Nařízení Komise (ES) č. 1901/2000
ze dne 7. září 2000,
kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3330/91 o statistice obchodu se zbožím mezi členskými státy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3330/91 ze dne 7. listopadu 1991 o statistice obchodu se zbožím mezi členskými státy [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1624/2000 [2], a zejména s ohledem na článek 30 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3046/92 [3], kterým se provádí a mění nařízení (EHS) č. 3330/91, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2535/98 [4], bylo při různých příležitostech několikrát podstatně změněno.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 2256/92 [5], (ES) č. 1125/94 [6] a (ES) č. 2820/94 [7] dále provádějí nařízení (EHS) č. 3330/91, zejména pokud jde o statistické prahy, lhůty pro předávání výsledků a prahy pro jednotlivé transakce v rámci statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy.
(3) Při dalších změnách nařízení (EHS) č. 3046/92 by měla být související nařízení vypracována způsobem snižujícím zatížení podniků a správních orgánů, kterých se taková nařízení týkají.
(4) S ohledem na zavádění statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy je třeba přesně vymezit oblast působnosti systému Intrastat, jak pokud jde o zboží, které má být zahrnuto, tak pokud jde o zboží, které má být osvobozeno.
(5) Je nutné stanovit datum, od kterého musí zpravodajská jednotka plnit svou zpravodajskou povinnost uvnitř Společenství, a rozsah povinností třetí strany, na niž může zpravodajská jednotka zpravodajskou povinnost převést.
(6) Je třeba podrobně stanovit některá pravidla, kterými se musí příslušné statistické orgány řídit, zejména proto, aby byly účinně spravovány registry hospodářských subjektů uvnitř Společenství.
(7) Klíčový prvek systému Intrastat spočívá ve využívání informací o dani z přidané hodnoty u obchodních transakcí uvnitř Společenství. Aby bylo možné zkontrolovat úplnost statistik, je třeba přesně stanovit informace, které mohou správní orgány v členských státech odpovědné za uplatňování právních předpisů vztahujících se k dani z přidané hodnoty předávat stranám odpovědným za vypracování statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy.
(8) Je třeba co nejvíce snížit zatížení hospodářských subjektů uvnitř Společenství, a to buď jejich osvobozením od zpravodajské povinnosti, nebo zjednodušením postupů. Toto menší zatížení je možné omezit pouze dodatečně vymezenými požadavky na uspokojivou kvalitu statistik. Všechny členské státy musí mít nástroje potřebné k zajištění kvality, přičemž je třeba brat v úvahu jejich hospodářskou a obchodní strukturu.
(9) Je nezbytné stanovit způsob výpočtu prahů týkajících se některých údajů. Pokud jde o statistický postup, je třeba tuto informaci odlišovat od postupu používaného pro statistická hlášení a daňová přiznání.
(10) Přestože jsou zavedeny statistické prahy, existuje stále řada zpravodajských jednotek, které mají zpravodajskou povinnost vykazování značného počtu transakcí nevelké hodnoty v podrobné formě, což představuje zatížení naprosto neúměrné užitečnosti takto získaných informací. Je proto nezbytné toto zatížení snížit.
(11) Je třeba sestavit seznam zboží, jež má být ze statistiky obchodu se zbožím vyloučeno.
(12) Je třeba podrobněji stanovit, které údaje mají být předávány, a jednodušší mechanismy jejich předávání.
(13) Čistá hmotnost vyjádřená v kilogramech je hlavním ukazatelem mezi jednotkami množství a v zásadě by se měla uvádět u každého druhu zboží, avšak pro určité produkty není vhodnou měrnou jednotkou. Zpravodajská jednotka by tudíž měla být v takových případech od povinnosti uvádět čistou hmotnost osvobozena.
(14) Na statistiku obchodu se zbožím mezi členskými státy mohou mít podstatný vliv zvláštní pohyby zboží. Skutečnost, že na úrovni Společenství neexistují harmonizované předpisy, snižuje porovnatelnost statistických údajů mezi členskými státy. Kdekoli je to možné, je třeba zvyšovat harmonizaci statistických předpisů v oblasti zvláštního pohybu zboží dosažením souladu s příslušnými mezinárodními doporučeními.
(15) Aby bylo zajištěno pravidelné a včasné vypracování statistik Společenství o obchodu mezi členskými státy, musí členské státy předkládat výkazy podle společného časového harmonogramu. Je třeba rozlišovat souhrnné výsledky a podrobné výsledky tak, aby byly potřeby uživatele optimálně zajištěny a aby byly vzaty v úvahu požadavky na sběr a zpracování údajů.
(16) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistiku obchodu se zbožím mezi členskými státy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
OBECNÉ POKYNY
Článek 1
Společenství a členské státy použijí nařízení (EHS) č. 3330/91 (dále jen "základní nařízení") pro vypracování statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy v souladu s pravidly uvedenými v tomto nařízení.
Článek 2
Systém Intrastat platí pro zboží uvedené v čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 92/12/EHS [8], bez ohledu na formu a obsah průvodních dokladů, které se vystavují pro jejich pohyb mezi územími členských států.
Článek 3
1. Systém Intrastat neplatí pro:
a) zboží propuštěné do celního režimu aktivního zušlechťovacího styku (režim s podmíněným osvobozením od cla), nebo přepracování pod celním dohledem, nebo zboží z těchto režimů vystupující;
b) zboží, které se pohybuje mezi částmi statistického území Společenství, z nichž alespoň jedna není částí území Společenství podle směrnice Rady 77/388/EHS [9].
Aniž jsou dotčeny celní předpisy, se však ustanovení tohoto nařízení vztahují na uvedené zboží, kromě článků 2, 4, 5, 8 až 20, čl. 24 odst. 1, 2 (vyjma odrážky 3), 3 a 4, a článků 28, 29, 30 a 47.
2. Členské státy jsou odpovědné za sběr údajů uváděných v odstavci 1 na základě celních režimů vztahujících se na takové zboží.
3. Pokud není k dispozici statistická kopie jednotného správního dokladu s údaji uvedenými v čl. 23 odst. 1 a 2 základního nařízení, zašlou celní orgány v souladu s ujednáními dohodnutými uvedenými orgány nejméně jednou měsíčně příslušným statistickým orgánům pravidelný seznam se stejnými údaji podle druhu zboží.
