NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 1559/2007
ze dne 17. prosince 2007,
kterým se stanoví víceletý plán obnovy populace tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři a kterým se mění nařízení (ES) č. 520/2007
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Společenství je ode dne 14. listopadu 1997 smluvní stranou Mezinárodní úmluvy na ochranu tuňáků v Atlantiku (2).
(2)
Na svém výročním zasedání v listopadu roku 2006 přijala Mezinárodní komise na ochranu tuňáků v Atlantiku (ICCAT) doporučení 2006[05] za účelem vytvoření patnáctiletého plánu obnovy populace tuňáka obecného ve východním Atlantiku a ve Středozemním moři.
(3)
Za účelem obnovy populace stanoví plán obnovy ICCAT postupné snížení úrovně celkových přípustných odlovů (TAC) od roku 2007 do roku 2010, omezení rybolovu v některých oblastech a obdobích, novou minimální velikost tuňáka obecného, opatření týkající se sportovního a rekreačního rybolovu i kontrolní opatření a provádění programu společné mezinárodní inspekce ICCAT, aby se zajistila účinnost plánu obnovy.
(4)
Aby byly splněny mezinárodní požadavky vyplývající z doporučení ICCAT, byl plán obnovy populace tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři přijatý ICCAT proveden na přechodnou dobu nařízením Rady (ES) č. 643/2007 ze dne 11. června 2007, kterým se mění nařízení (ES) č. 41/2007, pokud jde o plán obnovy tuňáka obecného doporučený Mezinárodní komisí na ochranu tuňáků v Atlantiku (3), dokud nebude přijato nařízení, kterým se provádí víceletá opatření na obnovu populace tuňáka obecného v roce 2007.
(5)
Je proto nutné provádět plán obnovy ICCAT trvale prostřednictvím nařízení, kterým se stanoví plán obnovy, jak je uvedeno v článku 5 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (4), který se použije od 1. ledna 2008.
(6)
Některá technická opatření přijatá ICCAT pro populace tuňáka obecného jsou nyní zahrnuta do práva Společenství jako nařízení Rady (ES) č. 520/2007 ze dne 7. května 2007, kterým se stanoví určitá technická opatření pro zachování některých populací vysoce stěhovavých druhů (5).
(7)
Za výhradním účelem jejich financování do dne 31. prosince 2014 by opatření k provádění plánu obnovy ICCAT přijatého podle tohoto nařízení, jakož i opatření přijatá dočasně podle nařízení (ES) č. 643/2007, měla být považována za plán obnovy ve smyslu článku 5 nařízení (ES) č. 2371/2002 s účinkem ode dne vstupu nařízení (ES) č. 643/2007 v platnost.
(8)
Přijetí nových technických opatření přijatých ICCAT pro populace tuňáka obecného a aktualizace technických opatření platných od přijetí výše uvedeného nařízení vyžadují zrušení některých ustanovení nařízení (ES) č. 520/2007 a jejich nahrazení tímto nařízením,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto nařízení stanoví obecná pravidla, podle nichž Společenství použije víceletý plán obnovy populace tuňáka obecného (Thunnus thynnus), který doporučila Mezinárodní komise pro ochranu tuňáků v Atlantiku (ICCAT). Toto nařízení se vztahuje na populace tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři.
Cílem tohoto plánu obnovy je dosáhnout biomasy odpovídající maximálním udržitelným výnosům (Bmsy) s pravděpodobností vyšší než 50 %.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„smluvními stranami úmluvy“ smluvní strany Mezinárodní úmluvy na ochranu tuňáků v Atlantiku a spolupracující nesmluvní strany, subjekty nebo rybářské subjekty;
b)
„rybářským plavidlem“ každé plavidlo používané nebo určené k použití pro účely obchodního využívání zdrojů tuňáka, včetně zpracovatelských plavidel, přepravních plavidel, vlečných člunů a lodí provádějících překládku;
c)
„společnou rybolovnou operací“ operace mezi dvěma nebo více plavidly plujícími pod vlajkami různých smluvních stran úmluvy nebo různých členských států, při níž se úlovek jednoho plavidla připisuje zcela nebo zčásti jednomu nebo více dalším plavidlům;
d)
„přemístěním“ jakékoliv přemístění tuňáka obecného
i)
z rybářského plavidla do koncové výkrmny tuňáka obecného, včetně ryb mrtvých nebo uniklých během přepravy,
ii)
z chovného hospodářství pro tuňáka obecného nebo z pasti na tuňáky na zpracovatelské plavidlo, přepravní plavidlo nebo na pevninu;
e)
„pastí na tuňáky“ upevněné zařízení zakotvené ke dnu, obvykle obsahující naváděcí síť, která navede ryby do uzavřeného prostoru;
f)
„umístěním do klecí“ skutečnost, že živý tuňák obecný se nevytahuje na palubu; zahrnuje jak výkrm, tak chov;
g)
„výkrmem“ umístění tuňáka obecného na krátkou dobu (zpravidla dvou až šesti měsíců) do klece s cílem zejména zvýšit obsah tuku v rybě;
h)
„chovem“ umístění tuňáka obecného do klece na období delší než jeden rok s cílem zvýšit celkovou biomasu;
i)
„překládkou“ vykládka všech nebo jen některých tuňáků obecných, kteří se nacházejí na palubě jednoho rybářského plavidla, na jiné rybářské plavidlo;
j)
„zpracovatelským plavidlem“ plavidlo, na jehož palubě rybářské produkty procházejí před balením jednou nebo více z těchto operací: filetování nebo plátkování, mražení nebo zpracování;
k)
„sportovním rybolovem“ neobchodní rybolov, jehož účastníci jsou členy vnitrostátní sportovní organizace nebo jsou držiteli vnitrostátního sportovního průkazu;
l)
„rekreačním rybolovem“ neobchodní rybolov, jehož účastníci nejsou členy vnitrostátní sportovní organizace ani nejsou držiteli vnitrostátního sportovního průkazu;
m)
„úkolem II“ úkol II, jak je definován ICCAT v „Terénní příručce pro statistiku a odebírání vzorků tuňáka obecného a tuňákovitých v Atlantiku“ (třetí vydání, ICCAT, 1990);
n)
„přepravním plavidlem“ plavidlo, které přijímá volně žijící jedince a přepravuje je do výkrmen nebo chovných hospodářství.
KAPITOLA II
RYBOLOVNÁ PRÁVA
Článek 3
Celkové přípustné odlovy (TAC)
Celkové přípustné odlovy, které ICCAT stanoví pro smluvní strany pro tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři, jsou tyto:
-
v roce 2008: 28 500 tun,
-
v roce 2009: 27 500 tun,
-
v roce 2010: 25 500 tun.
Pokud jsou však v rámci ICCAT dohodnuty nové úrovně TAC, upraví Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise příslušným způsobem TAC uvedené v prvním pododstavci.
Článek 4
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že intenzita rybolovu jeho plavidel a pastí odpovídá rybolovným právům na tuňáka obecného, která má daný členský stát ve východním Atlantiku a Středozemním moři.
2. Každý členský stát sestaví roční plán rybolovu pro plavidla a pasti lovící tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři. Členské státy, jejichž kvóta pro lov tuňáka obecného je nižší než 5 % kvóty Společenství, mohou přijmout v rámci svých plánů rybolovu konkrétní metody pro řízení své kvóty, přičemž v tomto případě se nepoužije odstavec 3.
3. Roční plán rybolovu musí uvádět
a)
mimo jiné plavidla o délce větší než 24 metrů uvedená na seznamu, na který odkazuje článek 12, a individuální kvótu přidělenou těmto plavidlům;
b)
pro plavidla o délce menší než 24 metrů a pasti alespoň kvótu přidělenou organizacím producentů nebo skupinám plavidel, které provádějí rybolov s podobným lovným zařízením.
4. Roční plán rybolovu se předává Komisi každoročně do 31. ledna. Veškeré následné úpravy ročního plánu rybolovu nebo konkrétních metod řízení kvót členských států se předávají Komisi nejméně deset dnů před prováděním činnosti odpovídající takové úpravě.
5. Členský stát vlajky přijme opatření podle tohoto odstavce, pokud plavidlo plující pod jeho vlajkou
a)
nesplnilo svou povinnost podat zprávu podle čl. 17 odst. 3;
b)
dopustilo se přestupku podle článku 26.
Členský stát vlajky zajistí, aby fyzická inspekce proběhla pod jeho vedením v jeho přístavech nebo byla provedena jinou osobou, kterou určí členský stát vlajky, pokud plavidlo není v přístavu Společenství.
Pokud je individuální kvóta považována za vyčerpanou, může členský stát vlajky požádat plavidlo, aby neprodleně odplulo do jím určeného přístavu.
6. Do 31. ledna předloží členské státy Komisi zprávu o provádění svých ročních plánů rybolovu za předchozí rok. Tyto zprávy uvedou
a)
počet plavidel skutečně lovících tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři;
b)
úlovky každého plavidla a
c)
celkový počet dnů, které každé plavidlo strávilo rybolovem ve východním Atlantiku a Středozemním moři.
7. Soukromé obchodní dohody mezi státními příslušníky členského státu a smluvní stranou úmluvy za účelem použití rybářského plavidla plujícího pod vlajkou uvedeného členského státu pro rybolov v rámci kvóty smluvní strany úmluvy pro tuňáka obecného mohou být uzavřeny pouze se schválením dotčeného členského státu, který informuje Komisi, a se schválením Komise ICCAT.
8. Do 1. března každého roku zašlou členské státy Komisi informace o veškerých soukromých obchodních dohodách uzavřených mezi svými státními příslušníky a smluvní stranou úmluvy.
9. Informace uvedené v odstavci 8 musí obsahovat tyto údaje:
a)
seznam všech rybářských plavidel plujících pod vlajkou členského státu, která jsou oprávněna aktivně lovit tuňáka obecného podle soukromé obchodní dohody;
b)
vnitřní číslo plavidla, jak je stanoveno v příloze I nařízení Komise (ES) č. 26/2004 ze dne 30. prosince 2003 o rejstříku rybářského loďstva Společenství (6);
c)
délku trvání soukromých obchodních dohod;
d)
souhlas členského státu se soukromou dohodou;
e)
název dotčené smluvní strany úmluvy.
10. Komise zašle neprodleně informace uvedené v odstavci 9 výkonnému sekretariátu ICCAT.
11. Komise zajistí, aby podíl z kvóty smluvní strany úmluvy na tuňáka obecného, který lze použít pro pronájem rybářských plavidel Společenství podle článku 8b nařízení Rady (ES) č. 1936/2001 (7), nepřesahoval 60 %, 40 % a 20 % celkové kvóty v odpovídajícím období let 2007, 2008 a 2009.
12. Pronájem rybářských plavidel Společenství pro lov tuňáka obecného ve východním Atlantiku a ve Středozemním moři je v roce 2010 a v následujících letech zakázán.
13. Každý členský stát zajistí, aby počet jeho pronajatých rybářských plavidel lovících tuňáka obecného a trvání daného pronájmu byly přiměřené kvótě přidělené pronajímající zemi.
KAPITOLA III
TECHNICKÁ OPATŘENÍ
Článek 5
Období zákazu rybolovu
1. Zakazuje se rybolov tuňáka obecného velkými plavidly pro pelagický rybolov lovícími na dlouhou lovnou šňůru delší než 24 metrů ve východním Atlantiku a ve Středozemním moři, s výjimkou oblasti západně od 10° z. d. a severně od 42° s. š., od 1. června do 31. prosince.
2. Zakazuje se rybolov tuňáka obecného košelkovými nevody ve východním Atlantiku a ve Středozemním moři od 1. července do 31. prosince.
3. Zakazuje se rybolov tuňáka obecného plavidly s návnadou ve východním Atlantiku a ve Středozemním moři od 15. listopadu do 15. května.
4. Zakazuje se rybolov tuňáka obecného prostřednictvím trawlerů pro pelagický rybolov ve východním Atlantiku od 15. listopadu do 15. května.
Článek 6
Použití letadel
V oblasti úmluvy je zakázáno používat při vyhledávání tuňáka obecného letadla nebo vrtulníky.
Článek 7
Minimální velikost
1. Minimální velikost tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři je 30 kg nebo 115 cm.
2. Odchylně od odstavce 1, a aniž je dotčen článek 9, se použije minimální velikost 8 kg nebo 75 cm pro tuňáka obecného (Thunnus thynnus) uloveného
a)
ve východním Atlantiku plavidly s návnadou, plavidly lovícími na vlečnou šňůru a trawlery pro pelagický rybolov;
b)
v Jaderském moři za účelem chovu.
3. Pro účely odst. 2 písm. a) stanoví Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou maximální počet plavidel s návnadou, plavidel lovících na vlečnou šňůru oprávněných lovit tuňáka obecného a trawlerů pro pelagický rybolov oprávněných lovit tuňáka obecného jako vedlejší úlovek. Počet plavidel s návnadou a plavidel lovících na vlečnou šňůru se stanoví jako počet plavidel Společenství účastnících se v roce 2006 řízeného rybolovu tuňáka obecného. Počet trawlerů pro pelagický rybolov se stanoví jako počet plavidel Společenství oprávněných lovit v roce 2006 tuňáka obecného jako vedlejší úlovek.
4. Pro účely odst. 2 písm. a) Rada na návrh Komise rozdělí kvalifikovanou většinou mezi příslušné členské státy počet plavidel stanovený podle odstavce 3.
5. Pro účely odst. 2 písm. a) se mezi oprávněná plavidla uvedená v odstavcích 3 a 4 rozdělí nejvýše 10 % kvóty Společenství pro tuňáka obecného o hmotnosti 8 až 30 kg a délce 75 až 115 cm, přičemž plavidla o celkové délce menší než 17 m lovící na návnadu odloví maximálně 200 tun tuňáka obecného o hmotnosti nejméně 6,4 kg nebo o délce nejméně 70 cm. Rada rozhodne na návrh Komise kvalifikovanou většinou o rozdělení kvóty Společenství mezi členské státy.
6. Pro drobný pobřežní rybolov zabývající se lovem čerstvých ryb ve východním Atlantiku mohou být přidělena maximálně 2 % kvóty Společenství pro tuňáka obecného o hmotnosti od 8 do 30 kg. Rada rozhodne na návrh Komise kvalifikovanou většinou o rozdělení kvót Společenství mezi členské státy.
7. Další zvláštní podmínky pro tuňáka obecného uloveného ve východním Atlantiku plavidly s návnadou, plavidly lovícími na vlečnou šňůru a trawlery pro pelagický rybolov jsou stanoveny v příloze I.
Článek 8
Plán odebírání vzorků tuňáka obecného
1. Každý členský stát zavede program odběru vzorků pro odhad počtu uloveného tuňáka obecného podle velikosti.
2. Odběr vzorků podle velikosti v klecích se provádí na vzorku 100 kusů na 100 tun živých ryb nebo na vzorku 10 % celkového počtu ryb umístěných v kleci. Velikostní vzorek, na základě délky nebo hmotnosti, se odebírá během výlovu farmy a z ryb uhynulých během přepravy v souladu s metodou přijatou ICCAT pro oznamování údajů v rámci úkolu II.
3. Pro ryby chované déle než jeden rok se vypracují doplňkové metody a postupy odběru vzorků.
4. Odběr vzorků se provádí namátkově během odlovu a týká se všech klecí. Údaje o odběru vzorků provedeném každým rokem se oznámí Komisi do 31. května následujícího roku.
Článek 9
Vedlejší úlovky
1. Aniž je dotčen čl. 7 odst. 2, pro veškerá rybářská plavidla, která aktivně nebo neaktivně loví tuňáka obecného, se povolují vedlejší úlovky ve výši maximálně 8 % tuňáka obecného o hmotnosti od 10 do 30 kg.
2. Procentní podíl uvedený v odstavci 1 se počítá buď na základě celkových vedlejších úlovků na počtu ryb z celkového odlovu tuňáka obecného při vykládce těchto plavidel, nebo na základě jeho hmotnostního ekvivalentu v procentech.
3. Vedlejší úlovky se odečítají od kvóty členského státu vlajky. Výměty mrtvých ryb z vedlejších úlovků podle odstavce 1 se zakazují v době, kdy je otevřen rybolov tuňáka obecného, a odečítají se od kvóty členského státu vlajky.
4. Na vykládku vedlejších úlovků tuňáka obecného se použije článek 14 a čl. 18 odst. 1.
Článek 10
Rekreační rybolov
1. V rámci rekreačního rybolovu se zakazuje lovit, uchovávat na palubě, překládat a vykládat více než jeden kus tuňáka obecného při každém vyplutí na moře.
2. Uvádění na trh tuňáka obecného uloveného při rekreačním rybolovu se zakazuje, vyjma pro charitativní účely.
3. Každý členský stát zaznamenává údaje o odlovu z rekreačního rybolovu a sděluje tyto údaje Komisi. Komise předává tyto informace Stálému výboru ICCAT pro výzkum a statistiku.
4. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby v rámci rekreačního rybolovu zajistil v co největším rozsahu vypouštění tuňáka obecného chyceného živého, zejména mladých jedinců.
Článek 11
Sportovní rybolov
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření s cílem regulovat sportovní rybolov, zejména prostřednictvím povolení k rybolovu.
2. Uvádění na trh tuňáka obecného uloveného při soutěži ve sportovním rybolovu se zakazuje, vyjma pro charitativní účely.
3. Každý členský stát zaznamenává údaje o odlovu ze sportovního rybolovu a předává tyto údaje Komisi. Komise předává tyto informace Stálému výboru ICCAT pro výzkum a statistiku.
4. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby v rámci sportovního rybolovu zajistil v co největším rozsahu vypouštění tuňáka obecného chyceného živého, zejména mladých jedinců.
KAPITOLA IV
KONTROLNÍ OPATŘENÍ
Článek 12
Rejstřík plavidel oprávněných aktivně lovit tuňáka obecného
1. Do 31. ledna 2008 sdělí každý členský stát Komisi elektronickou cestou seznam všech rybářských plavidel plujících pod jeho vlajkou, kterým udělil oprávnění aktivně lovit tuňáka obecného ve východním Atlantiku a ve Středozemním moři vydáním zvláštní licence k rybolovu.
2. Komise zašle tyto informace výkonnému sekretariátu ICCAT, aby tato plavidla mohla být zanesena do záznamů ICCAT o plavidlech oprávněných lovit tuňáka obecného.
3. Rybářská plavidla Společenství, na něž se vztahuje tento článek a která nejsou zanesena v záznamech ICCAT, nesmějí lovit, uchovávat na palubě, překládat, přepravovat, přemísťovat ani vykládat tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři.
4. Pravidla o licencích k rybolovu uvedená v čl. 8a odst. 2, 4, 6, 7 a 8 nařízení (ES) č.1936/2001 se použijí obdobně.
Článek 13
Rejstřík pastí na tuňáky oprávněných lovit tuňáka obecného
1. Do 31. ledna 2008 zašle každý členský stát Komisi elektronickou cestou seznam všech svých povolených pastí na tuňáky, které jsou na základě zvláštní licence k rybolovu oprávněny lovit tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři. Seznam obsahuje názvy pastí a registrační číslo.
2. Komise zašle tento seznam výkonnému sekretariátu ICCAT, aby tyto pasti na tuňáky mohly být zaneseny do záznamů ICCAT o pastech na tuňáky oprávněných lovit tuňáka obecného.
3. Pasti Společenství na tuňáky, které nejsou zaneseny v záznamech ICCAT, nesmějí lovit, uchovávat, překládat ani vykládat tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři.
4. Ustanovení čl. 8a odst. 2, 4, 6, 7 a 8 nařízení (ES) č. 1936/2001 se použijí obdobně.
Článek 14
Určené přístavy
1. Členské státy určí místo, které má sloužit pro vykládku, nebo místo blízko pobřeží (určené přístavy), kde je povolena vykládka a překládka tuňáka obecného.
2. Členské státy předloží Komisi seznam určených přístavů každoročně do 1. dubna. Komise zašle tyto informace výkonnému sekretariátu ICCAT každoročně do 15. dubna. Veškeré pozdější změny seznamu se oznamují Komisi za účelem předání výkonnému sekretariátu ICCAT nejméně patnáct dní před vstupem změny v platnost.
3. Zakazuje se vykládat a nebo překládat z plavidel uvedených v článku 12 jakékoli množství tuňáka obecného uloveného ve východním Atlantiku a Středozemním moři jinde než v přístavech určených smluvními stranami úmluvy a členskými státy v souladu s odstavci 1 a 2.
4. Toto ustanovení se použije na vykládky nebo překládky prováděné plavidly s návnadou, plavidly lovícími na vlečnou šňůru nebo trawlery pro pelagický rybolov, které ulovily tuňáka obecného ve východním Atlantiku v souladu se zvláštními podmínkami uvedenými v příloze I.
Článek 15
Požadavky na vedení záznamů
1. Kromě dodržování článků 6 a 8 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku (8) zaznamenává velitel plavidla Společenství uvedeného v článku 12 do lodního deníku případně informace uvedené v příloze II.
2. Velitel plavidla Společenství uvedeného v článku 12, které provádí společné rybolovné operace, zaznamenává do lodního deníku tyto doplňující informace:
a)
pokud se úlovek vytahuje na palubu nebo překládá do klecí:
-
datum a čas odlovu provedeného v rámci společné rybolovné operace,
-
místo (zeměpisná délka/šířka) odlovu provedeného v rámci společné rybolovné operace,
-
množství úlovku tuňáka obecného vytaženého na palubu nebo přeloženého do klece,
-
název a rádiovou volací značku rybářského plavidla;
b)
u plavidel, která provádějí společné rybolovné operace, avšak nejsou zapojena do překládky ryb:
-
datum a čas společné rybolovné operace,
-
místo (zeměpisná délka/šířka) společné rybolovné operace,
-
prohlášení, že toto plavidlo žádné úlovky nevytáhlo na palubu ani nepřeložilo do klece,
-
název a rádiovou volací značku nebo rádiové volací značky rybářského plavidla nebo rybářských plavidel provádějících odlov.
3. Pokud plavidlo provádějící odlov, které se účastní společné rybolovné operace, vykazuje množství tuňáka obecného odlovené svými lovnými zařízeními, uvede velitel pro každý odlov plavidlo nebo plavidla a stát nebo státy vlajky, od jejichž kvót se mají odlovy odpočítat.
Článek 16
Společné rybolovné operace
1. Všechny společné rybolovné operace při lovu tuňáka obecného, které se týkají plavidel plujících pod vlajkou jednoho nebo více členských států, se povolují pouze se souhlasem dotčeného členského státu vlajky nebo členských států vlajky.
2. V okamžiku podání žádosti o povolení přijme každý členský stát nezbytná opatření k tomu, aby od svých rybářských plavidel účastnících se společné rybolovné operace získal podrobné informace týkající se doby trvání společné operace, totožnosti účastnících se subjektů a klíče pro rozdělení daných odlovů mezi plavidla.
3. Každý členský stát předá Komisi informace uvedené v odstavci 2. Komise zašle tyto informace neprodleně sekretariátu ICCAT.
Článek 17
Zprávy o úlovcích
1. Velitel rybářského plavidla provádějícího odlov uvedeného v článku 12 zašle příslušným orgánům svého členského státu vlajky zprávu o úlovcích s uvedením množství tuňáka obecného uloveného svým plavidlem, včetně návratů s nulovým úlovkem.
2. Zpráva o úlovcích se poprvé předá do deseti dnů od vplutí do východního Atlantiku a Středozemního moře nebo po začátku rybářského výjezdu. V případě společných rybolovných operací uvede velitel plavidla provádějícího odlov pro každý odlov plavidlo nebo plavidla, pro která se úlovky odpočítávají z kvóty státu nebo států vlajky.
3. Každoročně od 1. června podává velitel rybářského plavidla jednou za pět dnů zprávu o množství úlovků tuňáka obecného, včetně návratů s nulovým úlovkem.
4. Každý členský stát zasílá obdržené zprávy o úlovcích elektronickou cestou nebo jiným způsobem Komisi. Komise zašle tyto informace neprodleně sekretariátu ICCAT.
5. Členské státy uvědomí Komisi, v podobě snímatelné počítačem, do patnáctého dne každého měsíce o množstvích tuňáka obecného uloveného ve východním Atlantiku a Středozemním moři, která byla vyložena, přeložena, ulovena do pasti nebo umístěna do klece plavidlem plujícím pod jejich vlajkou během předcházejícího měsíce. Komise zašle tyto informace neprodleně sekretariátu ICCAT.
Článek 18
Vykládky
1. Odchylně od článku 7 nařízení (EHS) č. 2847/93 oznámí velitel plavidla Společenství uvedeného v článku 12 tohoto nařízení nebo jeho zástupce příslušnému orgánu členského státu (včetně členského státu vlajky) nebo smluvní straně úmluvy, jejichž přístavy nebo vykládkové zařízení hodlá využít, nejméně čtyři hodiny před předpokládaným časem připlutí do přístavu:
a)
předpokládaný čas připlutí;
b)
odhadované množství tuňáka obecného na palubě;
c)
oblast, ve které byl odlov proveden.
2. V případě vykládky v určeném přístavu členského státu jiného než členského státu vlajky zašle příslušný orgán tohoto členského státu záznam o vykládce orgánu vlajky plavidla, a to do 48 hodin po ukončení vykládky.
3. Toto ustanovení se nepoužije na vykládky prováděné plavidly s návnadou, plavidly lovícími na vlečnou šňůru nebo trawlery pro pelagický rybolov, které ulovily tuňáka obecného ve východním Atlantiku.
Článek 19
Překládka
1. Odchylně od článku 11 nařízení (EHS) č. 2847/93 je překládka tuňáka obecného na moři ve východním Atlantiku a Středozemním moři zakázána, s výjimkou překládky prováděné velkými rybářskými plavidly lovícími tuňáka obecného na dlouhou lovnou šňůru vykonávajícími činnost v souladu s doporučením ICCAT 2005[06], které stanoví program překládky pro velká rybářská plavidla lovící tuňáky na dlouhou lovnou šňůru, v platném znění.
2. Před vplutím do přístavu velitel přijímajícího plavidla (plavidlo provádějící odlov nebo plavidlo pro zpracování) nebo jeho zástupce poskytne příslušným orgánům členského státu, jehož přístav chce použít, nejméně 48 hodin před očekávaným časem připlutí tyto informace:
a)
předpokládaný čas připlutí;
b)
odhadované množství tuňáka obecného na palubě;
c)
informace o zeměpisných oblastech, ve kterých byl uloven tuňák obecný, který má být přeložen;
d)
název plavidla provádějícího odlov, které dodává tuňáka obecného, a jeho číslo v záznamech ICCAT o rybářských plavidlech oprávněných lovit tuňáka obecného;
e)
název přijímajícího plavidla a jeho číslo v záznamech ICCAT o rybářských plavidlech oprávněných lovit tuňáka obecného;
f)
množství tuňáka obecného v tunách, které má být přeloženo.
3. Rybářským plavidlům provádějícím odlov není dovoleno provádět překládku, pokud neobdržela předchozí oprávnění od svého státu vlajky.
4. Velitel plavidla provádějícího odlov uvědomí před zahájením překládky svůj stát vlajky
a)
o množství tuňáka obecného, které má být přeloženo;
b)
o datu a přístavu překládky;
c)
o názvu přijímajícího plavidla, jeho registračním čísle a vlajce a jeho čísle v záznamech ICCAT o rybářských plavidlech oprávněných lovit tuňáka obecného;
d)
o zeměpisné oblasti, ve které byl tuňák obecný uloven.
5. Příslušný orgán členského státu, v jehož přístavu se překládka uskutečňuje,
a)
provádí inspekci přijímajícího plavidla v okamžiku připlutí a kontroluje náklad a dokumentaci související s činností překládky;
b)
zasílá záznam o překládce orgánu státu vlajky plavidla provádějícího odlov do 48 hodin po ukončení překládky.
6. Velitel plavidla Společenství uvedeného v článku 12 vyplní a předá prohlášení o překládce ICCAT příslušným orgánům členského státu, pod jehož vlajkou plavidlo pluje. Prohlášení se předá do patnácti dní po dni překládky v přístavu v souladu se vzorem uvedeným v příloze III.
Článek 20
Umístění do klece
1. Členský stát, v jehož jurisdikci se nachází výkrmna nebo chovné hospodářství pro tuňáka obecného, zašle do jednoho týdne po ukončení daného umístění do klece zprávu o umístění do klece potvrzenou pozorovatelem členskému státu nebo smluvní straně úmluvy, pod jejichž vlajkou provedla rybářská plavidla odlov tuňáka, a Komisi. Komise zasílá tyto informace neprodleně sekretariátu ICCAT. Tato zpráva obsahuje informace uvedené v prohlášení o umístění do klece podle článku 4b nařízení (ES) č. 1936/2001.
2. Pokud se výkrmna nebo chovné hospodářství nachází na volném moři, použije se odstavec 1 obdobně na členské státy, v nichž jsou usazeny fyzické nebo právnické osoby odpovědné za výkrmnu nebo chovné hospodářství.
3. Před každým přemístěním do klece uvědomí příslušný orgán členského státu výkrmny nebo chovného hospodářství členský stát nebo smluvní stranu úmluvy, pod jejichž vlajkou pluje plavidlo provádějící odlov, o přemístění množství ulovených rybářskými plavidly plujícími pod jeho vlajkou do klece.
Členský stát vlajky plavidla provádějícího odlov požádá příslušný orgán členského státu výkrmny nebo chovného hospodářství, aby zabavil úlovek a vypustil ryby do moře, pokud se po obdržení této informace domnívá, že
a)
rybářské plavidlo, které podle prohlášení ryby ulovilo, nemá dostatečnou individuální kvótu pro tuňáka obecného umístěného v klecích;
b)
množství ryb nebylo řádně oznámeno a nebylo zohledněno pro výpočet případné použitelné kvóty nebo
c)
rybářské plavidlo, které podle prohlášení ryby ulovilo, není oprávněno lovit tuňáka obecného.
4. Velitel rybářského plavidla Společenství vyplní a zašle členskému státu vlajky nebo smluvní straně úmluvy, pod jejichž vlajkou pluje, prohlášení ICCAT o přemístění do patnácti dnů ode dne přemístění na vlečná plavidla nebo do klece v souladu se vzorem uvedeným v příloze III. Prohlášení o přemístění doprovází přepravované ryby během přepravy do klece.
Článek 21
Činnosti týkající se pastí
1. Po ukončení každé rybolovné operace pomocí pastí na tuňáky se zaznamenají úlovky a tyto záznamy o úlovcích se elektronickou cestou nebo jiným způsobem předají do 48 hodin od ukončení každé rybolovné operace příslušnému orgánu členského státu, v němž se past na tuňáky nachází.
2. Každý členský stát zašle obdrženou zprávu o úlovcích elektronickou cestou Komisi. Komise zasílá tyto informace neprodleně sekretariátu ICCAT.
Článek 22
Kontrola v přístavu nebo v hospodářství
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že všechna plavidla uvedená v rejstříku ICCAT plavidel oprávněných lovit tuňáka obecného, která vplouvají do určeného přístavu za účelem vykládky nebo překládky tuňáka obecného uloveného ve východním Atlantiku a Středozemním moři, jsou v přístavu podrobena inspekci.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření ke kontrole umísťování tuňáka obecného do klece ve výkrmnách nebo v chovných hospodářstvích podléhajících jejich jurisdikci.
3. Pokud se výkrmny nebo chovná hospodářství nacházejí na volném moři, použije se odstavec 2 obdobně na členské státy, v nichž jsou usazeny fyzické nebo právnické osoby odpovědné za výkrmnu nebo chovné hospodářství.
Článek 23
Křížové kontroly
1. Členské státy ověřují, včetně použití systému sledování plavidel (VMS), údaje, předávání lodních deníků a patřičné informace zaznamenané v lodních denících svých plavidel, v dokumentech o přemístění nebo překládce a v dokumentech o úlovcích.
2. Členské státy provádějí správní křížové kontroly všech vykládek, všech překládek nebo umístění do klece porovnáním množství podle druhu uvedených v lodních denících plavidel nebo množství podle druhu uvedených v prohlášení o překládce a množství uvedeného v prohlášení o vykládce nebo v prohlášení o umístění do klece a jakéhokoli jiného patřičného dokumentu, jako je faktura nebo dokumenty o prodeji.
Článek 24
Program společné mezinárodní inspekce ICCAT
1. Ve Společenství se uplatňuje program ICCAT pro společné mezinárodní inspekce přijatý na čtvrtém pravidelném zasedání ICCAT (Madrid, listopad 1975), uvedený v příloze IV tohoto nařízení.
2. Členské státy, jejichž rybářská plavidla jsou oprávněna lovit tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři, přidělí inspektory a budou provádět inspekce na moři.
3. Komise nebo jí určený subjekt může pro program přidělit inspektory Společenství.
4. Komise nebo jí určený subjekt koordinuje činnosti týkající se dohledu a inspekce jménem Společenství. Ve shodě s dotčenými členskými státy může za tím účelem vypracovat společné inspekční programy, které Společenství umožní plnit závazky přijaté v rámci programu. Členské státy, jejichž plavidla loví tuňáka obecného, přijmou opatření nezbytná k usnadnění provádění těchto programů, zejména pokud jde o požadované lidské a materiální zdroje a o období a oblasti, v nichž mají být rozmístěny.
5. Členské státy sdělí Komisi každoročně do 1. dubna jména inspektorů a názvy inspekčních plavidel, které hodlají přidělit programu v následujícím roce. S využitím těchto informací vypracuje Komise ve spolupráci s členskými státy každoročně plán účasti Společenství na programu, který zašle sekretariátu ICCAT a členským státům.
Článek 25
Program pozorovatelů
1. Každý členský stát zajistí na svých rybářských plavidlech delších než 15 metrů přítomnost pozorovatele na nejméně
a)
20 % svých aktivních plavidel s košelkovými nevody. V případě společných rybolovných operací je pozorovatel přítomen během rybolovné operace;
b)
20 % svých aktivních trawlerů pro pelagický rybolov;
c)
20 % svých aktivních plavidel lovících na dlouhou lovnou šňůru;
d)
20 % svých aktivních plavidel s návnadou;
e)
100 % během odlovu z pastí na tuňáky.
Úkolem pozorovatele je zejména
a)
sledovat, zda plavidlo dodržuje toto nařízení;
b)
zaznamenávat a podávat zprávy o rybářské činnosti;
c)
pozorovat a odhadovat úlovky a ověřovat záznamy v lodním deníku;
d)
pozorovat a zaznamenávat plavidla, která mohou lovit ryby v rozporu s ochrannými opatřeními ICCAT.
Pozorovatel dále provádí vědeckou práci, jako např. shromažďování údajů v rámci úkolu II podle definice ICCAT, pokud to ICCAT požaduje, na základě pokynů Stálého výboru ICCAT pro výzkum a statistiku.
2. Každý členský stát, jehož jurisdikci podléhá výkrmna nebo chovné hospodářství pro tuňáka obecného, zajistí přítomnost pozorovatele během celého přemísťování tuňáka obecného do klece a celého odlovu ryb z hospodářství.
Úkolem pozorovatele je zejména
a)
pozorovat a sledovat soulad operací výkrmen s články 4a, 4b a 4c nařízení (ES) č. 1936/2001;
b)
ověřovat zprávu o umísťování do klece uvedenou v článku 20 tohoto nařízení;
c)
provádět vědeckou práci, jako například shromažďování vzorků, které požaduje ICCAT, na základě pokynů Stálého výboru ICCAT pro výzkum a statistiku.
Článek 26
Donucovací opatření
1. Členské státy přijmou donucovací opatření vůči plavidlu plujícímu pod jejich vlajkou, bylo-li v souladu s jejich právem prokázáno, že plavidlo porušuje článek 4, 5, 7, 14, 15, 16, 17 nebo 19. Opatření mohou v závislosti na závažnosti přestupku a v souladu s příslušnými ustanoveními vnitrostátního práva zahrnovat zejména
a)
pokuty;
b)
zabavení nelegálního lovného zařízení a úlovků;
c)
konfiskaci plavidla;
d)
pozastavení nebo odejmutí oprávnění k rybolovu;
e)
případně snížení nebo odejmutí rybolovné kvóty.
2. Každý členský stát, v jehož jurisdikci se nachází chovné hospodářství tuňáka obecného, přijme donucovací opatření vůči tomuto hospodářství, bylo-li v souladu s jeho právem prokázáno, že toto hospodářství porušuje článek 20 nebo čl. 25 odst. 2 tohoto nařízení nebo článek 4a, 4b nebo 4c nařízení (ES) č. 1936/2001. Opatření mohou v závislosti na závažnosti přestupku a v souladu s příslušným vnitrostátním právem zahrnovat zejména
a)
pokuty;
b)
pozastavení nebo vyjmutí z rejstříku výkrmen;
c)
zákaz umísťování do klece nebo uvádění množství tuňáka obecného na trh.
Článek 27
Tržní opatření
1. V rámci Společenství se zakazují obchod, vykládka, dovoz, vývoz, umísťování do klece pro účely výkrmu nebo chovu, zpětný vývoz a překládka východoatlantického a středomořského tuňáka obecného (Thunnus thynnus), které nejsou doprovázeny přesnými, úplnými a ověřenými dokumenty v souladu s požadavky tohoto nařízení.
2. V rámci Společenství se zakazují obchod, dovoz, vykládka, umísťování do klece pro účely výkrmu nebo chovu, zpracování, vývoz, opětovný vývoz a překládka východoatlantického a středomořského tuňáka obecného (Thunnus thynnus) odloveného rybářskými plavidly, jejichž stát vlajky nemá kvótu, limit odlovu nebo příděl intenzity rybolovu pro východoatlantického a středomořského tuňáka obecného podle podmínek řídících a ochranných opatření ICCAT, nebo pokud jsou rybolovné možnosti státu vlajky vyčerpány. Na základě informací obdržených prostřednictvím sekretariátu ICCAT informuje Komise všechny členské státy, že kvóta některé smluvní strany úmluvy je vyčerpána.
3. V rámci Společenství se zakazují obchod, dovoz, vykládka, zpracování, vývoz z výkrmen nebo chovných hospodářství, které nejsou v souladu s doporučením ICCAT 2006[07] pro chov tuňáka obecného.
Článek 28
Vyrovnávací koeficienty
K výpočtu ekvivalentu zaokrouhlené hmotnosti zpracovaného tuňáka obecného se použijí vyrovnávací koeficienty přijaté Stálým výborem ICCAT pro výzkum a statistiku.
Článek 29
Financování
Pro účely čl. 21 písm. a) bodu i) nařízení Rady (ES) č. 1198/2006 ze dne 27. července 2006 o Evropském rybářském fondu (9) a do 31. prosince 2014 se víceletý plán obnovy populace tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři považuje za plán obnovy ve smyslu článku 5 nařízení (ES) č. 2371/2002.
KAPITOLA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 30
Změny nařízení (ES) č. 520/2007
Nařízení (ES) č. 520/2007 se mění takto:
1.
Články 6 a 11 se zrušují.
2.
V příloze IV se zrušuje položka týkající se tuňáka obecného.
Článek 31
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2008.
Článek 29 se však použije ode dne 13. června 2007.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. prosince 2007.
RÈGLEMENT (CE) N o 1559/2007 DU CONSEIL
du 17 décembre 2007
établissant un plan pluriannuel de reconstitution des stocks de thon rouge dans l'Atlantique Est et la Méditerranée et modifiant le règlement (CE) no 520/2007
LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 37,
vu la proposition de la Commission,
vu l'avis du Parlement européen (1),
considérant ce qui suit:
(1)
Depuis le 14 novembre 1997, la Communauté est partie contractante à la Convention internationale pour la conservation des thonidés de l'Atlantique (2).
(2)
Lors de sa réunion annuelle de novembre 2006, la Commission internationale pour la conservation des thonidés de l'Atlantique (CICTA) a adopté la recommandation 2006[05] visant à l'établissement d'un plan de reconstitution de quinze ans pour le thon rouge de l'Atlantique Est et de la Méditerranée.
(3)
Pour reconstituer le stock, le plan de reconstitution de la CICTA prévoit une réduction progressive du niveau du total admissible des captures (TAC) de 2007 à 2010, des limitations de la pêche dans certaines zones et au cours de certaines périodes, une nouvelle taille minimale pour le thon rouge, des mesures concernant la pêche sportive et de loisir, des mesures de contrôle et la mise en œuvre du programme d'inspection commune internationale adopté par la CICTA afin d'assurer l'efficacité du plan de reconstitution.
(4)
Pour se conformer aux obligations internationales résultant de la recommandation de la CICTA, le plan de reconstitution de la CICTA pour le thon rouge de l'Atlantique Est et de la Méditerranée a été mis en œuvre à titre provisoire par le règlement (CE) no 643/2007 du Conseil du 11 juin 2007 modifiant le règlement (CE) no 41/2007 en ce qui concerne le plan de reconstitution des stocks de thon rouge recommandé par la Commission internationale pour la conservation des thonidés de l'Atlantique (3), en attendant l'adoption d'un règlement du Conseil mettant en œuvre des mesures pluriannuelles pour la reconstitution des stocks de thon rouge en 2007.
(5)
Il y a donc lieu de mettre en œuvre le plan de reconstitution de la CICTA sur une base permanente par un règlement instituant un plan de reconstitution conformément à l'article 5 du règlement (CE) no 2371/2002 du Conseil du 20 décembre 2002 relatif à la conservation et à l'exploitation durable des ressources halieutiques dans le cadre de la politique commune de la pêche (4), qui s'appliquera à compter du 1er janvier 2008.
(6)
Certaines mesures techniques adoptées par la CICTA pour le thon rouge ont été intégrées au droit communautaire par le règlement (CE) no 520/2007 du Conseil du 7 mai 2007 prévoyant des mesures techniques de conservation pour certains stocks de grands migrateurs (5).
(7)
Aux seules fins de leur financement jusqu'au 31 décembre 2014, les mesures de mise en œuvre du plan de reconstitution de la CICTA adoptées en vertu du présent règlement, de même que celles adoptées provisoirement en vertu du règlement (CE) no 643/2007, devraient être considérées comme un plan de reconstitution au sens de l'article 5 du règlement (CE) no 2371/2002, à compter de la date d'entrée en vigueur du règlement (CE) no 643/2007.
(8)
L'adoption par la CICTA de nouvelles mesures techniques pour le thon rouge ainsi que la mise à jour de celles qui sont en vigueur depuis l'adoption du règlement précité nécessitent la suppression de certaines dispositions du règlement (CE) no 520/2007 et leur remplacement par le présent règlement,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
CHAPITRE I
DISPOSITIONS GÉNÉRALES
Article premier
Objet et champ d'application
Le présent règlement définit les règles générales d'application par la Communauté d'un plan pluriannuel de reconstitution pour le thon rouge (thunnus thynnus) recommandé par la Commission internationale pour la conservation des thonidés de l'Atlantique (CICTA). Il s'applique au thon rouge dans l'Atlantique Est et la Méditerranée.
L'objectif de ce plan de reconstitution est d'obtenir une biomasse correspondant à la production maximale équilibrée (PME) avec une probabilité supérieure à 50 %.
Article 2
Définitions
Aux fins du présent règlement, on entend par:
a)
«PCC»: les parties contractantes à la Convention internationale pour la conservation des thonidés de l'Atlantique et les parties, entités, ou entités de pêche non contractantes coopérantes;
b)
«navire de pêche»: tout navire utilisé ou destiné à être utilisé pour l'exploitation commerciale des ressources en thonidés, y compris les navires-usines, les navires de transport, les remorqueurs et les navires qui participent à des transbordements;
c)
«opération conjointe de pêche»: toute opération entre deux ou plusieurs navires battant pavillon de différentes PCC ou de différents États membres lors de laquelle les captures d'un navire sont attribuées totalement ou partiellement à un ou plusieurs autres navires;
d)
«activités de transfert»: tout transfert de thon rouge:
i)
du navire de pêche jusqu'à l'établissement d'engraissement du thon rouge, y compris les poissons morts ou qui se sont échappés pendant le transport,
ii)
d'un élevage de thon rouge ou d'une madrague jusqu'au navire-usine, au navire de transport ou à terre;
e)
«madrague»: un engin fixe ancré au fond contenant généralement un filet pilote qui conduit le poisson dans une enceinte;
f)
«mise en cage»: le fait que le thon rouge vivant ne soit pas embarqué; comprend à la fois l'engraissement et l'élevage;
g)
«engraissement»: la mise en cage du thon rouge pendant une courte durée (généralement deux à six mois), visant principalement à augmenter la teneur en graisse du poisson;
h)
«élevage»: la mise en cage du thon rouge pendant une période de plus d'un an, visant à augmenter la biomasse totale;
i)
«transbordement»: le déchargement d'une partie ou de la totalité du thon rouge se trouvant à bord d'un navire de pêche sur un autre navire de pêche;
j)
«navire-usine»: un navire à bord duquel les produits de la pêche sont soumis, avant leur conditionnement, à l'une ou à plusieurs des opérations suivantes: filetage ou tranchage, congélation et transformation;
k)
«pêche sportive»: une pêche non commerciale dont les participants font partie d'une organisation sportive nationale ou détiennent une licence sportive nationale;
l)
«pêche de loisir»: une pêche non commerciale dont les participants ne font pas partie d'une organisation sportive nationale ou ne détiennent pas une licence sportive nationale;
m)
«tâche II»: la tâche II telle que définie par la CICTA dans le «Manuel d'opérations pour les statistiques et l'échantillonnage des thonidés et espèces voisines dans l'océan Atlantique» (troisième édition, CICTA, 1990);
n)
«navire de transport»: un navire qui reçoit des individus sauvages et les achemine vers des établissements d'engraissement ou d'élevage.
CHAPITRE II
POSSIBILITÉS DE PÊCHE
Article 3
Totaux admissibles de captures (TAC)
Les TAC fixés par la CICTA pour les parties contractantes, en ce qui concerne les stocks de thon rouge dans l'Atlantique Est et la Méditerranée, sont les suivants:
-
en 2008: 28 500 tonnes,
-
en 2009: 27 500 tonnes,
-
en 2010: 25 500 tonnes.
Toutefois, lorsque dans le cadre de la CICTA de nouveaux niveaux de TAC sont adoptés, le Conseil adapte, à la majorité qualifiée, sur proposition de la Commission, les TAC prévus au paragraphe 1 en conséquence.
Article 4
1. Chaque État membre prend les mesures nécessaires pour que l'effort de pêche de ses navires et de ses madragues soit proportionné aux possibilités de pêche au thon rouge dont il dispose dans l'Atlantique Est et la Méditerranée.
2. Chaque État membre établit un plan de pêche annuel pour ses navires pêchant le thon rouge dans l'Atlantique Est et la Méditerranée. Les États membres dont le quota de thon rouge représente moins de 5 % du quota communautaire peuvent adopter, dans leur plan de pêche, une méthode spécifique de gestion de leur quota, auquel cas les dispositions du paragraphe 3 ne s'appliquent pas.
3. Ce plan de pêche annuel indique:
a)
notamment les navires de plus de 24 mètres inscrits sur la liste visée à l'article 12 ainsi que les quotas individuels qui leur sont alloués;
b)
au minimum, pour les navires de moins de 24 mètres et les madragues, les quotas alloués aux organisations de producteurs ou aux groupes de navires qui pêchent au moyen d'engins similaires.
4. Au plus tard le 31 janvier de chaque année, le plan de pêche annuel est transmis à la Commission. Toute modification ultérieure du plan de pêche ou de la méthode spécifique de gestion du quota est transmise à la Commission au moins dix jours avant l'exercice de l'activité correspondant à cette modification.
5. L'État membre du pavillon prend les dispositions visées au présent paragraphe lorsqu'un navire battant son pavillon a:
a)
manqué à son obligation en matière de rapports visée à l'article 17, paragraphe 3;
b)
commis une infraction visée à l'article 26.
L'État membre du pavillon veille à ce qu'une inspection physique soit effectuée dans ses ports, sous son autorité ou par une autre personne désignée par lui lorsque le navire ne se trouve pas dans un port de la Communauté.
L'État membre du pavillon peut ordonner au navire de faire route immédiatement vers un port désigné par lui lorsqu'il est estimé que son quota individuel est épuisé.
6. Au plus tard le 31 janvier, les États membres présentent à la Commission un rapport sur la mise en œuvre de leurs plans de pêche annuels pour l'année précédente. Ces rapports indiquent:
a)
le nombre de navires pêchant effectivement le thon rouge dans l'Atlantique Est et la Méditerranée;
b)
les captures de chaque navire; et
c)
le nombre total de jours de pêche de chaque navire dans l'Atlantique Est et la Méditerranée.
7. Les accords commerciaux privés entre des ressortissants d'un État membre et une PCC visant à utiliser un navire de pêche battant pavillon de cet État membre pour pêcher dans le cadre d'un quota de thon d'une PCC sont conclus uniquement avec l'autorisation de l'État membre concerné, qui en informe la Commission, et avec l'autorisation de la CICTA.
8. Avant le 1er mars de chaque année, les États membres transmettent à la Commission des informations sur tout accord commercial privé conclu entre leurs ressortissants et une PCC.
9. Les informations visées au paragraphe 8 comprennent les éléments suivants:
a)
la liste de tous les navires de pêche battant le pavillon de l'État membre autorisés à pêcher activement le thon rouge en vertu d'un accord commercial privé;
b)
le numéro interne du navire défini à l'annexe I du règlement (CE) no 26/2004 de la Commission du 30 décembre 2003 relatif au fichier de la flotte de pêche communautaire (6);
c)
la durée de l'accord commercial privé;
d)
le consentement de l'État membre à l'accord privé;
e)
le nom de la PCC concernée.
10. La Commission communique sans délai les informations visées au paragraphe 9 au secrétariat exécutif de la CICTA.
11. La Commission veille à ce que le pourcentage du quota d'une PCC pour le thon rouge qui peut être utilisé pour l'affrètement de navires de pêche communautaires conformément à l'article 8 ter du règlement (CE) no 1936/2001 du Conseil (7) ne dépasse pas 60 %, 40 % et 20 % de l'ensemble du quota en 2007, en 2008 et en 2009, respectivement.
12. L'affrètement de navires de pêche communautaires pour le thon rouge dans l'Atlantique Est et la Méditerranée sera interdit en 2010 et les années suivantes.
13. Chaque État membre veille à ce que le nombre de navires affrétés pêchant le thon rouge ainsi que la durée de l'affrètement soient en proportion avec le quota alloué au pays d'affrètement.
CHAPITRE III
MESURES TECHNIQUES
Article 5
Période d'interdiction de la pêche
1. La pêche du thon rouge par les grands palangriers pélagiques de plus de 24 m est interdite dans l'Atlantique Est et la Méditerranée, sauf dans la zone délimitée à l'ouest de 10° O et au nord de 42° N, au cours de la période comprise entre le 1er juin et le 31 décembre.
2. La pêche du thon rouge à la senne coulissante est interdite dans l'Atlantique Est et la Méditerranée au cours de la période comprise entre le 1er juillet et le 31 décembre.
3. La pêche du thon rouge avec des thoniers canneurs est interdite dans l'Atlantique Est et la Méditerranée au cours de la période comprise entre le 15 novembre et le 15 mai.
4. La pêche du thon rouge avec des chalutiers pélagiques est interdite dans l'Atlantique Est au cours de la période comprise entre le 15 novembre et le 15 mai.
Article 6
Utilisation d'aéronefs
L'utilisation d'aéronefs ou d'hélicoptères pour la recherche de thon rouge dans la zone de réglementation de la convention est interdite.
Article 7
Taille minimale
1. Le poids ou la taille minimal du thon rouge dans l'Atlantique Est et la Méditerranée est de 30 kg ou 115 cm.
2. Par dérogation au paragraphe 1, et sans préjudice de l'article 9, un poids ou une taille minimal de 8 kg ou 75 cm pour le thon rouge (thunnus thynnus) s'applique aux thons rouges suivants:
a)
le thon rouge capturé dans l'Atlantique Est par des thoniers canneurs, des ligneurs et des chalutiers pélagiques;
b)
le thon rouge capturé dans la mer Adriatique à des fins d'élevage.
3. Aux fins du paragraphe 2, point a), le Conseil, statuant à la majorité qualifiée sur proposition de la Commission, détermine le nombre maximal de thoniers canneurs, de ligneurs autorisés à pêcher le thon rouge et le nombre de chalutiers pélagiques autorisés à pêcher le thon rouge en tant que prises accessoires. Le nombre de thoniers canneurs et de ligneurs est fixé au nombre de navires communautaires participant à la pêche dirigée du thon rouge en 2006. Le nombre de chalutiers pélagiques est fixé au nombre de navires communautaires autorisés à pêcher le thon rouge en tant que prises accessoires en 2006.
4. Aux fins du paragraphe 2, point a), le Conseil, statuant à la majorité qualifiée sur proposition de la Commission, répartit entre les États membres le nombre de navires déterminé conformément au paragraphe 3.
5. Aux fins du paragraphe 2, point a), un maximum de 10 % du quota de thon rouge de la Communauté, compris entre 8 kg ou 75 cm et 30 kg ou 115 cm, est réparti entre les navires autorisés visés aux paragraphes 3 et 4, jusqu'à concurrence de 200 tonnes de thon rouge, pesant au minimum 6,4 kg ou mesurant au minimum 70 cm, capturé par des thoniers canneurs d'une longueur totale de moins de 17 m. Le Conseil, statuant à la majorité qualifiée sur proposition de la Commission, décide de la répartition des quotas communautaires entre les États membres.
6. Un maximum de 2 % du quota de thon rouge de la Communauté compris entre 8 et 30 kg peut être attribué à sa pêche artisanale côtière de poisson frais dans l'Atlantique Est. Le Conseil, statuant à la majorité qualifiée sur proposition de la Commission, décide de la répartition des quotas communautaires entre les États membres.
7. Les conditions supplémentaires particulières pour le thon rouge capturé dans l'Atlantique Est par des thoniers canneurs, des ligneurs et des chalutiers pélagiques figurent à l'annexe I.
Article 8
Plan d'échantillonnage concernant le thon rouge
1. Chaque État membre établit un programme d'échantillonnage visant à estimer le nombre par taille pour le thon rouge capturé.
2. L'échantillonnage par taille dans les cages est effectué sur un échantillon de 100 spécimens pour 100 tonnes de poisson vivant ou sur un échantillon de 10 % du nombre total de poissons mis en cage. L'échantillon par taille, sur la base de la longueur ou du poids, est prélevé pendant la récolte dans l'élevage, et sur les poissons morts pendant le transport, conformément à la méthode adoptée par la CICTA pour notifier les données dans le cadre de la tâche II.
3. Des méthodes et des échantillonnages complémentaires sont mis au point pour le poisson élevé pendant plus d'un an.
4. L'échantillonnage est effectué durant une récolte prise au hasard et couvre l'ensemble des cages. Les données concernant l'échantillonnage effectué chaque année sont communiquées à la Commission au plus tard le 31 mai de l'année suivante.
Article 9
Prises accessoires
1. Des prises accessoires d'un maximum de 8 % de thon rouge d'un poids compris entre 10 et 30 kg sont autorisées pour tous les navires de pêche, qu'ils pêchent activement ou non le thon rouge sans préjudice de l'article 7, paragraphe 2.
2. Le pourcentage mentionné au paragraphe 1 est calculé soit sur la base des prises accessoires totales en nombre de poissons par débarquement de captures totales de thon rouge par ces navires, soit sur la base de son équivalence de poids en pourcentage.
3. Les prises accessoires doivent être déduites du quota de l'État membre du pavillon. Il est interdit de rejeter des poissons morts provenant des prises accessoires visées au paragraphe 1 pendant l'ouverture de la pêche au thon rouge; ceux-ci sont déduits du quota de l'État membre du pavillon.
4. Les débarquements de prises accessoires de thon rouge sont soumis à l'article 14 et à l'article 18, paragraphe 1.
Article 10
Pêche de loisir
1. Dans le cadre de la pêche de loisir, il est interdit de capturer, de conserver à bord, de transborder et de débarquer plus d'un thon rouge par sortie en mer.
2. La commercialisation du thon rouge capturé au cours de la pêche de loisir est interdite, sauf à des fins caritatives.
3. Chaque État membre enregistre les données relatives aux captures effectuées au cours des opérations de pêche de loisir et transmet ces données à la Commission, qui les communique au comité permanent de la recherche et des statistiques de la CICTA.
4. Chaque État membre prend les mesures nécessaires pour assurer, dans la plus large mesure possible, la libération des thons rouges capturés vivants, en particulier des juvéniles, dans le cadre de la pêche de loisir.
Article 11
Pêche sportive
1. Chaque État membre prend les mesures nécessaires pour réglementer la pêche sportive, notamment au moyen d'autorisations de pêche.
2. La commercialisation du thon rouge capturé au cours de compétitions de pêche sportive est interdite, sauf à des fins caritatives.
3. Chaque État membre enregistre les données relatives aux captures effectuées au cours des opérations de pêche sportive et transmet ces données à la Commission, qui les communique au comité permanent de la recherche et des statistiques de la CICTA.
4. Chaque État membre prend les mesures nécessaires pour assurer, dans la plus large mesure possible, la libération des thons rouges capturés vivants, en particulier des juvéniles, dans le cadre de la pêche sportive.
CHAPITRE IV
MESURES DE CONTRÔLE
Article 12
Registre des navires autorisés à pêcher activement le thon rouge
1. Pour le 31 janvier 2008 au plus tard, chaque État membre transmet à la Commission par voie électronique une liste de tous les navires de pêche battant son pavillon qui sont autorisés à pêcher activement le thon rouge dans l'Atlantique Est et la Méditerranée à la suite de la délivrance d'un permis de pêche spécial.
2. La Commission transmet ces informations au secrétariat exécutif de la CICTA afin que ces navires puissent être inscrits dans le registre de la CICTA des navires autorisés à pêcher le thon rouge.
3. Les navires de pêche communautaires visés par le présent article et ne figurant pas dans le registre de la CICTA ne peuvent pêcher, conserver à bord, transborder, transporter, transférer ou débarquer du thon rouge dans l'Atlantique Est et la Méditerranée.
4. Les règles en matière de permis de pêche énoncées à l'article 8 bis, paragraphes 2, 4, 6, 7 et 8, du règlement (CE) no 1936/2001 s'appliquent mutatis mutandis.
Article 13
Registre des madragues autorisées à pêcher le thon rouge
1. Pour le 31 janvier 2008 au plus tard, chaque État membre transmet à la Commission par voie électronique une liste de toutes les madragues autorisées à pêcher le thon rouge dans l'Atlantique Est et la Méditerranée à la suite de la délivrance d'un permis de pêche spécial. La liste comprend le nom des madragues et le numéro d'inscription au registre.
2. La Commission transmet la liste au secrétaire exécutif de la CICTA afin que ces madragues puissent être inscrites dans le registre de la CICTA des madragues autorisées à pêcher le thon rouge.
3. Les madragues communautaires ne figurant pas dans le registre de la CICTA ne peuvent pêcher, conserver, transborder ou débarquer du thon rouge dans l'Atlantique Est et la Méditerranée.
4. L'article 8 bis, paragraphes 2, 4, 6, 7 et 8, du règlement (CE) no 1936/2001 s'applique mutatis mutandis.
Article 14
Ports désignés
1. Les États membres désignent un lieu de débarquement ou un lieu à proximité du littoral (ports désignés) où les débarquements ou opérations de transbordement de thon rouge sont autorisés.
2. Les États membres communiquent à la Commission, au plus tard le 1er avril de chaque année, la liste des ports désignés. La Commission transmet ces informations au secrétariat exécutif de la CICTA avant le 15 avril de chaque année. Toute modification ultérieure de cette liste est notifiée à la Commission, qui la transmet au secrétariat exécutif de la CICTA, au moins quinze jours avant son entrée en vigueur.
3. Il est interdit de débarquer et ou de transborder à partir des navires visés à l'article 12 toute quantité de thon rouge pêchée dans l'Atlantique Est et la Méditerranée à tout endroit autre que les ports désignés par les PCC et par les États membres conformément aux paragraphes 1 et 2.
4. La présente disposition s'applique aux débarquements ou aux transbordements de thon rouge capturé dans l'Atlantique Est par les thoniers canneurs, les ligneurs et les chalutiers pélagiques, conformément aux conditions spécifiques énoncées à l'annexe I.
Article 15
Obligations en matière d'enregistrement
1. Outre le fait qu'il doit se conformer aux articles 6 et 8 du règlement (CEE) no 2847/93 du Conseil du 12 octobre 1993 instituant un régime de contrôle applicable à la politique commune de la pêche (8), le capitaine d'un navire de pêche communautaire visé à l'article 12 inscrit dans le journal de bord, le cas échéant, les informations énumérées à l'annexe II.
2. Le capitaine d'un navire communautaire visé à l'article 12 qui est engagé dans une opération conjointe de pêche inscrit les informations additionnelles suivantes dans son journal de bord:
a)
lorsque la capture est embarquée ou transférée dans des cages:
-
la date et l'heure de la capture effectuée lors d'une opération conjointe de pêche,
-
la position (longitude/latitude) de la capture effectuée lors d'une opération conjointe de pêche,
-
la quantité de captures de thon rouge embarquées ou transférées dans les cages,
-
le nom et l'indicatif international d'appel radio du navire de pêche;
b)
pour les navires engagés dans une opération conjointe de pêche mais ne participant pas au transfert de poisson:
-
la date et l'heure de l'opération conjointe de pêche,
-
la position (longitude/latitude) de l'opération conjointe de pêche,
-
l'indication du fait qu'aucune capture n'a été embarquée ou transférée dans des cages par ces navires,
-
le nom et l'indicatif international d'appel radio du/des navire(s) de pêche.
3. Lorsqu'un navire de pêche engagé dans une opération conjointe de pêche déclare la quantité de thon rouge capturée par son engin de pêche, le capitaine indique, pour chaque capture, pour quel(s) navire(s) elle a été attribuée et l'État ou les États de pavillon sur le quota duquel (desquels) elle sera comptabilisée.
Article 16
Opérations conjointes de pêche
1. Toute opération conjointe de pêche du thon rouge à laquelle participent des navires battant pavillon d'un ou plusieurs États membres n'est autorisée qu'avec le consentement du ou des États membres du ou des pavillons concernés.
2. Au moment de la demande d'autorisation, chaque État membre prend les mesures nécessaires pour obtenir de son navire de pêche participant à l'opération conjointe de pêche des informations détaillées concernant la durée de l'opération conjointe, l'identité des opérateurs participants ainsi que la clé de répartition des captures effectuées entre les navires.
3. Chaque État membre transmet les informations visées au paragraphe 2 à la Commission, qui les communique sans délai au secrétariat de la CICTA.
Article 17
Rapports de captures
1. Le capitaine d'un navire de pêche visé à l'article 12 transmet aux autorités compétentes de l'État membre de son pavillon un «rapport sur les captures» indiquant les quantités de thon rouge capturées par son navire, y compris les captures égales à zéro.
2. Le rapport de captures est transmis pour la première fois au plus tard à l'issue des dix jours suivant l'entrée dans l'Atlantique Est ou la Méditerranée, ou après le début de la sortie de pêche. Dans le cas des opérations conjointes, le capitaine du navire de pêche indique, pour chaque capture, le ou les navires auxquels les captures seront attribuées en précisant le quota du ou des États du pavillon concernés.
3. À compter du 1er juin de chaque année, le capitaine d'un navire de pêche transmet le rapport sur la quantité de thon rouge capturée, y compris les captures égales à zéro, sur une base de cinq jours.
4. Chaque État membre transmet, dès réception, les rapports de captures par voie électronique ou par tout autre moyen à la Commission. La Commission transmet ces informations sans délai au secrétariat de la CICTA.
5. Les États membres communiquent à la Commission, sous une forme informatisée, avant le quinze de chaque mois, les quantités de thon rouge capturées dans l'Atlantique Est et la Méditerranée qui ont été débarquées, transbordées, prises dans des madragues ou mises en cages par le navire battant leur pavillon pendant le mois précédent. La Commission transmet rapidement ces informations au secrétariat de la CICTA.
Article 18
Débarquements
1. Par dérogation à l'article 7 du règlement (CEE) no 2847/93, le capitaine d'un navire communautaire visé à l'article 12 du présent règlement ou son représentant communique à l'autorité compétente de l'État membre (y compris l'État membre du pavillon) ou de la PCC dont il souhaite utiliser les ports ou installations de débarquement, au moins quatre heures avant l'heure d'arrivée prévue au port, les données suivantes:
a)
l'heure d'arrivée prévue;
b)
la quantité estimée de thon rouge conservée à bord;
c)
des informations sur la zone où les captures ont été effectuées.
2. En cas de débarquement dans un port désigné d'un État membre autre que l'État membre du pavillon, l'autorité compétente de cet État membre envoie un rapport de débarquement à l'autorité du pavillon du navire, dans un délai de 48 heures après la fin du débarquement.
3. La présente disposition ne s'applique pas aux débarquements de thon rouge capturé dans l'Atlantique Est par les thoniers canneurs, les ligneurs et les chalutiers pélagiques.
Article 19
Transbordement
1. Par dérogation à l'article 11 du règlement (CEE) no 2847/93, le transbordement en mer de thon rouge dans l'Atlantique Est et la Méditerranée est interdit, sauf pour les grands palangriers pélagiques pêchant le thon et opérant conformément à la recommandation 2005[06] de la CICTA établissant un programme pour le transbordement des grands palangriers thoniers, dans sa version modifiée.
2. Avant l'entrée dans un port, le capitaine du navire destinataire (navire de pêche ou navire-usine) ou son représentant fournit les données suivantes aux autorités compétentes de l'État membre du port qu'il veut utiliser, au moins 48 heures avant l'heure d'arrivée prévue:
a)
l'heure d'arrivée prévue;
b)
la quantité estimée de thon rouge conservée à bord;
c)
des informations sur les zones géographiques où les captures de thon rouge à transborder ont été effectuées;
d)
le nom du navire de pêche ayant effectué la capture qui livre le thon rouge et son numéro d'inscription au registre de la CICTA des navires autorisés à pêcher le thon rouge;
e)
le nom du navire destinataire et son numéro d'inscription au registre de la CICTA des navires autorisés à pêcher le thon rouge;
f)
le tonnage de thon rouge à transborder.
3. Les navires de pêche ayant effectué la capture ne sont pas autorisés à effectuer des opérations de transbordement, sauf s'ils en ont obtenu l'autorisation préalable de l'État de leur pavillon.
4. Avant le début du transbordement, le capitaine du navire de pêche ayant effectué la capture communique à l'État de son pavillon les données suivantes:
a)
les quantités de thon rouge à transborder;
b)
la date et le port du transbordement;
c)
le nom, le numéro d'immatriculation et le pavillon du navire destinataire et son numéro au registre de la CICTA des navires autorisés à pêcher le thon rouge;
d)
la zone géographique des captures de thon.
5. L'autorité compétente de l'État membre dans le port duquel le transbordement a lieu:
a)
procède à une inspection du navire destinataire à son arrivée et vérifie la cargaison et les documents relatifs à l'opération de transbordement;
b)
envoie un rapport de transbordement à l'autorité de l'État du pavillon du navire de pêche dans un délai de 48 heures après la fin du transbordement.
6. Le capitaine d'un navire communautaire visé à l'article 12 complète et transmet la déclaration de transbordement CICTA aux autorités compétentes de l'État membre dont les navires battent le pavillon. La déclaration est transmise au plus tard quinze jours après la date du transbordement dans le port sous la forme prévue à l'annexe III.
Article 20
Opérations de mise en cage
1. L'État membre sous la juridiction duquel l'établissement d'engraissement ou d'élevage de thon rouge est situé soumet, dans un délai d'une semaine à compter de la réalisation de l'opération de mise en cage, un rapport de mise en cage, validé par un observateur, à l'État membre ou à la PCC dont les navires battant le pavillon ont pêché le thon et à la Commission. La Commission transmet ces informations sans délai au secrétariat de la CICTA. Ce rapport contient les informations figurant dans la déclaration de mise en cage visée à l'article 4 ter du règlement (CE) no 1936/2001.
2. Lorsque les établissements d'engraissement ou d'élevage sont situés en haute mer, les dispositions du paragraphe 1 s'appliquent, mutatis mutandis, aux États membres dans lesquels les personnes physiques ou morales responsables de l'établissement d'engraissement ou d'élevage sont établies.
3. Avant tout transfert en cage, l'État membre ou la PCC du pavillon du navire de pêche est informé, par l'autorité compétente de l'État membre de l'établissement d'engraissement ou d'élevage, du transfert en cage des quantités capturées par les navires de pêche battant son pavillon.
L'État membre du pavillon du navire de pêche demande à l'autorité compétente de l'État membre de l'établissement d'engraissement ou d'élevage de procéder à la saisie des captures et à la libération des poissons dans la mer s'il estime, à la réception de ces informations, que:
a)
le navire de pêche ayant déclaré avoir pêché les poissons ne disposait pas d'un quota individuel suffisant pour le thon rouge mis en cage;
b)
la quantité de poisson n'a pas été dûment déclarée et n'a pas été prise en considération pour le calcul d'un quota applicable, ou
c)
le navire de pêche ayant déclaré avoir capturé le poisson n'est pas autorisé à pêcher le thon rouge.
4. Le capitaine d'un navire de pêche communautaire complète et transmet à l'État membre ou à la PCC du pavillon la déclaration de transfert CICTA au plus tard quinze jours après la date du transfert vers les remorqueurs ou la cage, sous la forme prévue à l'annexe III. La déclaration de transfert accompagne les poissons transférés pendant le transport vers la cage.
Article 21
Madragues
1. Les captures sont enregistrées après la fin de chaque opération de pêche au moyen de madragues et l'enregistrement des captures est transmis à l'autorité compétente de l'État membre où se situe la madrague par voie électronique ou par tout autre moyen dans un délai de 48 heures après la fin de chaque opération de pêche.
2. Chaque État membre transmet à la Commission, dès réception, le rapport de captures par voie électronique. La Commission transmet les informations sans délai au secrétariat de la CICTA.
Article 22
Contrôle dans le port ou dans l'élevage
1. Les États membres prennent les mesures nécessaires pour garantir que tous les navires inscrits dans le registre de la CICTA des navires autorisés à pêcher le thon rouge et entrant dans un port désigné pour débarquer ou transborder du thon rouge capturé dans l'Atlantique Est et la Méditerranée sont soumis à un contrôle dans le port.
2. Les États membres prennent les mesures nécessaires pour contrôler chaque opération de mise en cage dans les établissements d'engraissement ou d'élevage relevant de leur juridiction.
3. Lorsque les établissements d'engraissement ou d'élevage sont situés en haute mer, le paragraphe 2 s'applique, mutatis mutandis, aux États membres dans lesquels les personnes physiques ou morales responsables de l'établissement d'engraissement ou d'élevage sont établies.
Article 23
Contrôles croisés
1. Les États membres vérifient, y compris en utilisant les données VMS (système de surveillance par satellite des navires), la présentation des journaux de bord et des informations appropriées inscrites dans les journaux de bord de leurs navires, dans le document de transfert ou de transbordement et dans les documents relatifs aux captures.
2. Les États membres effectuent des contrôles croisés administratifs sur tous les débarquements, transbordements ou mises en cage entre les quantités par espèces inscrites dans le journal de bord des navires ou les quantités par espèces inscrites dans la déclaration de transbordement et les quantités inscrites dans la déclaration de débarquement ou de mise en cage et tout autre document approprié, tel que la facture ou les notes de ventes.
Article 24
Programme d'inspection commune internationale de la CICTA
1. Le programme d'inspection commune internationale adopté par la CICTA lors de sa quatrième réunion ordinaire (Madrid, novembre 1975) et figurant à l'annexe IV du présent règlement s'applique dans la Communauté.
2. Les États membres dont les navires de pêche sont autorisés à pêcher le thon rouge dans l'Atlantique Est et la Méditerranée désignent des inspecteurs et effectuent des inspections en mer dans le cadre du programme.
3. La Commission ou un organisme désigné par elle peut affecter des inspecteurs communautaires au programme.
4. La Commission ou un organisme désigné par elle coordonne les activités de surveillance et d'inspection pour la Communauté. Il ou elle peut à cet effet, en coopération avec les États membres concernés, élaborer des programmes communs de surveillance et d'inspection qui permettront à la Communauté de remplir les obligations qui lui incombent au titre du programme. Les États membres dont les navires sont engagés dans des activités de pêche de thon rouge adoptent les mesures nécessaires en vue de faciliter la mise en œuvre de ces programmes, en particulier pour ce qui est des ressources humaines et matérielles requises et des périodes et zones où elles seront déployées.
5. Les États membres communiquent à la Commission, le 1er avril de chaque année au plus tard, le nom des inspecteurs et des navires qu'ils entendent affecter au programme au cours de l'année suivante. Sur la base de ces informations, la Commission établit, en coopération avec les États membres, un plan prévisionnel de participation de la Communauté au programme pour chaque année, qu'elle communique au secrétariat de la CICTA et aux États membres.
Article 25
Programme d'observation
1. Chaque État membre assure la présence d'observateurs sur ses navires de pêche de plus de 15 m de long à concurrence d'au moins:
a)
20 % de ses senneurs actifs pratiquant la pêche avec une senne coulissante. Dans le cas des opérations conjointes de pêche, un observateur est présent pendant l'opération de pêche;
b)
20 % de ses chalutiers pélagiques actifs;
c)
20 % de ses palangriers actifs;
d)
20 % de ses thoniers actifs;
e)
100 % pendant le processus de récolte, pour les madragues.
Les tâches de l'observateur consistent notamment à:
a)
contrôler la conformité du navire avec les dispositions du présent règlement;
b)
enregistrer l'activité de pêche et faire un rapport sur celle-ci;
c)
observer et estimer les captures et vérifier les données inscrites dans le journal de bord;
d)
repérer et enregistrer les navires qui pourraient pratiquer une pêche incompatible avec les mesures de conservation de la CICTA.
En outre, l'observateur effectue des travaux scientifiques, tels que la collecte des données de la tâche II définies par la CICTA, à la demande de cette dernière, sur la base des instructions du comité permanent de la recherche et des statistiques de la CICTA.
2. Chaque État membre sous la juridiction duquel l'établissement d'engraissement ou d'élevage de thon rouge est situé assure la présence d'un observateur pendant tout le transfert du thon rouge dans les cages et toute la récolte des poissons de l'établissement.
Les tâches de l'observateur consistent notamment à:
a)
observer et contrôler la conformité de l'élevage conformément aux articles 4 bis, 4 ter et 4 quater du règlement (CE) no 1936/2001;
b)
valider le rapport de mise en cage visé à l'article 20 du présent règlement;
c)
effectuer des travaux scientifiques, par exemple la collecte d'échantillons, à la demande de la CICTA, sur la base des instructions du comité permanent de la recherche et des statistiques de la CICTA.
Article 26
Mesures d'exécution
1. Les États membres prennent des mesures d'exécution concernant un navire de pêche battant leur pavillon, lorsqu'il a été établi, conformément à leur législation, que le navire ne se conforme pas aux dispositions des articles 4, 5, 7, 14, 15, 16, 17 et 19. Selon la gravité de l'infraction et conformément aux dispositions de leur législation nationale, les mesures peuvent comprendre notamment:
a)
des amendes;
b)
la saisie des engins et captures prohibés;
c)
la saisie conservatoire du navire;
d)
la suspension ou le retrait de l'autorisation de pêche;
e)
la réduction ou le retrait du quota de pêche, le cas échéant.
2. Chaque État membre sous la juridiction duquel l'élevage de thon rouge est situé prend des mesures d'exécution concernant cet élevage, lorsqu'il a été établi, conformément à sa législation, que cet élevage ne se conforme pas aux dispositions de l'article 20 et de l'article 25, paragraphe 2, du présent règlement et des articles 4 bis, 4 ter et 4 quater du règlement (CE) no 1936/2001. Selon la gravité de l'infraction et conformément aux dispositions de la législation nationale, les mesures peuvent comprendre notamment:
a)
des amendes;
b)
la suspension ou le retrait de l'enregistrement de l'établissement d'engraissement;
c)
l'interdiction de mettre en cage ou de commercialiser des quantités de thon rouge.
Article 27
Mesures concernant le marché
1. Sont interdits le commerce communautaire, le débarquement, les importations, les exportations, le transfert en cage aux fins de l'engraissement ou de l'élevage, les réexportations et le transbordement de thon rouge de l'Atlantique Est et de la Méditerranée (thunnus thynnus) qui ne sont pas accompagnés de documents exacts, complets et validés conformément au présent règlement.
2. Sont interdits le commerce communautaire, les importations, le débarquement, le transfert en cage aux fins de l'engraissement ou de l'élevage, la transformation, les exportations, les réexportations et le transbordement de thon rouge de l'Atlantique Est et de la Méditerranée (thunnus thynnus) capturé par des navires de pêche dont l'État du pavillon ne dispose pas d'un quota, de captures ou d'une part de l'effort de pêche pour le thon rouge de l'Atlantique Est et de la Méditerranée dans le cadre des mesures de gestion et de conservation de la CICTA, ou lorsque les possibilités de pêche de l'État du pavillon sont épuisées. Sur la base des informations que reçoit le secrétariat de la CICTA, la Commission informe tous les États membres lorsque le quota d'une PCC est épuisé.
3. Sont interdits le commerce communautaire, les importations, le débarquement, la transformation et les exportations de thon rouge réalisés par des établissements d'engraissement ou d'élevage qui ne sont pas conformes à la recommandation 2006[07] de la CICTA concernant l'élevage du thon rouge.
Article 28
Facteurs de conversion
Les facteurs de conversion adoptés par le comité permanent de la recherche et des statistiques de la CICTA s'appliquent au calcul de l'équivalent poids arrondi du thon rouge transformé.
Article 29
Financement
Aux fins de l'article 21, point a) i), du règlement (CE) no 1198/2006 du Conseil du 27 juillet 2006 relatif au Fonds européen pour la pêche (9) et jusqu'au 31 décembre 2014, le plan de reconstitution pluriannuel pour le thon rouge dans l'Atlantique Est et la Méditerranée est considéré comme une reconstitution au sens de l'article 5 du règlement (CE) no 2371/2002.
CHAPITRE V
DISPOSITIONS FINALES
Article 30
Modifications du règlement (CE) no 520/2007
Le règlement (CE) no 520/2007 est modifié comme suit:
1)
Les articles 6 et 11 sont supprimés.
2)
À l'annexe IV, la mention concernant le thon rouge est supprimée.
Article 31
Entrée en vigueur et application
Le présent règlement entre en vigueur le troisième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Il est applicable à partir du 1er janvier 2008.
Cependant, l'article 29 est applicable à partir du 13 juin 2007.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 17 décembre 2007.