladu s pravidly stanovenými v čl. 24 odst. 4 směrnice 77/388/EHS nepřesahuje 10000 ECU přepočtených na národní měnu podle průměrného kurzu za daný rozpočtový rok; členské státy smějí zaokrouhlit nahoru nebo dolů až o 10 % částky, které jsou výsledkem tohoto přepočtu.
HLAVA III
Metoda výpočtu
Článek 3
Pro určitý kalendářní rok, aniž jsou dotčeny články 5 a 6, se základ zdrojů z DPH vypočte vydělením celkového čistého výnosu DPH vybraného členským státem během tohoto roku sazbou DPH uplatňovanou v tomto roce.
Je-li ve členském státě uplatňována více než jedna sazba DPH, vypočte se základ zdrojů z DPH vydělením celkového vybraného čistého výnosu DPH váženou průměrnou sazbou DPH. V takovém případě vypočte členský stát váženou průměrnou sazbu na čtyři desetinná místa společnou metodou vymezenou v článku 4. Tato vážená průměrná sazba se vyjádří v procentech.
Článek 4
1. K výpočtu váhy různých sazeb, jak je uvedeno v článku 3, rozdělí členský stát podle uplatněné sazby DPH všechna plnění, které jsou zdanitelná podle jeho vnitrostátních právních předpisů a která neopravňují zákazníka k odpočtu DPH, s přihlédnutím k článku 17 směrnice 77/388/EHS, a dále vlastní spotřebu zemědělců podléhajících daňovému paušálu a jejich přímé prodeje konečným spotřebitelům.
Pro účely tohoto výpočtu se použijí sazby DPH, které v souladu s odstavcem 7 ovlivňují výnos DPH vybraný v příslušném roce.
Plnění, na která se podle čl. 28 odst. 2 směrnice 77/388/EHS vztahuje osvobození od daně s vrácením daně zaplacené na předchozím stupni, se považují za zdanitelná plnění s nulovou sazbou daně.
2. Rozdělení podle sazby DPH se použije na následující kategorie, jestliže se na ně vztahuje neodečitatelná DPH:
- konečná spotřeba domácností včetně vlastní spotřeby zemědělců podléhajících daňovému paušálu a jejich přímé prodeje konečným spotřebitelům,
- mezispotřeba soukromých neziskových organizací a veřejné správy,
- mezispotřeba ostatních sektorů,
- hrubé kapitálové investice soukromých neziskových organizací a veřejné správy,
- hrubé kapitálové investice ostatních sektorů,
- upravené a neupravené stavební pozemky, jak jsou vymezeny v čl. 4 odst. 3 písm. b) směrnice 77/388/EHS,
- plnění týkající se zlata kromě zlata pro průmyslové účely
uskutečněné na území uvedeném v článku 3 směrnice 77/388/EHS pro daný členský stát.
3. Pro účely rozdělení konečné spotřeby podléhá vlastní spotřeba zemědělců podléhajících daňovému paušálu a jejich přímé prodeje konečným spotřebitelům sazbě rovnocenné uplatnění na vstupu.
4. Rozdělení plnění podle statistických kategorií se provede za pomoci údajů převzatých z národních účtů vypracovaných v souladu s Evropským systémem integrovaných hospodářských účtů (ESA). Při výpočtu základu vlastních zdrojů z DPH pro daný rozpočtový rok se vychází z národních účtů vztahujících se k předposlednímu roku před rozpočtovým rokem.
Členskému státu může být postupem podle článku 13 povoleno použít údaje týkající se jiného roku, který nesmí předcházet pátému roku před daným rozpočtovým rokem.
5. Pro účely identifikace plnění podléhajících neodečitatelné DPH a pro účely rozdělení podle sazby DPH smějí členské státy vycházet z údajů převzatých z doplňkových zdrojů k ESA, které je možno přizpůsobit tomuto systému, tzn. v první řadě z vnitřních národních účtů, pokud obsahují nezbytné rozdělení, a není-li tomu tak, z jakéhokoliv jiného vhodného zdroje.
6. Ke stanovení váhy každé sazby vypočtou členské státy poměr mezi hodnotou plnění, na které se sazba vztahuje, a celkovou hodnotou všech plnění.
7. Změní-li členský stát sazbu DPH vztahující se na všechna nebo některá plnění anebo daňovou úpravu pro určitá plnění způsobem, který ovlivní vybírané výnosy DPH, vypočte novou váženou průměrnou sazbu. Nová vážená průměrná sazba se použije na výnosy odvozené z uplatnění pozměněné sazby nebo daňové úpravy.
Odchylně od prvního pododstavce mohou členské státy vypočíst jedinou váženou průměrnou sazbu. Pro tento účel se plnění, pro něž byla pozměněna sazba nebo daňová úprava, přiřadí ke starým a novým sazbám nebo staré a nové úpravě poměrným dílem, přičemž se přihlédne k průměrné době mezi vstupem nové sazby nebo úpravy v platnost a výběrem příslušných výnosů vypočtené za celý daný rok. Tato průměrná doba může být zaokrouhlena na celý měsíc.
Článek 5
1. Pro účely článku 3 přičtou členské státy případně k vybraným výnosům částku odpovídající celkové DPH, která by byla vybrána, kdyby nebyl použit režim odstupňované daňové úlevy podle čl. 24 odst. 2 směrnice 77/388/EHS.
2. Výnosy vybrané členským státem se opraví, jestliže procentní sazba paušální náhrady stanovená podle čl. 25 odst. 3 směrnice 77/388/EHS, která se vztahuje na plnění uskutečněná zemědělci podléhajícími daňovému paušálu, neodpovídá procentní sazbě DPH na vstupu, která byla skutečně uplatněna na tato plnění s výjimkou těch, která se vztahují k vlastní spotřebě a přímým prodejům konečným spotřebitelům v průběhu daného roku. Výše opravy se rovná rozdílu obou procentních sazeb.
Článek 6
1. Pro účely použití čl. 2 odst. 1 na plnění uskutečňovaná osobami podléhajícími dani, jejichž roční obrat přesahuje 10000 ECU, ale na které se vztahuje osvobození od daně podle čl. 24 odst. 2 směrnice 77/388/EHS, a na případy zmíněné v odstavci 2 stanoví členské státy základ zdrojů z DPH na základě přiznání, která jsou povinny podat osoby podléhající dani podle článku 22 zmíněné směrnice, nebo není-li takové přiznání nebo neobsahuje-li potřebné údaje, na základě vhodných údajů, jako jsou jiná daňová přiznání, obchodní účetnictví nebo úplné statistické řady.
2. Pro účely použití čl. 2 odst. 2 druhé, třetí a čtvrté odrážky
- na plnění, jejichž seznam je uveden v příloze E směrnice 77/388/EHS a u nichž členské státy pokračují ve zdaňování podle čl. 28 odst. 3 písm. a) zmíněné směrnice, vypočtou členské státy základ zdrojů z DPH, jako by tato plnění byla osvobozena od daně,
- na plnění, jejichž seznam je uveden v příloze F směrnice 77/388/EHS a u nichž členské státy pokračují v osvobození od daně podle čl. 28 odst. 3 písm. b) zmíněné směrnice, vypočtou členské státy základ zdrojů z DPH, jako by tato plnění byla zdaněna,
- na plnění uvedená v bodu 1 písm. a) přílohy G směrnice 77/388/EHS, která jsou zdaněna na základě možnosti volby, kterou poskytují osobám podléhajícím dani členské státy podle čl. 28 odst. 3 písm. c) zmíněné směrnice, vypočtou členské státy základ zdrojů z DPH, jako by tato plnění byla osvobozena od daně.
3. Postupem podle článku 13 může být členskému státu povoleno
- buď nepřihlížet při výpočtu základu zdroje z DPH
a) k jedné nebo více kategoriím plnění, jež jsou uvedena v přílohách E, F a G směrnice 77/388/EHS a na které se vztahuje odstavec 2 tohoto článku;
b) k částce odpovídající dani, která by byla vybrána, kdyby nebyl použit režim odstupňované daňové úlevy podle čl. 24 odst. 2 směrnice 77/388/EHS,
- nebo vypočíst základ zdrojů z DPH v případech zmíněných v písmenech a) a b) přibližným odhadem,
pokud by přesný výpočet základu zdrojů z DPH zřejmě vedl k administrativní zátěži, která by nebyla odůvodněná vzhledem k dopadu dotyčných plnění na celkový základ zdrojů z DPH tohoto členského státu.
4. Využijí-li členské státy čl. 17 odst. 6 druhý pododstavec a čl. 17 odst. 7 směrnice 77/388/EHS k omezení uplatnění práva na odpočet, může být základ vlastního zdroje z DPH stanoven, jako by uplatnění práva na odpočet nebylo omezeno.
Předchozí pododstavec se použije s ohledem na čl. 17 odst. 6 druhý pododstavec směrnice 77/388/EHS pouze na nákup ropných produktů a osobních automobilů v míře, ve které jsou použity pro výdělečné účely, a na výdaje týkající se pronájmu a nájmu, údržby a oprav těchto automobilů.
5. Přiznává-li členský stát vrácení daně členským státem podle článku 6 směrnice Rady 69/169/EHS ze dne 28. května 1969 o harmonizaci právních a správních předpisů týkajících se osvobození od daní z obratu a spotřebních daní při dovozu v rámci mezinárodního cestovního ruchu [9], naposledy pozměněné směrnicí 89/194/EHS [10], odečte se případně zdanitelná výše plnění, k nimž se váže toto vrácení, od základu zdrojů z DPH.
HLAVA IV
Ustanovení o účetnictví a poskytování vlastních zdrojů
Článek 7
1. Členské státy zašlou Komisi do 31. července výkaz celkové výše základu zdrojů z DPH pro předchozí kalendářní rok vypočtený podle článku 3, na který má být uplatněna sazba uvedená v článku 1.
2. Tento výkaz obsahuje všechny údaje použité ke stanovení základu, které jsou požadovány pro kontrolu podle článku 11. Samostatně se uvede základ vyplývající z plnění uvedených v článku 5 a čl. 6 odst. 1 až 4.
3. Ke stanovení základu se použijí nejčerstvější údaje, které jsou dostupné v době zpracování výkazu.
Článek 8
Členské státy zašlou Komisi do 15. dubna každého roku předběžný odhad základu zdrojů z DPH pro následující rozpočtový rok.
Článek 9
1. Veškeré opravy z jakéhokoliv důvodu ve výkazech uvedených v čl. 7 odst. 1 pro předchozí rozpočtové roky se provádějí na základě dohody mezi Komisí a příslušným členským státem.
Nedá-li členský stát souhlas, přijme Komise po opakovaném prošetření věci opatření, která bude považovat za nutná pro správné použití tohoto nařízení.
Veškeré opravy se začlení do souhrnných výkazů k 31. červenci, které změní předchozí výkazy pro dané rozpočtové roky.
2. Žádné další opravy nesmějí být v ročním výkazu podle čl. 7 odst. 1 provedeny po 31. červenci čtvrtého roku následujícího po daném rozpočtovém roce, pokud se netýkají bodů, které před uplynutím této lhůty oznámila Komise nebo dotyčný členský stát.
HLAVA V
Ustanovení o kontrole
Článek 10
1. Členské státy uvědomí Komisi do 30. dubna každého rozpočtového roku o řešeních a jejich změnách, které navrhují přijmout ke stanovení základu zdrojů z DPH pro každou z kategorií plnění uvedených v článku 5 a čl. 6 odst. 1 až 4, přičemž případně označí povahu údajů, které považují za vhodné, a předběžný odhad hodnoty základu pro každou z těchto kategorií plnění.
Do 30 dnů předá Komise ostatním členským státům zmíněné informace, které obdrží od jednotlivých členských států.
2. Komise prošetří postupem podle článku 13 navrhovaná řešení a jejich změny.
Článek 11
1. Pokud se jedná o zdroje z DPH, provádí Komise kontroly v součinnosti s příslušnými orgány členských států. V průběhu těchto kontrol se Komise zejména přesvědčí, že byly řádně provedeny operace k centralizaci vyměřovacího základu a stanovení vážené průměrné sazby uvedené v článcích 3 a 4 a že vybraná celková čistá daň z přidané hodnoty byla správně stanovena; přesvědčí se rovněž, že byly použity vhodné údaje a že výpočty provedené ke stanovení výše zdrojů z DPH vyplývajících z plnění uvedených v článku 5 a čl. 6 odst. 1 až 4 byly v souladu s tímto nařízením.
2. Na kontroly zdrojů z DPH se vztahuje nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 165/74 ze dne 21. ledna 1974, kterým se určují pravomoci a povinnosti zaměstnanců pověřených Komisí podle čl. 14 odst. 5 nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 2/71 [11]. Pro účely použití článku 5 zmíněného nařízení se má za to, že tam uvedené informace smějí být sdělovány pouze těm osobám, které musí tyto informace znát vzhledem ke svým povinnostem při poskytování a kontrole zdrojů z DPH.
3. Po kontrolách uvedených v odstavci 1 se opraví roční výkaz pro daný rozpočtový rok, jak je uvedeno v článku 9.
Článek 12
1. Členské státy poskytnou Komisi informace o postupech, které používají při registraci osob podléhajících dani a při vyměřování a vybírání DPH, a informace o podrobnostech a výsledcích svých kontrolních systémů v oblasti DPH.
2. Komise posoudí společně s příslušným členským státem, zda lze uvažovat o zdokonalení těchto postupů z hlediska zvýšení jejich účinnosti.
3. Komise každé tři roky vypracuje zprávu o postupech používaných členskými státy a o všech navrhovaných zdokonaleních.
Komise předloží tuto zprávu Evropskému parlamentu a Radě poprvé do 31. prosince 1991.
Článek 13
1. Výbor uvedený v článku 20 nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 1552/89 [12] (dále jen "výbor") pravidelně posuzuje z podnětu Komise nebo na žádost členského státu otázky týkající se uplatňování tohoto nařízení.
2. Členské státy žádající o povolení podle čl. 4 odst. 4 nebo čl. 6 odst. 3 zašlou své žádosti Komisi co nejdříve, nejpozději do 30. dubna rozpočtového roku, od kterého má povolení platit.
Zástupci Komise předloží návrh rozhodnutí výboru co nejdříve, nejpozději do 31. prosince rozpočtového roku.
3. Z podnětu Komise nebo na žádost členského státu posoudí výbor řešení zmíněná v článku 10.
Vysloví-li výbor po posouzení stanovisko odlišné od zamýšleného řešení, předloží zástupce Komise výboru návrh rozhodnutí co nejdříve, nejpozději do 31. prosince rozpočtového roku, od kterého má být toto řešení používáno.
4. Výbor vydá stanovisko k návrhům rozhodnutí uvedeným v odstavci 2 a 3, případně hlasováním, ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci.
Stanovisko je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku výboru. Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
5. Nejpozději 60 dnů ode dne, kdy výbor zaujme stanovisko, přijme Komise rozhodnutí a sdělí je členským státům.
HLAVA VI
Závěrečná ustanovení
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Je použitelné ode dne 1. ledna 1989.
Nepoužije se však na vypracování ani opravu výkazů základu zdrojů z DPH pro léta před rokem 1989, které byly vypracovány v souladu s nařízením (EHS, Euratom, ESUO) č. 2892/77, jež zůstává použitelné ve vztahu k dotyčným výkazům.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 29. května 1989.
RÈGLEMENT (CEE, EURATOM) Ng 1553/89 DU CONSEIL du 29 mai 1989 concernant le régime uniforme définitif de perception des ressources propres provenant de la taxe sur la valeur ajoutée
LE CONSEIL DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté économique européenne, et notamment son article 209,
vu le traité instituant la Communauté européenne de l'énergie atomique, et notamment son article 183,
vu la décision 88/376/CEE, Euratom du Conseil, du 24 juin 1988, relative aux ressources propres des Communautés (1), et notamment son article 8 paragraphe 2,
vu la proposition de la Commission (2),
vu l'avis du Parlement européen (3),
vu l'avis de la Cour des comptes (4),
considérant que, aux termes de son article 14, le règlement (CEE, Euratom, CECA) N° 2892/77 du Conseil, du 19 décembre 1977, portant application, pour les ressources propres provenant de la taxe sur la valeur ajoutée, de la décision du 21 avril 1970 relative au remplacement des contributions financières des États membres par des ressources propres aux Communautés (5), modifié en dernier lieu par le règlement (CECA, CEE, Euratom) N° 3735/85 (6), est applicable durant une période transitoire prenant fin le 31 décembre 1988;
considérant que les dispositions relatives au régime uniforme définitif de perception des ressources provenant de la taxe sur la valeur ajoutée, ci-après dénommées «ressources TVA», ainsi que les modalités de mise en vigueur de ce régime doivent être appliquées à partir du 1er janvier 1989;
considérant qu'il y a lieu de choisir la méthode des recettes en tant que méthode unique définitive de détermination de la base des ressources TVA, étant donné que cette méthode est fiable et qu'elle est déjà appliquée par la plupart des États membres;
considérant que les dispositions du règlement (CEE, Euratom, CECA) N° 2892/77 peuvent être maintenues, à l'exception de celles qui ne sont plus nécessaires ou qu'il est opportun de modifier en raison de l'expérience acquise;
considérant que l'expérience acquise dans l'application de la procédure de rectification des relevés a fait apparaître la nécessité de clarifier sa portée, en précisant qu'elle est d'application générale à toute rectification;
considérant que les États membres doivent informer la Commission des procédures d'enregistrement des assujettis, de détermination et de recouvrement appliquées par eux, ainsi que des modalités et résultats de leurs systèmes de contrôle dans le domaine de cette taxe; qu'il convient que la Commission examine, en collaboration avec chaque État membre concerné, si d'éventuelles améliorations des procédures peuvent être envisagées en vue d'en accroître l'efficacité; qu'il convient que la Commission établisse tous les trois ans un rapport sur les procédures appliquées dans les États membres ainsi que sur les éventuelles améliorations envisagées;
considérant les pouvoirs de la Cour des comptes en vertu de l'article 206 bis du traité CEE et de l'article 180 bis du traité CEEA,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
TITRE PREMIER
Dispositions générales
Article premier
Les ressources TVA résultent de l'application du taux uniforme, fixé conformément à la décision 88/376/CEE, Euratom, à la base déterminée conformément au présent règlement.
TITRE II
Champ d'application
Article 2
1. La base des ressources TVA est déterminée à partir des opérations imposables visées à l'article 2 de la directive 77/388/CEE du Conseil, du 17 mai 1977, en matière d'harmonisation des législations des États membres relatives aux taxes sur le chiffre d'affaires - système commun de taxe sur la valeur ajoutée: assiette uniforme (7), modifiée en dernier lieu par la directive 84/386/CEE (8), à l'exception des opérations exonérées conformément aux articles 13 à 16 de ladite directive.
2. Pour l'application du paragraphe 1, doivent être prises en compte pour la détermination des ressources TVA:
- les opérations faisant l'objet, conformément à l'article 28 paragraphe 2 de la directive 77/388/CEE, d'une exonération avec remboursement des taxes payées au stade antérieur,
- les opérations que les États membres continuent à taxer en vertu de l'article 28 paragraphe 3 point a) de la directive 77/388/CEE,
- les opérations que les États membres continuent à exonérer en vertu de l'article 28 paragraphe 3 point b) de la directive 77/388/CEE,
- les opérations qui sont taxées en vertu d'un droit d'option accordé aux assujettis par les États membres en vertu de l'article 28 paragraphe 3 point c) de la directive 77/388/CEE.
3. Par dérogation au paragraphe 1, les États membres ont la faculté de ne pas prendre en compte, pour la détermination des ressources TVA, les opérations effectuées par les assujettis dont le chiffre d'affaires annuel, déterminé suivant les règles prévues à l'article 24 paragraphe 4 de la directive 77/388/CEE, n'excède pas un montant de 10 000 écus, converti en monnaie nationale au taux moyen de l'exercice concerné, les États membres pouvant arrondir, jusqu'à 10 % vers le haut ou vers le bas, les montants résultant de la conversion.
TITRE III
Méthode de calcul
Article 3
Pour une année civile déterminée, et sans préjudice des articles 5 et 6, on calcule la base des ressources TVA en divisant le total des recettes nettes de TVA encaissées par l'État membre au cours de cette année par le taux auquel cette taxe est perçue pendant cette même année.
Si plusieurs taux de TVA sont appliqués dans un État membre, on calcule la base des ressources TVA en divisant le total des recettes nettes encaissées par le taux moyen pondéré de la TVA. Dans ce cas, l'État membre détermine le taux moyen pondéré calculé à la quatrième décimale, en appliquant la méthode commune de calcul définie à l'article 4. Ce taux moyen pondéré est exprimé en pourcentage.
Article 4
1. Pour le calcul de la pondération des différents taux visé à l'article 3, l'État membre répartit par taux de TVA appliqué toutes les opérations qui sont imposables selon sa législation nationale et qui, compte tenu de l'article 17 de la directive 77/388/CEE, sont grevées d'une TVA qui n'est pas déductible par le preneur, ainsi que l'autoconsommation des agriculteurs forfaitaires et leurs ventes directes aux consommateurs finals.
Les taux de TVA à prendre en considération sont ceux qui, conformément au paragraphe 7, ont une incidence sur les recettes de la TVA encaissées pendant l'année considérée.
Les opérations faisant l'objet, conformément à l'article 28 paragraphe 2 de la directive 77/388/CEE, d'une exonération avec remboursement des taxes payées au stade antérieur sont considérées comme des opérations imposables à un taux de 0 %.
2. La répartition par taux de TVA est effectuée pour les catégories énumérées ci-après, dans la mesure où elles sont grevées d'une TVA non déductible:
- la consommation finale des ménages, y compris l'autoconsommation des agriculteurs forfaitaires et leurs ventes directes aux consommateurs finals,
- la consommation intermédiaire des administrations privées et des administrations publiques,
- la consommation intermédiaire des autres secteurs,
- la formation brute de capital fixe des administrations privées et des administrations publiques,
- la formation brute de capital fixe des autres secteurs,
- les terrains bâtis et les terrains à bâtir, tels qu'ils sont définis à l'article 4 paragraphe 3 point b) de la directive 77/388/CEE,
- les opérations relatives à l'or autre que l'or à usage industriel,
effectuées sur le territoire visé à l'article 3 de la directive 77/388/CEE pour l'État membre concerné.
3. Pour la répartition de la consommation finale, l'autoconsommation des agriculteurs forfaitaires et leurs ventes directes aux consommateurs finals sont soumises à un taux qui correspond au pourcentage de la TVA perçue en amont sur ces opérations.
4. La répartition des opérations par catégorie statistique est déterminée au moyen de données tirées des comptes nationaux établis conformément au système européen des comptes économiques intégrés (SEC). Les comptes nationaux en question sont ceux relatifs à la pénultième année précédant l'exercice budgétaire pour lequel il y a lieu de calculer la base des ressources TVA.
Les États membres peuvent être autorisés, selon la procédure prévue à l'article 13, à utiliser des données concernant une autre année, qui ne doit pas être antérieure à la cinquième précédant l'exercice budgétaire en question.
5. Pour effectuer la sélection de certaines opérations grevées d'une TVA non déductible et la répartition par taux TVA, il peut être fait appel à des données tirées de sources extérieures au SEC mais susceptibles d'être adaptées à celui-ci, c'est-à-dire en premier lieu des comptes nationaux internes, s'ils comportent la ventilation nécessaire, ou, à défaut, de toute autre source appropriée.
6. Pour déterminer la pondération relative à chaque taux, l'État membre calcule le rapport entre, d'une part, la valeur des opérations relatives à ce taux et, d'autre part, la valeur totale de l'ensemble des opérations.
7. Si le taux de TVA applicable à toutes les opérations ou à certaines d'entre elles ou le régime fiscal de certaines opérations subit une modification qui a des incidences sur les recettes de TVA encaissées, l'État membre calcule un nouveau taux moyen pondéré. Ce nouveau taux moyen pondéré est appliqué aux recettes provenant de l'application du taux ou du régime modifié.
Par dérogation au premier alinéa, l'État membre a la faculté de calculer un seul taux moyen pondéré. À cette fin, les opérations ayant subi le changement de taux ou de régime sont réparties entre l'ancien et le nouveau taux ou l'ancien et le nouveau régime, prorata temporis, compte tenu de la période moyenne s'écoulant entre l'entrée en vigueur du taux ou du régime modifié et l'encaissement des recettes provenant de l'application de ce taux ou de ce régime, calculée sur l'ensemble de l'année considérée. Cette période moyenne peut être arrondie au mois entier.
Article 5
1. Pour l'application de l'article 3, les États membres ajoutent, s'il y a lieu, aux recettes encaissées un montant correspondant au total de la TVA non perçue en raison des atténuations dégressives de la taxe, accordées en vertu de l'article 24 paragraphe 2 de la directive 77/388/CEE.
2. Les recettes encaissées par un État membre sont corrigées si le pourcentage forfaitaire de compensation prévu à l'article 25 paragraphe 3 de la directive 77/388/CEE et appliqué aux opérations des agriculteurs forfaitaires ne correspond pas au pourcentage de la charge de TVA en amont qui, dans l'année concernée, a grevé effectivement ces opérations, à l'exception de l'autoconsommation et des ventes directes aux consommateurs finals. Le montant de la correction est égal à la différence entre les deux pourcentages.
Article 6
1. Pour l'application de l'article 2 paragraphe 1 aux opérations effectuées par les assujettis dont le chiffre d'affaires annuel excède 10 000 écus mais qui bénéficient d'une franchise en vertu de l'article 24 paragraphe 2 de la directive 77/388/CEE, ainsi qu'aux cas visés au paragraphe 2 du présent article, les États membres déterminent la base des ressources TVA à partir des déclarations à fournir par les assujettis, conformément à l'article 22 de ladite directive et, à défaut de déclarations ou lorsque celles-ci ne contiennent pas les informations nécessaires, à partir de données adéquates telles que d'autres déclarations fiscales, des comptabilités à l'échelle professionnelle et des séries statistiques complètes.
2. Pour l'application de l'article 2 paragraphe 2 deuxième, troisième et quatrième tirets:
- pour les opérations énumérées à l'annexe E de la directive 77/388/CEE que les États membres continuent à taxer en vertu de l'article 28 paragraphe 3 point a) de ladite directive, les États membres calculent la base des ressources TVA comme si ces opérations étaient exonérées,
- pour les opérations énumérées à l'annexe F de la directive 77/388/CEE que les États membres continuent à exonérer en vertu de l'article 28 paragraphe 3 point b) de ladite directive, les États membres calculent la base des ressources TVA comme si ces opérations étaient taxées,
- pour les opérations visées à l'annexe G paragraphe 1 point a) de la directive 77/388/CEE qui sont taxées en vertu d'une option accordée aux assujettis par les États membres conformément à l'article 28 paragraphe 3 point c) de ladite directive, les États membres calculent la base des ressources TVA comme si ces opérations étaient exonérées.
3. Un État membre peut être autorisé, selon la procédure prévue à l'article 13:
- soit à ne pas tenir compte pour le calcul de la base des ressources TVA:
a) d'une ou de plusieurs catégories d'opérations énumérées aux annexes E, F et G de la directive 77/388/CEE et auxquelles s'applique le paragraphe 2 du présent article;
b) des taxes non perçues en raison des atténuations dégressives de la taxe accordées en vertu de l'article 24 paragraphe 2 de la directive 77/388/CEE,
- soit à calculer la base des ressources TVA dans les cas visés aux points a) et b) en utilisant des estimations approximatives,
lorsqu'un calcul précis de la base des ressources TVA dans ces cas serait de nature à entraîner des charges administratives injustifiées par rapport à l'incidence des opérations en question sur la base totale des ressources TVA de cet État membre.
4. Lorsqu'un État membre fait usage de l'article 17 paragraphe 6 deuxième alinéa et paragraphe 7 de la directive 77/388/CEE pour restreindre l'exercice des droits à déduction, la base des ressources TVA peut être déterminée comme si l'exercice du droit à déduction n'avait pas été restreint.
Le premier alinéa ne s'applique, en ce qui concerne l'article 17 paragraphe 6 deuxième alinéa de la directive 77/388/CEE, qu'à l'achat de produits pétroliers et de voitures automobiles de tourisme ainsi qu'aux dépenses afférentes au leasing et à la location et aux dépenses d'entretien et de réparations desdites voitures dans la mesure où elles sont utilisées à titre professionnel.
5. Dans le cas de remboursements de la taxe accordés par un État membre en application de l'article 6 de la directive 69/169/CEE du Conseil, du 28 mai 1969, concernant l'harmoisation des dispositions législatives, réglementaires et administratives relatives aux franchises des taxes sur le chiffre d'affaires et des accises perçues à l'importation dans le trafic internationl de voyageurs (9), modifiée en dernier lieu par la directive 89/194/CEE (10), la base des ressources TVA est diminuée, s'il y a lieu, du montant de la base d'imposition des opérations qui donnent lieu à ces remboursements.
TITRE IV
Dispositions relatives à la comptabilisation et à la mise à la disposition
Article 7
1. Avant le 31 juillet, les États membres transmettent à la Commission un relevé indiquant le montant total de la base des ressources TVA, calculée conformément à l'article 3, qui est afférente à l'année civile précédente et à laquelle le taux visé à l'article 1er doit être appliqué.
2. Le relevé fournit toutes les données nécessaires utilisées pour l'établissement de la base et de nature à permettre les contrôles visés à l'article 11. Il fait apparaître, de manière distincte, la base provenant des opérations visées à l'article 5 et à l'article 6 paragraphes 1 à 4.
3. Les données à utiliser pour l'établissement de la base sont les données les plus récentes disponibles lors de l'établissement du relevé.
Article 8
Chaque année, au plus tard le 15 avril, les États membres transmettent à la Commission une estimation de la base des ressources TVA pour l'exercice suivant.
Article 9
1. Les rectifications à apporter, pour quelque cause que ce soit, aux relevés visés à l'article 7 paragraphe 1 et concernant les exercices précédents sont effectuées par accord entre la Commission et l'État membre concerné.
En l'absence d'accord de l'État membre et après un nouvel examen, la Commission prend les mesures qu'elle estime nécessaires pour l'application correcte du présent règlement.
Les rectifications sont regroupées dans des états cumulatifs, arrêtés au 31 juillet et modifiant les relevés préalables établis pour les exercices considérés.
2. Après le 31 juillet de la quatrième année suivant un exercice donné, le relevé annuel visé à l'article 7 paragraphe 1 n'est plus rectifié, sauf pour les points notifiés avant cette échéance soit par la Commission, soit par l'État membre concerné.
TITRE V
Dispositions relatives au contrôle
Article 10
1. En ce qui concerne chaque exercice, les États membres informent la Commission, au plus tard le 30 avril, des solutions et des modifications qu'ils envisagent de retenir pour déterminer la base de ressources TVA relative à chacune des catégories d'opérations visées à l'article 5 et à l'article 6 paragraphes 1 à 4, en indiquant, le cas échéant, la nature des données qu'ils considèrent comme adéquates, ainsi qu'une estimation de la valeur de l'assiette correspondant à chacune de ces catégories d'opérations.
La Commission communique aux autres États membres, dans un délai de trente jours, les informations visées ci-dessus qu'elle reçoit de chaque État membre.
2. La Commission examine, selon la procédure prévue à l'article 13, les solutions et les modifications envisagées.
Article 11
1. En ce qui concerne les ressources TVA, les contrôles de la Commission s'exercent auprès des administrations compétentes dans les États membres. Dans le cadre de ces contrôles, la Commission s'assure particulièrement de la régularité des opérations de centralisation de l'assiette et de la détermination du taux moyen pondéré visée aux articles 3 et 4 ainsi que du montant total des recettes nettes de la taxe sur la valeur ajoutée perçues; elle s'assure également du respect du caractère adéquat des données retenues et de la conformité au présent règlement des calculs effectués en vue de déterminer le montant des ressources TVA provenant des opérations visées à l'article 5 et à l'article 6 paragraphes 1 à 4.
2. Le règlement (CEE, Euratom, CECA) N° 165/74 du Conseil, du 21 janvier 1974, portant détermination des pouvoirs et obligations des agents mandatés par la Commission en vertu de l'article 14 paragraphe 5 du règlement (CEE, Euratom, CECA) N° 2/71 (11) s'applique au contrôle des ressources TVA. Pour l'application de l'article 5 dudit règlement, il est entendu que les informations qui y sont visées ne peuvent être communiquées qu'aux personnes qui, en vertu de leurs fonctions relatives à la mise à disposition et au contrôle des ressources TVA, doivent en avoir connaissance.
3. À la suite des contrôles visés au paragraphe 1, le relevé annuel relatif à un exercice donné est rectifié dans les conditions prévues à l'article 9.
Article 12
1. Les États membres informent la Commission des procédures d'enregistrement des assujettis ainsi que de détermination et de recouvrement de la TVA qui sont appliquées par les États membres, ainsi que des modalités et résultats de leurs systèmes de contrôle dans le domaine de cette taxe.
2. La Commission examine en collaboration avec chaque État membre concerné si d'éventuelles améliorations des procédures peuvent être envisagées en vue d'en accroître l'efficacité.
3. La Commission établit tous les trois ans un rapport sur les procédures appliquées dans les États membres ainsi que sur les éventuelles améliorations envisagées.
La Commission présente ce rapport au Parlement européen et au Conseil pour la première fois au plus tard le 31 décembre 1991.
Article 13
1. Le comité visé à l'article 20 du règlement (CEE, Euratom) N° 1552/89 (12), ci-après dénommé «comité», examine régulièrement, à l'initiative de la Commission ou à la demande d'un État membre, les problèmes posés par l'application du présent règlement.
2. L'État membre qui sollicite l'autorisation prévue à l'article 4 paragraphe 4 ou à l'article 6 paragraphe 3 adresse sa demande à la Commission dès que possible et au plus tard le 30 avril de l'exercice à partir duquel l'autorisation doit s'appliquer.
Le représentant de la Commission soumet au comité dès que possible, mais au plus tard le 31 décembre de cet exercice, un projet de décision.
3. À l'initiative de la Commission ou à la demande d'un État membre, le comité examine les solutions visées à l'article 10.
Si, à la suite de l'examen par le comité, des divergences apparaissent quant aux solutions envisagées, le représentant de la Commission soumet au comité dès que possible, mais au plus tard le 31 décembre de l'exercice à partir duquel la solution doit s'appliquer, un projet de décision.
4. Le comité émet son avis sur les projets de décision visés aux paragraphes 2 et 3 dans un délai que le président peut fixer en fonction de l'urgence de la question en cause, le cas échéant en procédant à un vote.
Cet avis est inscrit au procès-verbal; en outre, chaque État membre a le droit de demander que sa position figure à ce procès-verbal.
La Commission tient le plus grand compte de l'avis émis par le comité. Elle informe le comité de la façon dont elle a tenu compte de cet avis.
5. Avant l'expiration d'un délai de soixante jours suivant l'avis du comité, la Commission arrête une décision qu'elle communique aux États membres.
TITRE VI
Dispositins finales
Article 14
Le présent règlement entre en vigueur le jour suivant celui de sa publication au Journal officiel des Communautés européennes.
Il est applicable à partir du 1er janvier 1989.
Toutefois, il ne s'applique pas à l'établissement ou à la correction des relevés indiquant la base des ressources TVA des années antérieures à 1989 qui ont été établis conformément au règlement (CEE, Euratom, CECA) N° 2892/77, qui reste d'application pour les relevés en cause.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 29 mai 1989.