KAPITOLA 2
POSKYTOVATELÉ INFORMACÍ A REGISTRY
Článek 4
1. Každá fyzická či právnická osoba, která poprvé provádí transakce uvnitř Společenství, ať již zboží přijímá či odesílá, se stává zpravodajskou jednotkou ve smyslu čl. 20 odst. 5 základního nařízení.
2. Zpravodajská jednotka uvedená v odstavci 1 poskytuje údaje o svých transakcích uvnitř Společenství prostřednictvím pravidelných hlášení uvedených v článku 13 základního nařízení od měsíce, během kterého dojde k překročení prahu asimilace, a to v souladu s ustanoveními vztahujícími se v tom případě na platný práh.
3. Pokud se změní identifikační číslo zpravodajské jednotky pro účely DPH v důsledku změny vlastnických poměrů, názvu, adresy, právního postavení nebo podobné změny, která neovlivní podstatnou měrou transakce uvnitř Společenství, pravidlo uvedené v odstavci 1 se na zpravodajskou jednotku nemusí použít. Tato dále podléhá zpravodajské povinnosti stejně jako před změnou.
Článek 5
1. Třetí strana, na kterou odkazuje čl. 9 odst. 1 základního nařízení, je dále uváděna jako "třetí deklarant".
2. Třetí deklarant poskytne příslušným vnitrostátním orgánům tyto informace:
a) v souladu s čl. 6 odst. 1 údaje potřebné
- k identifikaci své osoby,
- k identifikaci každé ze zpravodajských jednotek, které na ni převedly zpravodajskou povinnost;
b) za každou zpravodajskou jednotku údaje požadované podle základního nařízení a při jeho provádění.
Článek 6
1. Údaje potřebné pro identifikaci hospodářského subjektu uvnitř Společenství ve smyslu článku 10 základního nařízení jsou tyto:
- úplné jméno a příjmení, popřípadě název firmy,
- úplná adresa včetně poštovního směrovacího čísla,
- identifikační číslo pro účely DPH podle zásad stanovených v čl. 10 odst. 6 základního nařízení.
Statistické orgány uvedené v čl. 10 odst. 1 základního nařízení se však mohou bez jednoho nebo více výše uvedených údajů obejít, nebo mohou hospodářské subjekty uvnitř Společenství osvobodit od povinnosti je poskytovat a stanovit podmínky, za kterých je budou poskytovat.
V členských státech uvedených v čl. 10 odst. 3 základního nařízení předávají správcové daně, na které odkazuje uvedený článek, údaje sloužící k identifikaci hospodářského subjektu uvnitř Společenství výše uvedeným statistickým orgánům, jakmile a když je mají správcové daně k dispozici, pokud nedojde mezi danými orgány k dohodě v jiném smyslu.
2. Minimální seznam údajů, které mají být zaznamenány v registru hospodářských subjektů uvnitř Společenství ve smyslu článku 10 základního nařízení, obsahuje u každého hospodářského subjektu uvnitř Společenství toto:
a) rok a měsíc zápisu do registru;
b) údaj potřebný k identifikaci hospodářského subjektu podle odstavce 1;
c) zda je hospodářský subjekt při odesílání nebo převzetí zpravodajskou jednotkou, nebo třetím deklarantem;
d) pokud jde o zpravodajskou jednotku, celkovou hodnotu jejích operací uvnitř Společenství, podle měsíce a toku zboží, spolu s hodnotou uvedenou v čl. 11 odst. 3 základního nařízení. Tyto informace však není třeba uvádět, pokud je prováděna kontrola údajů, zaznamenaných jako statistické pomocí údajů uvedených v čl. 11 odst. 3 základního nařízení, a pokud je fungování statistických prahů uvedených v článku 28 základního nařízení uskutečňováno odděleně od správy registru hospodářských subjektů uvnitř Společenství.
Příslušné národní orgány mohou v souladu se svými potřebami v registru zaznamenávat i jiné údaje.
Článek 7
S ohledem na provádění čl. 10 odst. 6 základního nařízení lze za odůvodněné výjimky považovat případy, kdy odpovědnost za údaje u daných operací nespočívá na hospodářském subjektu jako na právnické osobě, ale na její jiné složce jako je pobočka, činnostní jednotka nebo místní jednotka.
Článek 8
1. Příslušní správci daně uvedou v seznamech podle čl. 11 odst. 1 základního nařízení hospodářské subjekty uvnitř Společenství, které se v důsledku rozdělení, fúze nebo zániku činnosti během sledovaného období na uvedených seznamech již nevyskytují.
2. Poskytování údajů daňové povahy uvedených v čl. 11 odst. 4 základního nařízení správními orgány členského státu, odpovědnými za uplatňování právních předpisů na daň z přidané hodnoty orgánům tohoto členském státu, které odpovídají za sestavování statistiky obchodu mezi členskými státy, je omezeno na údaje, které jsou plátci DPH povinni poskytovat v souladu s článkem 22 směrnice 77/388/EHS.
Článek 9
1. Zpravodajská jednotka předá informace požadované v základním nařízení a při jeho provádění:
a) v souladu s platnými předpisy Společenství;
b) přímo příslušným vnitrostátním orgánům nebo prostřednictvím sběrných míst, která členské státy založily za tím účelem nebo pro jiné statistické a správní účely;
c) za dané sledované období, podle svého uvážení:
- buď jediným hlášením ve lhůtě, kterou příslušný vnitrostátní orgán stanoví v pokynech pro zpravodajské jednotky,
- nebo několika dílčími hlášeními; v takovém případě mohou příslušné vnitrostátní orgány požadovat, aby s nimi byla uzavřena dohoda o frekvenci a termínech předávání, avšak poslední dílčí hlášení musí být předáno ve lhůtě stanovené v první odrážce.
2. Odchylně od odstavce 1 musí zpravodajská jednotka, která využívá osvobození na základě uplatnění prahu asimilace stanoveného v čl. 28 odst. 4 základního nařízení, splňovat při předávání údajů pouze předpisy příslušných správců daně.
3. Podle článku 34 základního nařízení nebrání ustanovení tohoto článku, která se vztahují na periodicitu poskytovaných hlášení, uzavření dohody stanovující předávání údajů v reálném čase, pokud jsou data přenášeny elektronicky.
4. Odchylně od odstavce 1 se v členských státech, ve kterých je pravidelné statistické hlášení shodné s pravidelným daňovým přiznáním, dávají ustanovení vztahující se na předávání statistických hlášení do souladu s daňovými předpisy Společenství nebo jednotlivých států.
KAPITOLA 3
STATISTICKÉ PRAHY A OSVOBOZENÍ
Oddíl 1
Všeobecné fungování prahů
Článek 10
Členské státy stanoví ročně prahy asimilace a prahy zjednodušení, na které odkazuje článek 28 základního nařízení. Při stanovování těchto prahů členské státy zajistí, aby tyto splňovaly jak požadavky na kvalitu, uvedené v této kapitole, tak plně využívaly možností snížení zatížení hospodářských subjektů uvnitř Společenství.
Článek 11
Pro účely tohoto oddílu se rozumí:
a) "chybou" rozpor mezi výsledky dosaženými při nebo bez uplatnění prahů uvedených v článku 10. Uplatní-li se na výsledky dosažené použitím prahů opravný postup, vypočítá se chyba srovnáním s opravenými výsledky;
b) "celkovou hodnotou" - pro účely úpravy prahu - buď hodnota odeslaného, nebo přijatého zboží vykazovaná za období 12 měsíců hospodářskými subjekty uvnitř Společenství, kromě těch, které jsou osvobozeny podle článku 5 základního nařízení;
c) "mírou pokrytí" - ve vztahu k dané celkové hodnotě - hodnotový podíl odeslaného nebo přijatého zboží, vykázaného hospodářskými subjekty uvnitř Společenství ležícími nad prahem asimilace.
Článek 12
1. Prahy asimilace stanovené členskými státy splní tyto požadavky na kvalitu:
a) Výsledky podle skupin zboží
Každý členský stát zajistí, aby chyba u ročních hodnot u 90 % osmimístných podpoložek kombinované nomenklatury, které představují nejméně 0,005 % celkové hodnoty jeho odeslaného nebo přijatého zboží, nepřekročila 5 %.
Každý členský stát však může zvýšit tento požadavek na kvalitu až na takovou míru, že chyba u ročních hodnot u 90 % osmimístných podpoložek kombinované nomenklatury, které představují nejméně 0,001 % z celkové hodnoty jeho odeslaného nebo přijatého zboží, nepřekročí 5 %.
b) Výsledky podle partnerských zemí
Každý členský stát zajistí, že s výjimkou zemí, které představují méně než 3 % z celkové hodnoty jeho odeslaného nebo přijatého zboží, nepřekročí chyba u ročních hodnot jeho výsledků podle partnerských zemí 1 %.
2. Pokud je podíl členského státu na celkové hodnotě odeslaného nebo přijatého zboží nižší než 3 %, může se členský stát odchýlit od požadavků na kvalitu stanovených v odst. 1 písm. a) prvním pododstavci. V takových případech se hodnoty 90 % a 0,005 % nahradí hodnotami 70 % a 0,01 %.
3. Aby členské státy splnily požadavky na kvalitu stanovené v odstavcích 1 a 2, založí výpočet svých prahů na výsledcích obchodu s ostatními členskými státy za období 12 měsíců před stanovením prahů.
U členských států, které tento výpočet nemohou provést z důvodu neúplných informací, se prahy asimilace stanovují na úrovni ležící mezi nejnižší a nejvyšší hodnotou prahů ostatních členských států. Toto ustanovení však není závazné pro členské státy, které jsou osvobozeny podle odstavce 2.
4. Pokud použití prahů vypočtených podle tohoto článku vede u některých skupin zboží k výsledkům, které nesplňují přiměřeně požadavky na kvalitu stanovené v odstavcích 1 a 2, a pokud tyto prahy není možné snížit bez omezení úlevy, kterou hospodářským subjektům uvnitř Společenství zaručuje článek 10, lze z podnětu Komise nebo na žádost členského státu přijmout vhodná opatření postupem podle článku 30 základního nařízení.
Článek 13
1. Pro stanovení prahů zjednodušení mohou členské státy stanovit:
- hodnotu prahů vyšší než 100000 EUR, podle čl. 28 odst. 9 prvního pododstavce základního nařízení, pokud zajistí, že nejméně 95 % celkové hodnoty jejich odeslaného nebo přijatého zboží bude zahrnuto v pravidelných hlášeních, obsahujících všechny údaje požadované podle článku 23 základního nařízení,
- pokud se u nich použije osvobození podle čl. 12 odst. 2, hodnotu prahů nižší než 100000 EUR, podle čl. 28 odst. 9 druhého pododstavce základního nařízení, v míře potřebné pro zajištění toho, že nejméně 95 % celkové hodnoty jejich odeslaného nebo přijatého zboží bude zahrnuto v pravidelných hlášeních, obsahujících všechny údaje požadované podle článku 23 základního nařízení,.
2. Zpravodajská jednotka podávající hlášení podle zjednodušených pravidel čl. 28 odst. 5 základního nařízení vykáže nejvýše deset relevantních podpoložek kombinované nomenklatury, které jsou pro sledované období hlášení hodnotově nejdůležitější. Pro zbývající produkty se použije kód 99500000.
Článek 14
1. Pro úpravu prahů asimilace se požadavky na kvalitu uvedené v článku 12 považují za splněné, pohybuje-li se pokrytí na úrovni dosažené v době stanovení prahů.
2. Podmínka stanovená v odstavci 1 je splněna, pokud členské státy
a) vypočítají své prahy pro rok následující po běžném roce na základě posledních dostupných výsledků obchodu s ostatními členskými státy za období 12 měsíců a
b) stanoví prahy na úrovni, která umožní stejné pokrytí v období takto vymezeném, jako v období použitém jako základ pro výpočet jejich prahů pro běžný rok.
Pokud členské státy použijí ke splnění této podmínky jinou metodu, oznámí toto Komisi.
3. Členské státy mohou snížit míru pokrytí, pokud i nadále zajistí plnění požadavků na kvalitu stanovených v článku 12.
4. Členské státy upravují každoročně své prahy asimilace výpočtem. Prahy upravují, pouze představuje-li úprava změnu prahu nejméně o 10 % hodnoty za běžný rok.
Článek 15
1. S ohledem na úpravu prahů zjednodušení členské státy, které je stanovily:
- na úrovni vyšší, než jsou hodnoty stanovené v čl. 28 odst. 8 základního nařízení, zajistí splnění podmínky stanovené v čl. 13 odst. 1 první odrážce tohoto nařízení,
- na úrovni nižší, než jsou výše uvedené hodnoty, protože jsou osvobozeny podle čl. 12 odst. 2, zajistí dodržení limitu stanoveného v čl. 13 druhé odrážce tohoto nařízení.
2. Pro splnění podmínky uvedené v čl. 13 odst. 1 první odrážce nebo dodržení limitu uvedeného v čl. 13 odst. 1 druhé odrážce je postačující, aby členské státy vypočítaly úpravu prahů zjednodušení pomocí metody uvedené v čl. 14 odst. 2 pro úpravu prahů asimilace. Použijí-li členské státy odlišnou metodu, oznámí toto Komisi.
Článek 16
Informace vztahující se k úpravě prahů zjednodušení a asimilace se zveřejní nejpozději dne 31. října předchozího roku.
Článek 17
1. Zpravodajské jednotky jsou osvobozeny od svých povinností v míře, kterou umožňuje použití prahů asimilace a zjednodušení, stanovených pro daný rok, a to za předpokladu, že tyto prahy nebyly v předchozím roce překročeny.
2. Přijatá opatření platí u jednotlivých statistických prahů po celý rok.
Pokud však hodnota transakcí uskutečněných uvnitř Společenství zpravodajskou jednotkou překročí v některém období roku práh, který se na ni vztahuje, poskytne tato jednotka údaje o svých transakcích uvnitř Společenství za měsíc, v němž byl tento práh překročen, a to v souladu s ustanoveními vztahujícími se na příslušný práh. Pokud toto ustanovení zahrnuje předávání pravidelných hlášení uvedených v článku 13 základního nařízení, stanoví členské státy lhůtu pro předání těchto hlášení podle vlastních administrativních postupů.
Článek 18
Členské státy sdělují Komisi údaje týkající se vypočítaných prahů nejpozději dva týdny před jejich zveřejněním. Na žádost Komise sdělují také údaje požadované pro vyhodnocení těchto prahů, a to jak za období, na němž je jejich výpočet založen, tak za daný kalendářní rok.
Oddíl 2
Zvláštní prahy a osvobození
Článek 19
K provádění čl. 24 odst. 3 tohoto nařízení a čl. 23 odst. 3 základního nařízení stanoví členské státy samostatné prahy pro přijaté a odeslané zboží na takové úrovni, aby nejméně 95 % zpravodajských jednotek bylo osvobozeno od povinnosti poskytovat údaje o "statistické hodnotě zboží", "dodacích podmínkách", "způsobu dopravy" a "statistickém postupu".
Pokud jde o "statistickou hodnotu zboží", členské státy zajistí, aby bylo pokryto alespoň 70 % celkové hodnoty jimi přijatého nebo odeslaného zboží. Limit 95 % zpravodajských jednotek lze snížit na 90 %, pokud není dosažena míra pokrytí 70 % z celkové hodnoty jimi přijatého nebo odeslaného zboží.
Členské státy vypočítají tyto limity z nejnovějších dostupných výsledků obchodu s ostatními členskými státy za období 12 měsíců.
Údaje vztahující se k zavádění těchto prahů se zveřejní nejpozději do 31. října 2000.
Členské státy mohou upravovat prahy každý kalendářní rok, pokud i nadále zajistí plnění požadavků na kvalitu stanovených v tomto článku. Dotyčné členské státy zveřejňují údaje vztahující se k úpravě prahů nejpozději do 31. října předchozího roku.
Článek 20
1. Prahovou hodnotu pro jednotlivé transakce lze použít za podmínek stanovených v odstavcích 2 a 3. Aniž je dotčen odstavec 2, umožní tento práh zpravodajským jednotkám uvést všechny transakce, jejichž hodnota nedosahuje tohoto prahu, pod souhrnnou položku kombinované nomenklatury; v takovém případě se použití článku 23 základního nařízení omezí na poskytování těchto údajů:
- při přijetí: členský stát odeslání,
- při odeslání: členský stát určení,
- hodnota zboží.
Souhrnná položka, na kterou odkazuje odstavec 1, se označí kódem KN 99500000.
Pro účely tohoto článku se "transakcí" rozumí jakákoli operace definovaná v čl. 25 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení.
Práh pro každou transakci je 100 EUR.
2. V kontextu tohoto článku mohou členské státy zamítnout nebo omezit uplatnění možnosti poskytované v odstavci 1, pokud mají za to, že cíl zachování uspokojivé kvality statistických údajů převažuje nad potřebou snížit zatížení spojené s hlášením údajů.
3. Členské státy mohou žádat po zpravodajských jednotkách, aby předem požádaly vnitrostátní orgán, odpovědný za vypracovávání statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy, o povolení využít možnost uvedenou v odstavci 1.
4. Členské státy předají na požádání Komise údaje potřebné pro vyhodnocení používání tohoto článku.
Článek 21
Údaje, které se týkají zboží uvedeného na seznamu v příloze I se vyjímají ze zpracování, a v důsledku toho, podle čl. 25 odst. 4 základního nařízení, také ze statistického zjišťování.
KAPITOLA 4
STATISTICKÉ ÚDAJE
Článek 22
Na nosiči statistických informací se členské státy, jejichž statistické území je definováno v nomenklatuře zemí vydávané každý rok podle čl. 9 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1172/95 [10], označují těmito kódy:
Belgie | BE nebo 017 |
Dánsko | DK nebo 008 |
Německo | DE nebo 004 |
Řecko | GR nebo 009 |
Španělsko | ES nebo 011 |
Francie | FR nebo 001 |
Irsko | IE nebo 007 |
Itálie | IT nebo 005 |
Lucembursko | LU nebo 018 |
Nizozemsko | NL nebo 003 |
Rakousko | AT nebo 038 |
Portugalsko | PT nebo 010 |
Finsko | FI nebo 032 |
Švédsko | SE nebo 030 |
Spojené království | GB nebo 006 |
Článek 23
Pro účely určení množství zboží uváděného na nosiči dat se rozumí
a) "čistou hmotností" skutečná hmotnost zboží bez veškerých obalů. Uvádí se v kilogramech. Uvádění čisté hmotnosti je pro zpravodajské jednotky nepovinné u podpoložek kombinované nomenklatury stanovených v příloze II. Pro informování zpravodajských jednotek o případných aktualizacích přílohy na základě ročních změn v kombinované nomenklatuře se v Úředním věstníku Evropských společenství (řada C) zveřejňují vysvětlující poznámky;
b) "doplňkovými jednotkami" měrné jednotky vyjadřující množství, kromě jednotek vyjadřujících hmotnost v kilogramech. Musí být uváděny v souladu s údaji stanovenými v platné verzi kombinované nomenklatury u příslušných podpoložek, jejichž seznam je zveřejněn v části I "Úvodní ustanovení" uvedené nomenklatury.
Článek 24
1. Hodnota zboží uvedená v čl. 23 odst. 1 písm. d) základního nařízení se uvádí na nosiči statistických informací podle zásad definovaných v odstavci 2 a odstavci 3.
2. Hodnota zboží, která má být vykazována v poli "fakturovaná částka" na nosiči statistických informací, je zdanitelná částka, kterou je třeba stanovit pro účely zdanění v souladu se směrnicí 77/388/EHS. U výrobků podléhajících spotřební dani však částka této daně nesmí být zahrnuta v hodnotě zboží.
Pokud není třeba částku podléhající zdanění vykazovat pro účely zdanění, odpovídá hodnota zboží, kterou je třeba oznámit, fakturované hodnotě bez DPH, nebo v ostatních případech částce, která by byla fakturována v případě jakéhokoli prodeje nebo nákupu.
V případě zpracování na základě smluvního vztahu se hodnota zboží určená k vykazování rovná - s přihlédnutím k těmto procesům a v návaznosti na ně - celkové částce, která by se fakturovala v případě jakéhokoli prodeje nebo nákupu.
3. Statistická hodnota zboží, jak je definována v odstavci 5, se též předává v poli určeném k tomuto účelu na nosiči statistických informací poskytovatelům informací, jejichž roční přijaté nebo odeslané zásilky překračují limity stanovené každým členským státem v souladu s článkem 19.
4. Odchylně od odstavce 3 mohou členské státy osvobodit zpravodajské jednotky od povinnosti vypracovávat hlášení o statistické hodnotě zboží.
V takovém případě vypočítají příslušné členské státy statistickou hodnotu zboží, jak je definováno v odstavci 5, podle druhů zboží.
5. Statistická hodnota se zakládá na hodnotě zboží, které vykazují zpravodajské jednotky podle odstavce 2. Zahrnuje pouze vedlejší výdaje jako náklady na dopravu a pojištění, jež se vztahují na část trasy, která je:
- u odesílaných zásilek na statistickém území členského státu odeslání,
- u přijatých zásilek mimo statistické území členského státu přijetí.
6. Hodnota zboží definovaná v předchozích odstavcích se vykazuje v národní měně, přičemž použitý směnný kurs je:
- kurs použitelný pro stanovení zdanitelné částky pro účely zdanění, pokud je stanoven,
- v ostatních případech úřední směnný kurs v době vypracování hlášení, nebo kurs, který se použije pro výpočet pro celní účely, pokud se členské státy nerozhodnou pro zvláštní ustanovení.
7. V souladu s článkem 26 základního nařízení se hodnotou zboží uvedenou ve výkazech předávaných Komisi rozumí statistická hodnota vymezená v odstavci 5.
8. Na žádost Komise jí členské státy poskytnou údaje, na základě kterých je možné vyhodnotit uplatňování odstavce 3.
Článek 25
1. Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) "transakcí" jakákoli operace, ať už obchodní či nikoli, na základě které dochází k pohybu zboží zahrnovaného do statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy;
b) "druhem transakce" množina charakteristik, které odlišují jednu transakci od druhé.
2. Jednotlivé transakce se rozlišují podle své povahy podle seznamu v příloze III.
Povaha transakce se na nosiči informací určí číslem kódu odpovídajícího příslušné skupině sloupce A ve výše uvedeném seznamu.
3. V rámci limitů uvedených v seznamu, na který odkazuje odstavec 2, mohou členské státy předepsat sběr informací o povaze transakce až do úrovně, kterou používají pro sběr informací o obchodu s třetími zeměmi, bez ohledu na to, zda je shromažďují v této souvislosti jako údaje o povaze transakce, nebo jako údaje o celním režimu.
Článek 26
1. "Zemí původu" se rozumí země původu zboží.
Zboží, které je zcela získáno v některé zemi, má v této zemi svůj původ.
Zboží, na jehož výrobě se podílí dvě nebo více zemí, má původ v té zemi, kde se uskuteční poslední podstatné ekonomicky odůvodněné zpracování nebo opracování provedené v podniku vybaveném pro tento účel a vedoucí k výrobě nového výrobku, nebo představující důležitou fázi výroby.
2. Země původu je označena kódem přiděleným zemi v nejnovější verzi klasifikace zemí, na kterou odkazuje článek 9 nařízení (ES) č. 1172/95 naposledy pozměněného nařízením Rady (ES) č. 374/98 [11].
Článek 27
1. "Regionem původu" se rozumí region členského státu odeslání, v němž bylo zboží vyrobeno nebo smontováno, sestaveno, zpracováno, opraveno nebo udržováno. Pokud není region původu znám, nahradí se regionem, v němž proběhl obchod, nebo z něhož bylo zboží odesláno.
2. "Regionem určení" se rozumí region členského státu přijetí, v němž má být zboží spotřebováno nebo sestaveno, smontováno, zpracováno, opraveno nebo udržováno. Pokud není region určení znám, nahradí se regionem, v němž má proběhnout obchod, nebo do něhož se má zboží odeslat.
3. Každý členský stát využívající možnosti podle čl. 23 odst. 2 písm. b) základního nařízení sestaví seznam regionů a stanoví kód o nejméně dvou znacích, kterým se tyto regiony označují na nosiči informací.
Článek 28
1. Pro účely tohoto nařízení se "dodacími podmínkami" rozumějí ustanovení kupní smlouvy, která stanoví povinnosti prodávajícího a kupujícího podle podmínek Incoterms Mezinárodní obchodní komory, uvedených v seznamu v příloze IV.
2. V rámci limitů, které jsou stanoveny v článku 19 a na které odkazuje seznam uvedený v odstavci 1, mohou členské státy předepsat, aby se údaje o dodacích podmínkách uváděly na nosičích informací, a mohou stanovit podrobné pokyny k jejich vykazování.
Článek 29
1. "Předpokládaný druh dopravy" identifikuje při odesílání druh dopravy definovaný aktivními dopravními prostředky, kterými má zboží opustit statistické území členského státu odeslání; při příjezdu tento údaj identifikuje druh dopravy definovaný aktivními dopravními prostředky, kterými má zboží vstoupit na statistické území členského státu přijetí.
2. V rámci limitů, které jsou stanoveny v článku 19, jsou druhy dopravy uváděné na nosičích informací tyto:
Kód | Název |
1 | Námořní doprava |
2 | Železniční doprava |
3 | Silniční doprava |
4 | Letecká doprava |
5 | Poštovní zásilky |
7 | Zabudovaná dopravní zařízení |
8 | Vnitrozemská vodní doprava |
9 | Vlastní pohon |
Druh dopravy se označí na daném nosiči informací odpovídajícím číslem kódu.
Článek 30
1. "Statistickým postupem" se rozumí kategorie odeslání nebo přijetí, která není přiměřeně uvedena ve sloupci A nebo B seznamu transakcí v příloze III.
2. V rámci limitů, které jsou stanoveny v článku 19, mohou členské státy předepsat shromažďování údajů o statistických postupech na nosiči informací a vydat podrobné pokyny k jejich vykazování.
HLAVA II
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
DEFINICE A OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 31
1. "Zvláštními pohyby zboží" ve smyslu článku 33 základního nařízení se rozumí pohyby zboží, které mají zvláštní charakteristiky významné pro interpretaci údajů a jsou odvozeny buď z pohybu zboží samotného, nebo z druhu zboží, z povahy transakce, která má za následek pohyb zboží, nebo ze zpravodajské jednotky.
2. Zvláštními pohyby zboží se rozumí:
a) kompletní průmyslové celky;
b) plavidla a letadla podle definice v kapitole 3;
c) mořský rybolov;
d) zásoby a provozní a pomocný materiál pro plavidla a letadla;
e) časově rozložené zásilky;
f) vojenské dodávky;
g) zařízení na volném moři;
h) kosmické lodě a kosmické nosné rakety;
i) náhradní díly motorových vozidel a letadel;
j) odpady.
3. Pokud není v tomto nařízení nebo v článku 30 základního nařízení stanoveno jinak, vykazují se zvláštní pohyby zboží v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy členských států.
4. Aniž je dotčen článek 13 základního nařízení, členské státy přijmou patřičná opatření k provádění této hlavy, a v případě potřeby mohou používat jiné statistické informační zdroje, než které jsou uvedeny v nařízení Komise (EHS) č. 3590/92 [12].
KAPITOLA 2
KOMPLETNÍ PRŮMYSLOVÉ CELKY
Článek 32
1. "Kompletním průmyslovým celkem" se rozumí kombinace strojů, přístrojů, zařízení, vybavení, nástrojů a materiálů, dále jen "komponentů", které spadají pod různé položky harmonizovaného systému a které dohromady slouží jako velkokapacitníjednotka pro výrobu zboží nebo poskytování služeb.
Při sestavení kompletního průmyslového celku je možné jako komponenty uvést i jiné zboží, pokud toto zboží není osvobozeno od statistického zpracování podle základního nařízení.
2. Při vykazování odeslání nebo příjmu kompletních průmyslových celků je možno používat zjednodušené celní prohlášení. Zpravodajským jednotkám se umožní na jejich vlastní žádost použití takového zjednodušeného celního prohlášení v souladu s podmínkami stanovenými v této kapitole.
3. Zjednodušené celní prohlášení je možné použít pouze u kompletních průmyslových celků, jejichž celková statistická hodnota je vyšší než 1,5 miliónu EUR, pokud se nejedná o opakované použití kompletních průmyslových celků.
Celková hodnota kompletního průmyslového celku se vypočítává jako součet odpovídajících statistických hodnot komponentů a odpovídajících statistických hodnot zboží, na které odkazuje odst. 1 druhý pododstavec. Hodnota braná v úvahu je fakturovaná hodnota zboží, nebo hodnota, která by byla fakturována v případě prodeje nebo koupě.
Článek 33
1. Pro účely této kapitoly se komponenty uvedené v příslušné kapitole klasifikují do patřičné podpoložky kompletních průmyslových celků v kapitole 98, pokud příslušný orgán stanovený v článku 35 nepožaduje, aby zboží bylo klasifikováno v kapitole 98 pod příslušnou podpoložkou kompletních průmyslových celků v klasifikační položce harmonizovaného systému, nebo aby se použila ustanovení odstavce 2.
Zjednodušené celní prohlášení však nevylučuje, že příslušný orgán může klasifikovat některé komponenty pod příslušnou podpoložkou kombinované nomenklatury ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 [13].
2. Pokud příslušný orgán, na který odkazuje odstavec 1, má za to, že hodnota položek kompletního průmyslového celku je příliš malá na to, aby bylo oprávněno jejich uvádění v podpoložkách vztahujících se ke kapitolám, do kterých patří, použijí se specifické podpoložky uváděné v kombinované nomenklatuře.
Článek 34
Pro stanovení číselných kódů pro podpoložky kompletních průmyslových celků platí v souladu s kombinovanou nomenklaturou tato pravidla:
1. Kód se skládá z osmi číselných znaků.
2. První dva znaky jsou 9 a 8.
3. Třetí znak je 8 a slouží k označení vývozu kompletních průmyslových celků.
4. Čtvrtý znak se mění od 0 do 9 podle hlavní ekonomické činnosti vykonávané kompletním průmyslovým celkem a podle této klasifikace:
Kód | Ekonomická činnost |
0 | Energetika (včetně výroby a distribuce horké páry a teplé vody) |
1 | Dobývání neenergetických surovin (včetně přípravy rud kovů a dobývání rašeliny); zpracování a opracování kamene a jiných surovin; výroba a zpracování skla |
2 | Průmysl železa a oceli; výroba produktů z kovu (bez strojírenského a automobilového průmyslu) |
3 | Strojírenství a výroba automobilů; výroba přístrojů |
4 | Chemický průmysl (včetně výroby umělých a syntetických vláken); gumárenský a plastikářský průmysl |
5 | Potravinový, nápojový a tabákový průmysl |
6 | Textilní, kožedělný, obuvní a oděvní průmysl |
7 | Dřevařský a papírenský průmysl (včetně tisku a vydavatelských činností); zpracovatelský průmysl jinde neuvedený |
8 | Doprava (kromě služeb spojených s dopravou, služeb cestovních kanceláří, dopravních dispečinků a jiných kanceláří zprostředkovávajících přepravu osob nebo zboží a skladování) a komunikace |
9 | Získávání, čištění a distribuce vody; služby spojené s dopravou; ekonomické činnosti jinde neuvedené. |
5. Pátý a šestý číselný znak odpovídají číslu kapitoly kombinované nomenklatury, do které podpoložka patří. Pro účely čl. 33 odst. 2 však je pátý a šestý znak 9.
6. Pro podpoložky kompletních průmyslových celků platí, že na úrovni:
- kapitoly kombinované nomenklatury je sedmý a osmý číselný znak 0,
- položky harmonizovaného systému odpovídají sedmý a osmý znak třetímu a čtvrtému znaku této položky.
7. Příslušný orgán, na který odkazuje čl. 33 odst. 2, předepíše označení a číselný kód, který se použije v nosiči statistických informací, aby bylo možné identifikovat komponenty kompletního průmyslového celku.
Článek 35
1. Zpravodajské jednotky nesmí použít zjednodušené celní prohlášení bez předchozího povolení orgánu odpovědného za vypracovávání statistik obchodu mezi členskými státy, v souladu s prováděcími pravidly, která jednotlivé členské státy přijmou v rámci této kapitoly.
2. V případě kompletního průmyslového celku, s jehož komponenty obchoduje několik členských států, se povolení k použití zjednodušeného celního prohlášení uděluje každým členským státem pro toky, které se ho týkají.
KAPITOLA 3
PLAVIDLA A LETADLA
Článek 36
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) "plavidly" plavidla pro námořní plavbu, uvedená v doplňkových poznámkách 1 a 2 ke kapitole 89 kombinované nomenklatury, a válečné lodě;
b) "letadly" letadla spadající pod kód KN 8802, pro civilní použití, pokud jsou používána leteckou společností, nebo pro vojenské použití;
c) "vlastnictvím plavidla nebo letadla" skutečnost, že fyzická nebo právnická osoba je evidována nebo registrována jako vlastník plavidla nebo letadla;
d) "partnerskou zemí":
- při přijetí: členský stát výroby, pokud je plavidlo nebo letadlo nové a bylo vyrobeno ve Společenství. Jinak se partnerskou zemí rozumí členský stát, ve kterém je usazena fyzická nebo právnická osoba převádějící vlastnictví plavidla nebo letadla,
- při odeslání: členský stát, ve kterém je usazena fyzická nebo právnická osoba, na kterou je vlastnictví plavidla nebo letadla převáděno.
Článek 37
1. Statistika obchodu mezi členskými státy a výkazy, předávané Komisi v daném státě, zahrnují:
a) převod vlastnictví plavidla nebo letadla z fyzické nebo právnické osoby usazené v jiném členském státě na fyzickou nebo právnickou osobu usazenou v daném členském státě; taková transakce se vykazuje jako přijetí;
b) převod vlastnictví plavidla nebo letadla z fyzické nebo právnické osoby usazené v daném členském státě na fyzickou nebo právnickou osobu usazenou v jiném členském státě; taková transakce se vykazuje jako odeslání.
Pokud je plavidlo nebo letadlo nové, odeslání se vykazuje v členském státě výroby;
c) odeslání nebo přijetí plavidel nebo letadel za účelem provedení prací ve smluvním vztahu nebo po jejich skončení.
2. Měsíční výkazy transakcí sdělované Komisi, na které odkazuje odst. 1 písm. a) a b), zahrnují tyto údaje:
a) kód odpovídající členění klasifikace výrobků uvedené v článku 21 základního nařízení;
b) kód partnerské země;
c) u plavidel množství v kusech a v jiných doplňkových jednotkách stanovených v nomenklatuře; u letadel množství v čisté hmotnosti a v doplňkových jednotkách;
d) statistickou hodnotu.
KAPITOLA 4
ZÁSOBY A PROVOZNÍ A POMOCNÝ MATERIÁL PRO PLAVIDLA A LETADLA
Článek 38
Pro účely této kapitoly se rozumí:
- "zásobami pro plavidla a letadla" výrobky určené ke spotřebě posádek a cestujících na plavidlech nebo v letadlech,
- "provozním a pomocným materiálem pro plavidla a letadla" výrobky potřebné na plavidlech a letadlech (pohonné hmoty, oleje, maziva atd.) pro provoz motorů, strojů a jiných zařízení,
- "plavidlem nebo letadlem z jiného členského státu" - pro konkrétní členský stát, a jako protiklad k "národnímu" plavidlu nebo letadlu - plavidlo nebo letadlo, u kterých je fyzická nebo právnická osoba zabezpečující jeho obchodní využití usazena v jiném členském státě.
Článek 39
1. Statistika obchodu mezi členskými státy a výkazy, předávané Komisi v daném státě, zahrnují:
a) dodávky zásob a provozního a pomocného materiálu pro plavidla a letadla z jiného členského státu, která se nacházejí v přístavu nebo na letišti vykazujícího členského státu, pokud jde o zboží Společenství nebo o zboží třetích zemí, které bylo propuštěno do celního režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem; taková transakce se vykazuje jako odeslání;
b) dodávky zásob a provozního a pomocného materiálu z jiného členského státu pro vnitrostátní plavidla a letadla, která se nacházejí v přístavu nebo na letišti vykazujícího členského státu; taková transakce se vykazuje jako přijetí.
2. Měsíční hlášení o dodávkách uvedených v odst. 1 písm. a), předávaná členskými státy Komisi, obsahují tyto údaje:
a) nejméně kód výrobku podle tohoto zjednodušeného kódování:
- 99302400: zboží z kapitoly 1 až 24 harmonizovaného systému,
- 99302700: zboží z kapitoly 27 harmonizovaného systému,
- 99309900: zboží zařazené jinde;
b) zvláštní kód země QR (nebo 951);
c) množství v jednotkách čisté hmotnosti;
d) statistickou hodnotu.
KAPITOLA 5
ČASOVĚ ROZLOŽENÉ ZÁSILKY
Článek 40
Pro účely této kapitoly se "časově rozloženými zásilkami" rozumí komponenty kompletního zboží, které bylo z obchodních nebo dopravních důvodů rozebráno na více částí a bylo odesláno nebo přijato v průběhu více sledovaných období.
Článek 41
V měsíčních výkazech předávaných Komisi členskými státy se údaje o přijetí a odeslání časově rozložených zásilek vykazují pouze jednou, tj. v měsíci přijetí nebo odeslání poslední časově rozložené zásilky, s uvedením plné hodnoty kompletního zboží a odpovídajícího kódu nomenklatury.
KAPITOLA 6
VOJENSKÉ DODÁVKY
Článek 42
1. Statistika obchodu mezi členskými státy a výkazy, předávané Komisi, zahrnují zaslání a přijetí zboží pro vojenské účely podle definice tohoto zboží platné v členských státech.
2. Měsíční výkazy transakcí uvedených v odstavci 1, předávané Komisi členskými státy, zahrnují tyto údaje:
a) kód podle členění klasifikace uvedené v článku 21 základního nařízení;
b) kód partnerského členského státu;
c) množství v jednotkách čisté hmotnosti a případně v doplňkových jednotkách;
d) statistickou hodnotu.
3. Členské státy, které nemohou provádět ustanovení odstavce 2 z důvodu zachování vojenského tajemství, přijmou nezbytná opatření, aby měsíční výkazy, předávané Komisi, obsahovaly alespoň statistickou hodnotu zaslání a přijetí zboží určeného pro vojenské účely.
KAPITOLA 7
ZAŘÍZENÍ NA VOLNÉM MOŘI
Článek 43
1. Pro potřeby této kapitoly se "zařízením na volném moři" rozumí zařízení a vybavení instalovaná na volném moři za účelem provádění průzkumu a těžby nerostných surovin.
2. "Zahraničním" zařízením se rozumí zařízení, u kterého je fyzická nebo právnická osoba odpovědná za jeho obchodní využití - na rozdíl od "národních" zařízení - usazená v jiném členském státu.
Článek 44
1. Statistika obchodu mezi členskými státy a výkazy, předávané Komisi v daném státě, zahrnují:
a) přímé dodávky zboží z jiného členského státu nebo zahraničního zařízení do vnitrostátního zařízení; taková transakce se vykazuje jako za přijetí;
b) dodávky zboží z vnitrostátního zařízení do jiného členského státu nebo zahraničního zařízení; taková transakce se vykazuje jako zaslání;
c) přijetí zboží ze zahraničního zařízení na statistickém území daného členského státu;
d) zaslání zboží ze statistického území daného členského státu do zahraničního zařízení.
2. Měsíční výkazy transakcí uvedených v odstavci 1, předávané Komisi členskými státy, zahrnují tyto údaje:
a) kód podle členění klasifikace výrobků uvedené v článku 21 základního nařízení.
Aniž jsou dotčeny celní předpisy, mohou členské státy použít u zboží uvedeného v článku 38 zjednodušené kódování uvedené v čl. 39 odst. 2 písm. a);
b) kód partnerského členského státu.
Aniž jsou dotčeny celní předpisy, u zboží, pocházejícího z daného zařízení nebo pro něj určeného, se jako partnerský členský stát uvádí členský stát, v němž je usazena fyzická nebo právnická osoba odpovědná za obchodní využití zařízení; pokud tyto údaje nejsou k dispozici, uvede se kód QV (nebo 959);
c) množství v jednotkách čisté hmotnosti;
d) statistickou hodnotu.
KAPITOLA 8
KOSMICKÉ LODĚ
Článek 45
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) "kosmickými loděmi" létající objekty, jako např. družice, které se mohou pohybovat ve vesmírném prostoru;
b) "vlastnictvím kosmické lodi" skutečnost, že fyzická nebo právnická osoba je evidována nebo registrována jako vlastník kosmické lodi.
Článek 46
1. Statistika obchodu mezi členskými státy a výkazy, předávané Komisi, zahrnují:
a) odeslání nebo přijetí kosmické lodi za účelem provedení práce ve smluvním vztahu nebo po jejím dokončení;
b) vypuštění kosmické lodi, která byla předmětem převodu vlastnictví mezi dvěma fyzickými nebo právnickými osobami, usazenými v různých členských státech, do vesmíru. Taková transakce se vykazuje jako:
- odeslání v členském státě, ve kterém byla hotová kosmická loď postavena a
- přijetí v členském státě, ve kterém je usazen nový vlastník;
c) převod vlastnictví kosmické lodi, nacházející se na oběžné dráze, mezi dvěma fyzickými nebo právnickými osobami, usazenými v různých členských státech. Taková transakce se vykazuje jako:
- odeslání v členském státě, v němž je usazen předchozí vlastník a
- příjem v členském státě, v němž je usazen nový vlastník.
2. Měsíční výkazy transakcí sdělované Komisi, na které odkazuje odst. 1 písm. b) a c), zahrnují tyto údaje:
a) kód podle členění klasifikace uvedené v článku 21 základního nařízení;
b) kód partnerského členského státu.
Pro účely odeslání uvedených v odstavci 1 písm. b) a písm. c) se partnerským členským státem rozumí členský stát, ve kterém je usazena fyzická nebo právnická osoba, na kterou se převedlo vlastnictví kosmické lodi.
Pro účely přijetí uvedených v odst. 1 písm. b) se partnerským členským státem rozumí členský stát, ve kterém byla hotová kosmická loď postavena.
Pro účely přijetí uvedených v odst. 1 písm. c) se partnerským členským státem rozumí členský stát, ve kterém je usazena fyzická nebo právnická osoba, která převádí vlastnictví kosmické lodi;
c) množství v jednotkách čisté hmotnosti a v doplňkových jednotkách;
d) statistickou hodnotu.
U přijetí uvedených v odst. 1 písm. b) zahrnuje statistická hodnota dopravní a pojišťovací náklady spojené s dopravou na místo startu a s vypuštěním do vesmíru.
KAPITOLA 9
DALŠÍ USTANOVENÍ
Článek 47
Členské státy, které si přejí mít podrobnější informace než ty, které jsou výsledkem uplatňování článku 21 základního nařízení, mohou odchylně od tohoto článku organizovat shromažďování takových informací za jednu nebo více specifických skupin výrobků za předpokladu, že zpravodajská jednotka si může zvolit jejich dodávání buď v souladu s kombinovanou nomenklaturou, nebo podle dalšího členění.
Členské státy uplatňující tuto možnost toto oznámí Komisi. Současně uvedou důvody svého rozhodnutí, předloží seznam odpovídajících podpoložek kombinované nomenklatury a popíší použitou metodu shromažďování informací.
HLAVA III
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 48
Členské státy zasílají Komisi (Eurostatu) měsíční výkazy statistiky obchodu mezi členskými státy vypracované v souladu se základním nařízením, a to nejpozději:
- osm týdnů po skončení sledovaného měsíce v případě celkových hodnot rozepsaných členským státem určení v případě odesílání a členským státem odeslání v případě přijetí,
- deset týdnů po skončení sledovaného měsíce v případě podrobných výsledků, které zahrnují všechny údaje uvedené v čl. 23 odst. 1 základního nařízení.
Článek 49
1. Nařízení (EHS) č. 3046/92 kromě článku 22 a kromě nařízení, která jej mění [14], nařízení (EHS) č. 2256/92 a nařízení (ES) č. 1125/94 a č. 2820/94 se dnem 1. ledna 2001 zrušují.
2. