NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 2046/97
ze dne 13. října 1997
o spolupráci mezi severem a jihem v boji proti drogám a drogové závislosti
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130w této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise[1],
jednajíce v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy[2],
vzhledem k tomu, že vliv, jejž má na struktury rozvíjející se společnosti ekonomika, která je založena na výrobě drog nebo které z této výroby plynou značné zisky, znesnadňuje plynulou integraci země do světového hospodářství;
vzhledem k tomu, že rozklad sociálních struktur, ke kterému došlo v rozvojových zemích v důsledku užívání drog a průmyslu spojeného s drogami, je škodlivý pro trvalý sociální rozvoj a pro dosažení cílů politiky Společenství v oblasti rozvojové spolupráce, jak jsou stanoveny v článku 130u Smlouvy;
vzhledem k tomu, že v rámci boje proti nabídce drog je zejména důležité, aby na jihu došlo k radikálnímu snížení chudoby a aby obyvatelstvu byla nabídnuta dovolená alternativa k pěstování nedovolených plodin;
vzhledem k tomu, že je třeba poskytovat institucionální podporu těm rozvojovým zemím, které o ni požádají, aby mohly účinněji bojovat proti drogám;
vzhledem k tomu, že Komise ve svém sdělení ze dne 23. června 1994 pro Evropský parlament a Radu představila svůj návrh akčního plánu Evropské unie pro boj proti drogám (1995-1999), zejména na mezinárodní úrovni;
vzhledem k tomu, že Evropský parlament se k tomuto návrhu vyjádřil ve stanovisku, které k uvedenému sdělení přijal dne 15. června 1995;
vzhledem k tomu, že čtvrtá úmluva AKT-ES a dohody o spolupráci, přidružení nebo partnerství, které Evropské společenství uzavřelo s rozvojovými zeměmi, obsahují ustanovení o spolupráci v boji proti zneužívání drog a nedovolenému obchodu s drogami, o sledování obchodu s prekurzory, chemickými výrobky a psychotropními látkami a o výměně souvisejících informací, včetně opatření v oblasti praní peněz; že existuje souvislost mezi bojem proti drogám a drogové závislosti a cíli politiky spolupráce, kterou provádí Společenství a jeho partnerské rozvojové země;
vzhledem k tomu, že všeobecné přistoupení k Jednotné úmluvě o omamných látkách z roku 1961 ve znění protokolu z roku 1972, k Úmluvě o psychotropních látkách z roku 1971, k Úmluvě proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropními látkami z roku 1988, jakož i systematické provádění těchto úmluv na vnitrostátní i mezinárodní úrovni jsou úhelným kamenem mezinárodní strategie boje proti zneužívání drog a nedovolenému obchodu s drogami;
vzhledem k tomu, že Evropské společenství je stranou úmluvy z roku 1988 na základě článku 12 této úmluvy a že přijalo právní předpisy Společenství o kontrole obchodu s prekurzory na základě doporučení pracovní skupiny pro chemické výrobky (CATF), kterou zřídila skupina G7 a předseda Komise v roce 1989 a jejíž celosvětová účinnost by se značně zvýšila přijetím náležitého právního rámce a vhodných mechanismů v jiných částech světa;
vzhledem k tomu, že účinný boj proti drogám musí také zahrnovat opatření proti praní peněz pocházejících z nedovoleného obchodu s drogami, jako je přijetí náležitého právního rámce a vhodných mechanismů v dotyčných zemích;
vzhledem k tomu, že při používání opatření podle tohoto nařízení musí být náležitě dodržována lidská práva;
vzhledem k tomu, že členské státy Evropského společenství podpořily politické prohlášení a celosvětový akční program, které přijalo Valné shromáždění OSN na svém sedmnáctém zvláštním zasedání;
vzhledem k tomu, že v tomto nařízení je zahrnuta finanční referenční částka ve smyslu bodu 2 prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 6. března 1995 pro období let 1998 až 2000, aniž by tím byly dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu stanovené ve Smlouvě,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V rámci své politiky rozvojové spolupráce a s ohledem na škodlivé účinky výroby, prodeje a spotřeby drog na opatření zaměřená na rozvoj spolupracuje Společenství s rozvojovými zeměmi v boji proti drogám a drogové závislosti, přičemž dává přednost těm zemím, které na nejvyšší úrovni projevily politickou vůli řešit problémy s drogami. Projevem této vůle může být kromě jiného ratifikace jednotné úmluvy z roku 1961 ve znění protokolu z roku 1972, úmluvy z roku 1971 a úmluvy z roku 1988. Politická angažovanost rozvojových zemí se musí zejména projevit uplatňováním vnitrostátních právních předpisů proti praní peněz získaných v souvislosti s nedovolenými drogami.
Článek 2
Pomoc poskytovaná podle tohoto nařízení doplňuje a posiluje pomoc poskytovanou podle jiných nástrojů rozvojové spolupráce.
Článek 3
Na žádost partnerské země Společenství přednostně podpoří přípravu vnitrostátního rámcového plánu boje proti drogám v těsné návaznosti na Program OSN pro mezinárodní kontrolu drog (UNDCP). Tento plán stanoví pro určitou partnerskou zemi cíle, strategie a priority boje proti drogám, jakož i prostředky potřebné k zajištění tohoto boje, včetně finančních prostředků, a tak představuje komplexní, multidisciplinární a mnohoodvětvový přístup, jehož cílem je maximalizovat účinnost vnitrostátních programů boje proti drogám a mezinárodní spolupráce.
Prevence drogové závislosti a snižování poptávky musí být cílem důsledné politiky v oblasti výchovy a poskytování objektivních informací o důsledcích drogové závislosti, přičemž tato politika musí být zaměřena zejména na mladé lidi.
Spolupráce Společenství se uskutečňuje formou dialogu odrážejícího skutečné kulturní odlišnosti, které ovlivňují vnímání problémů spojených s drogami. Dialog tohoto druhu má klíčový význam pro zajištění sociální a politické uskutečnitelnosti strategií boje proti drogám.
Článek 4
Společenství rovněž podpoří, nejlépe v mezích strategického rámce stanoveného vnitrostátními plány, zvláštní opatření se změřitelným účinkem (tj. účinnými a konkrétními výsledky dosaženými v předem stanovené lhůtě) v těchto oblastech:
- rozvoj institucionální kapacity, zejména za účelem:
- provádění vnitrostátních plánů boje proti drogám rozvojovými zeměmi,
- provádění dohod mezi Společenstvím a některými rozvojovými zeměmi, zejména v oblasti boje proti zneužívání chemických prekurzorů a proti praní peněz,
- snižování poptávky, zejména prostřednictvím analýzy místních podmínek, zavádění opatření na kontrolu obchodu a spotřeby omamných a psychotropních látek, prostřednictvím léčby a společenské integrace drogově závislých, jakož i snižování rizik. Tato opatření se musí stát součástí zdravotnické a vzdělávací politiky, politiky rozvoje a boje proti chudobě a proti vyloučení z hospodářského a společenského života,
- podpora pilotních projektů alternativního rozvoje koncipovaných jako proces, jehož cílem je bojovat proti výrobě nedovolených drog a zlikvidovat ji pomocí vhodných opatření napomáhajících rozvoji venkova v souvislostech udržitelného hospodářského rozvoje. Tyto projekty zahrnují hospodářská a sociální opatření, která byla stanovena s přihlédnutím k faktorům přispívajícím k nedovolené výrobě, jakož i opatření, která mohou vést ke zlepšení využívání obchodních preferencí. V této souvislosti se systematicky zvažuje, zda pro alternativní rozvojové projekty lze ve větší míře využít jiných finančních nástrojů Společenství (např. ALA) a Evropského rozvojového fondu,
- financování studií, seminářů a jednání umožňujících výměnu zkušeností ve výše uvedených oblastech.
Zvláštní pozornost je třeba věnovat tomu, aby se místní obyvatelé a cílové skupiny účastnily výběru, plánování a provádění jednotlivých opatření.
Společenství poskytuje podporu pouze takovým projektům, u nichž je zaručeno dodržování lidských práv.
Článek 5
Partneři spolupráce, kteří jsou na základě tohoto nařízení oprávněni získat finanční podporu, jsou regionální a mezinárodní organizace, zejména UNDCP, místní nevládní organizace nebo nevládní organizace se sídlem v členských státech, dále celostátní, oblastní a místní orgány veřejné správy a organizace, instituce a veřejné nebo soukromé subjekty se sídlem ve Společenství.
Článek 6
1. Prostředky, které lze použít v rámci opatření uvedených v článcích 3 a 4, zahrnují zejména studie, technickou pomoc, vzdělávací akce nebo jiné služby, dodávky a stavební práce, jakož i audity a hodnotící a pozorovací mise.
2. Financování Společenství může podle nároků na provedení dotyčného opatření krýt jak investiční výdaje, kromě nákupu nemovitostí, tak provozní náklady, a to v cizí i v domácí měně. S výjimkou vzdělávacích programů však může být úhrada provozních nákladů běžně poskytnuta pouze v počáteční fázi a v klesající výši.
3. Pro každé opatření spolupráce se usiluje o finanční příspěvek od partnerů uvedených v článku 5. Tento příspěvek je požadován v rámci možností dotyčných partnerů a v závislosti na povaze opatření.
4. Finanční příspěvek od místních partnerů, zejména na provozní náklady, musí být vyžadován především v případě projektů určených k zahájení činnosti dlouhodobé povahy s cílem zajistit udržitelnost těchto projektů poté, co financování Společenstvím skončí.
5. Je možné hledat možnosti spolufinancování u ostatních poskytovatelů prostředků, zejména u členských států.
6. Komise zajistí, aby bylo zdůrazněno, že při poskytování podpor podle tohoto nařízení jde o podpory Společenství.
7. K dosažení cílů soudržnosti a doplňkovosti uvedených ve Smlouvě a s cílem zajistit co nejvyšší účinnost všech uvedených opatření může Komise přijmout veškerá nezbytná koordinační opatření, zejména:
a) zřízení systému pro systematickou výměnu a analýzu informací o financovaných opatřeních a o opatřeních, jejichž financování Společenství a členské státy zamýšlejí;
b) koordinace provádění těchto opatření přímo na místě prostřednictvím pravidelných jednání a výměny informací mezi zástupci Komise a členských států v přijímající zemi.
8. Ve spolupráci s členskými státy Komise vyvíjí veškeré úsilí nezbytné k zabezpečení náležité koordinace a úzké spolupráce s přijímajícími zeměmi, poskytovateli prostředků a ostatními dotčenými mezinárodními orgány, zejména s těmi, které tvoří součást systému OSN, a zvláště pak UNDCP, aby dopad její činnosti na světové i vnitrostátní úrovni byl co největší.
Článek 7
Finanční podpora podle tohoto nařízení se poskytuje formou grantů.
Článek 8
Finanční referenční částka pro provádění tohoto programu v letech 1998 až 2000 činí 30 milionů ECU.
Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 9
1. Komise hodnotí, schvaluje a řídí opatření uvedená v tomto nařízení na základě platných rozpočtových a ostatních postupů, zejména postupů stanovených ve finančním nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
2. Při hodnocení projektů a programů se berou v úvahu tyto faktory:
- účinnost a proveditelnost opatření,
- kulturní a sociální hlediska, hlediska týkající se rovnosti mezi pohlavími a hlediska životního prostředí,
- institucionální rozvoj nezbytný k dosažení cílů projektu,
- zkušenosti získané z opatření stejného druhu.
3. Rozhodnutí o opatřeních, jejichž financování podle tohoto nařízení přesahuje částku 2 miliony ECU na jedno opatření, a všechny změny těchto opatření vedoucí k překročení nákladů o více než 20 % částky původně schválené pro dané opatření se přijímají postupem podle článku 10.
Komise uvědomí výbor uvedený v článku 10 stručně o rozhodnutích o financování, která zamýšlí přijmout u projektů a programů, jejichž hodnota nedosahuje 2 milionů ECU. Tyto informace poskytne nejpozději jeden týden před přijetím rozhodnutí.
4. Komise je oprávněna schvalovat, bez potřeby stanoviska výboru uvedeného v článku 10, všechny dodatečné závazky potřebné ke krytí očekávaného nebo skutečného zvýšení nákladů v souvislosti s opatřeními, u kterých činí překročení původního závazku nebo dodatečná potřeba nejvýše 20 % původního závazku stanoveného rozhodnutím o financování.
5. Veškeré finanční dohody nebo smlouvy uzavřené na základě tohoto nařízení stanoví, že Komise a Účetní dvůr mohou podle potřeby provádět kontroly na místě v souladu s obvyklými postupy stanovenými Komisí na základě platných předpisů, zejména na základě ustanovení finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
6. Pokud jsou opatření předmětem finančních dohod mezi Společenstvím a přijímající zemí, stanoví tyto dohody, že Společenství nehradí daně, cla ani jiné poplatky.
7. Účast ve veřejných nabídkových řízeních a zadávání zakázek je za stejných podmínek otevřená všem fyzickým i právnickým osobám členských států a přijímající země. Může být rozšířena i na další rozvojové země.
8. Dodávky musí pocházet z členských států, z přijímající země nebo z jiných rozvojových zemí. Ve výjimečných, řádně odůvodněných případech mohou dodávky pocházet odjinud.
9. Zvláštní pozornost je třeba věnovat:
- úsilí o dosažení efektivnosti nákladů a trvalého účinku při plánování projektu,
- jasné definici a kontrole cílů a ukazatelů splnění těchto cílů u všech projektů.
Článek 10
1. Komisi je nápomocen zeměpisně příslušný výbor pro rozvoj.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
3. Jednou ročně se v rámci společné schůze výborů uvedených v odstavci 1 koná rozprava na základě zprávy zástupce Komise o obecných zásadách pro opatření, která mají být uskutečněna v následujícím roce.
Článek 11
1. Na konci každého rozpočtového roku Komise předkládá zprávu Evropskému parlamentu a Radě, která obsahuje shrnutí opatření financovaných během uvedeného roku a hodnotí provádění tohoto nařízení během uvedeného období.
Ve shrnutí jsou uvedeny zejména informace o subjektech, se kterými byly uzavřeny smlouvy.
2. Komise pravidelně hodnotí opatření financovaná Společenstvím za účelem zjištění, zda bylo dosaženo cílů těchto opatření, a aby se stanovily zásady ke zlepšení účinnosti budoucích opatření. Komise předloží výboru uvedenému v článku 10 přehled hodnocení, která tento výbor případně projedná. Hodnotící zprávy se na žádost zpřístupní kterémukoliv členskému státu.
3. Komise uvědomí členské státy nejpozději jeden měsíc po přijetí rozhodnutí o schválených opatřeních a projektech a uvede jejich náklady a povahu, přijímající země a partnery.
Článek 12
1. Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Tři roky po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě celkové hodnocení opatření financovaných Společenstvím na základě tohoto nařízení, jakož i návrhy týkající se budoucího provádění tohoto nařízení, popřípadě rovněž návrhy na jeho změnu nebo zrušení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 13. října 1997.
RÈGLEMENT (CE) N° 2046/97 DU CONSEIL du 13 octobre 1997 relatif à la coopération nord-sud en matière de lutte contre les drogues et la toxicomanie
LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 130 W,
vu la proposition de la Commission (1),
statuant conformément à la procédure visée à l'article 189 C du traité (2),
considérant que les répercussions d'une économie fondée sur la production de stupéfiants - ou tirant d'importants revenus de celle-ci - sur les structures d'une société en développement compromettent l'insertion harmonieuse du pays dans l'économie mondiale;
considérant que la désarticulation des structures sociales résultant de la consommation de drogues et de l'industrie connexe dans les pays en développement nuit au développement social durable et à la réalisation des objectifs de la politique de la Communauté dans le domaine de la coopération au développement tels que définis à l'article 130 U du traité;
considérant que, dans le cadre de la lutte contre l'offre de la drogue, il est notamment essentiel que la pauvreté soit radicalement réduite au sud et que l'on offre à la population une alternative légale à la pratique de cultures illégales;
considérant qu'il convient de fournir aux pays en développement qui le demandent un appui institutionnel pour qu'ils puissent lutter plus efficacement contre la drogue;
considérant que la Commission a présenté, dans sa communication du 23 juin 1994 au Parlement européen et au Conseil, ses orientations concernant un plan d'action de l'Union européenne de lutte contre les drogues (1995-1999), et en particulier au niveau international;
considérant que le Parlement européen s'est prononcé sur ces orientations dans son avis adopté le 15 juin 1995 sur cette communication;
considérant que la quatrième convention ACP-CEE et les accords de coopération, d'association ou de partenariat conclus par la Communauté avec des pays en développement contiennent des clauses relatives à la coopération dans la lutte contre l'abus et le trafic illicite des drogues, à la surveillance du commerce des précurseurs, des produits chimiques et des substances psychotropes, et à l'échange d'informations en la matière, y compris les mesures en matière de blanchiment de capitaux et considérant les liens entre la lutte contre les drogues et la toxicomanie et les objectifs de la coopération mise en oeuvre par la Communauté et ses partenaires en développement;
considérant que l'adhésion universelle à la convention unique sur les stupéfiants de 1961, à cette convention telle que modifiée par le protocole de 1972, à la convention de 1971 sur les substances psychotropes, à la convention de 1988 contre le trafic illicite de stupéfiants et de substances psychotropes, ainsi que la mise en oeuvre systématique aux niveaux national et international des dispositions de ces conventions sont la pierre angulaire de la stratégie internationale de lutte contre l'abus et le trafic illicite des drogues;
considérant que la Communauté européenne est partie à la convention de 1988, au titre de son article 12 en particulier, et qu'elle a adopté une législation communautaire portant que le contrôle du commerce des précurseurs, sur la base des recommandations du groupe d'action sur les produits chimiques (GAPC) créé par le groupe des Sept et le président de la Commission en 1989, dont l'efficacité globale serait augmentée par l'adoption du cadre juridique adéquat et des mécanismes appropriés dans d'autres régions du monde;
considérant qu'une lutte efficace contre la drogue doit aussi comprendre des mesures contre le blanchiment de l'argent provenant du commerce de drogues, telles que l'adoption d'un cadre juridique adéquat et des mécanismes appropriés dans les pays concernés;
considérant que les droits de l'homme doivent être dûment respectés lors de l'application de mesures au titre du présent règlement;
considérant que les États membres de la Communauté européenne ont souscrit à la déclaration politique et au programme global d'action adoptés par l'Assemblée générale des Nations unies à l'occasion de sa dix-septième session spéciale;
considérant qu'un montant de référence financière, au sens du point 2 de la déclaration du Parlement européen, du Conseil et de la Commission du 6 mars 1995 est inséré dans le présent règlement pour la période 1998-2000, sans que cela affecte les compétences de l'autorité budgétaire définies par le traité,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Dans le cadre de sa politique de coopération au développement et consciente des effets nuisibles de la production, du commerce et de la consommation de drogues sur les actions de développement, la Communauté mène des actions de coopération en matière de lutte contre les drogues et la toxicomanie dans les pays en développement, en donnant la priorité à ceux où s'est manifestée aux plus hauts niveaux la volonté politique de régler le problème de la drogue. Un indicateur de cette volonté peut être, entre autres, la ratification de la convention unique de 1961, modifiée par le protocole de 1972, de la convention de 1971 et de la convention de 1988. L'engagement politique de la part des pays en développement se concrétise notamment par l'application de la législation nationale contre le blanchiment de l'argent issu des drogues illicites.
Article 2
L'assistance fournie au titre du présent règlement complète et renforce l'assistance fournie au titre d'autres instruments de la coopération au développement.
Article 3
La Communauté apporte un soutien prioritaire, à la demande d'un pays partenaire, à la préparation d'un plan national de lutte contre la drogue, en étroite consultation avec le Programme des Nations unies pour le contrôle international des drogues (PNUCID). Ce plan, en identifiant non seulement les objectifs, les stratégies et les priorités de la lutte contre les drogues par un pays partenaire, mais aussi les besoins en termes de ressources en tout genre, y compris financières, fournit une approche intégrée, pluridisciplinaire et multisectorielle propre à rendre plus efficaces les programmes nationaux de lutte contre la drogue et l'assistance internationale.
La prévention de la toxicomanie et la réduction de la demande doivent faire l'objet d'une politique cohérente comprenant l'éducation et une information objective sur les conséquences de la toxicomanie en s'adressant en priorité aux jeunes.
La coopération communautaire s'instaure dans un climat de dialogue tenant compte des différences culturelles réelles qui influencent la perception des problèmes liés à la drogue. Un dialogue de cette nature est crucial pour garantir la viabilité sociale et politique des stratégies de lutte contre les drogues.
Article 4
Agissant de préférence dans le cadre stratégique fixé par les plans nationaux, la Communauté apporte aussi son soutien à des actions spécifiques capables d'avoir des effets sensibles (c'est-à-dire des résultats efficaces et tangibles dans un délai fixé à l'avance) dans les domaines suivants:
- le développement de la capacité institutionnelle, notamment pour:
- la mise en oeuvre par les pays en développement des plans nationaux de lutte contre la drogue,
- la mise en oeuvre d'accords entre la Communauté et certains pays en développement, en particulier dans le domaine de la lutte contre le détournement des précurseurs chimiques et dans la lutte contre le blanchiment d'argent,
- la réduction de la demande, notamment à travers l'analyse du phénomène local, la mise en place de mécanismes de contrôle du commerce et de la consommation de stupéfiants ainsi que de substances psychotropes, le traitement et la réinsertion de toxicomanes, et aussi la réduction des risques. Ces actions doivent être intégrées dans les politiques menées au niveau de la santé et de l'éducation, du développement, de la lutte contre la pauvreté et l'exclusion économique et sociale,
- la promotion de projets pilotes de développement alternatif, conçu comme le processus par lequel, à terme, la production de drogues illicites est combattue et éliminée, en même temps, par des mesures appropriées de développement rural dans le contexte d'une croissance économique nationale soutenue. Ces projets comprennent des mesures économiques et sociales qui tiennent compte des facteurs contribuant à la production illicite et aussi des mesures qui peuvent faciliter une meilleure utilisation des préférences commerciales. Dans ce contexte, on examinera systématiquement s'il est possible de recourir davantage à d'autres instruments financiers de la Communauté (par exemple, ALA) et au Fonds européen de développement pour des projets de développement alternatif,
- le financement d'études, de séminaires, de forums permettant les échanges d'expériences dans les domaines mentionnés ci-dessus.
Une attention particulière sera accordée à la participation des populations locales ou des groupes socio-économiques directement visés, lors de l'identification, de la planification et de l'exécution des actions.
La Communauté ne soutient que des projets dans le cadre desquels le respect des droits de l'homme est garanti.
Article 5
Les partenaires de la coopération pouvant obtenir un soutien financier au titre du présent règlement sont les organisations régionales et internationales, en particulier le PNUCID, les organisations non gouvernementales locales ou basées dans les États membres, les administrations et les agences publiques nationales, provinciales et locales et les organisations à base communautaire, ainsi que les instituts et les opérateurs publics ou privés.
Article 6
1. Les moyens pouvant être mis en oeuvre dans le cadre des actions visées aux articles 3 et 4 comprennent notamment des études, de l'assistance technique, de la formation ou d'autres services, des fournitures et des travaux, ainsi que des audits et des missions d'évaluation et de contrôle.
2. Le financement communautaire peut couvrir aussi bien des dépenses d'investissement, à l'exclusion de l'achat de biens immeubles, que des dépenses de fonctionnement, en devises ou en monnaie locale, selon les besoins de la mise en oeuvre des actions. Toutefois, à l'exception des programmes de formation, les dépenses de fonctionnement ne peuvent en général être couvertes que pendant leur phase de lancement et de manière dégressive.
3. Une contribution des partenaires définis à l'article 5 est recherchée pour chaque action de coopération. Cette contribution sera demandée dans les limites des possibilités des partenaires concernés et en fonction de la nature de chaque action.
4. Une contribution financière de la part des partenaires locaux, en particulier au titre des dépenses de fonctionnement, doit être recherchée en priorité dans le cas des projets destinés à mettre en route une activité à caractère permanent, afin de garantir la viabilité de ces projets après l'arrêt du financement communautaire.
5. Des possibilités de cofinancement avec d'autres bailleurs de fonds pourront être recherchées, en particulier avec les États membres.
6. La Commission veillera à ce que le caractère communautaire des aides fournies au titre du présent règlement soit mis en exergue.
7. Afin de réaliser les objectifs de cohérence et de complémentarité visés par le traité et dans le but de garantir une efficacité optimale de l'ensemble de ces actions, la Commission peut prendre toutes les mesures de coordination nécessaires, notamment:
a) l'instauration d'un système d'échange et d'analyse systématique d'informations sur les actions financées et celles dont le financement est envisagé par la Communauté et les États membres;
b) la coordination, sur place, de la mise en oeuvre des actions, au moyen de réunions régulières et d'échanges d'informations entre les représentants de la Commission et des États membres dans le pays bénéficiaire.
8. Pour que l'action menée ait un impact aussi grand que possible au niveau mondial et national, la Commission prend, en liaison avec les États membres, toute initiative nécessaire à une bonne coordination et à une collaboration étroite avec les pays bénéficiaires, les bailleurs de fonds et les autres organismes internationaux concernés, notamment ceux du système des Nations unies et plus particulièrement le PNUCID.
Article 7
Le soutien financier au titre du présent règlement prend la forme d'aides non remboursables.
Article 8
Le montant de référence financière pour la mise en oeuvre du présent programme pour la période 1998-2000 est de 30 millions d'écus.
Des crédits annuels sont autorisés par l'autorité budgétaire dans la limite des perspectives financières.
Article 9
1. La Commission est chargée de l'évaluation, de l'approbation et de la gestion des actions visées par le présent règlement, selon les procédures budgétaires et autres en vigueur, et notamment celles prévues par le règlement financier applicable au budget général des Communautés européennes.
2. L'évaluation des projets et des programmes tient compte des facteurs suivants:
- l'efficacité et la viabilité des actions,
- les aspects culturels et sociaux, les aspects relatifs à l'égalité entre les sexes, et l'environnement,
- le développement institutionnel nécessaire pour atteindre les objectifs de l'action,
- l'expérience acquise dans des actions du même type.
3. Les décisions concernant les actions dont le financement au titre du présent règlement dépasse 2 millions d'écus par action ainsi que toute modification entraînant une augmentation de plus de 20 % du montant approuvé initialement pour une action de ce type sont arrêtées selon la procédure prévue à l'article 10.
La Commission informe succinctement le comité visé à l'article 10 des décisions de financement qu'elle a l'intention de prendre en ce qui concerne les projets et les programmes d'une valeur inférieure à 2 millions d'écus. Cette information est communiquée au plus tard une semaine avant la prise de décision.
4. La Commission est habilitée à approuver, sans recourir à l'avis du comité visé à l'article 10, les engagements supplémentaires nécessaires à la couverture de dépassements à prévoir ou enregistrés au titre de ces actions, lorsque le dépassement ou le besoin additionnel est inférieur ou égal à 20 % de l'engagement initial fixé par la décision de financement.
5. Toute convention ou contrat de financement conclu au titre du présent règlement prévoit notamment que la Commission et la Cour des comptes peuvent procéder à des contrôles sur place selon les modalités habituelles définies par la Commission dans le cadre des dispositions en vigueur, en particulier celles du règlement financier applicable au budget général de l'Union européenne.
6. Dans la mesure où les actions font l'objet de conventions de financement entre la Communauté et le pays bénéficiaire, celles-ci prévoient que le paiement de taxes, droits et autres charges n'est pas financé par la Communauté.
7. La participation aux appels d'offres et aux adjudications est ouverte à égalité de conditions à toutes les personnes physiques et morales des États membres et de l'État bénéficiaire. Elle peut être étendue à d'autres pays en développement.
8. Les fournitures sont originaires des États membres, de l'État bénéficiaire ou d'autres pays en développement. Dans des cas exceptionnels, dûment justifiés, les fournitures peuvent être originaires d'autres pays.
9. Une attention particulière sera accordée:
- à la recherche d'un bon rapport coût-efficacité et de la durabilité des effets lors de la conception du projet,
- à une définition claire, pour tous les projets, des objectifs et des indicateurs de réalisation, et à leur contrôle.
Article 10
1. La Commission est assistée par le comité, déterminé selon des critères géographiques, compétent pour le développement.
2. Le représentant de la Commission soumet au comité un projet des mesures à prendre. Le comité émet son avis sur ce projet, dans un délai que le président peut fixer en fonction de l'urgence de la question en cause. L'avis est émis à la majorité prévue à l'article 148 paragraphe 2 du traité pour l'adoption des décisions que le Conseil est appelé à prendre sur proposition de la Commission. Lors des votes au sein du comité, les voix des représentants des États membres sont affectées de la pondération définie à l'article précité. Le président ne prend pas part au vote.
La Commission arrête les mesures envisagées lorsqu'elles sont conformes à l'avis du comité.
Lorsque les mesures envisagées ne sont pas conformes à l'avis du comité, ou en l'absence d'avis, la Commission soumet sans tarder au Conseil une proposition relative aux mesures à prendre. Le Conseil statue à la majorité qualifiée.
Si, à l'expiration d'un délai de trois mois à compter de la saisine du Conseil, celui-ci n'a pas statué, les mesures proposées sont arrêtées par la Commission.
3. Il est procédé une fois par an à un échange de vues sur la base d'un exposé par le représentant de la Commission des orientations générales pour les actions à mener dans l'année à venir, dans le cadre d'une réunion conjointe des comités visés au paragraphe 1.
Article 11
1. Au terme de chaque exercice budgétaire, la Commission soumet un rapport au Parlement européen et au Conseil, comprenant le résumé des actions financées au cours de l'exercice ainsi qu'une évaluation de l'exécution du présent règlement au cours de l'exercice.
Le résumé contient notamment des informations concernant les acteurs avec lesquels les marchés ou les contrats d'exécution ont été conclus.
2. La Commission procède régulièrement à une évaluation des actions financées par la Communauté en vue d'établir si les objectifs visés par ces actions ont été atteints et de fournir des lignes directrices pour l'amélioration de l'efficacité des actions futures. La Commission soumet au comité visé à l'article 10 un résumé des évaluations réalisées qui pourraient, le cas échéant, être examinées par celui-ci. Les rapports d'évaluation sont à la disposition des États membres qui en font la demande.
3. La Commission informe les États membres, au plus tard dans un délai d'un mois après sa décision, des actions et des projets approuvés, avec indication de leurs montant, nature, pays bénéficiaire et partenaires.
Article 12
1. Le présent règlement entre en vigueur le troisième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel des Communautés européennes.
2. Trois ans après l'entrée en vigueur du présent règlement, la Commission présente au Parlement européen et au Conseil une évaluation d'ensemble des actions financées par la Communauté dans le cadre du présent règlement, ainsi que des suggestions concernant l'avenir de ce règlement et, au besoin, des propositions visant à le modifier ou à y mettre fin.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Luxembourg, le 13 octobre 1997.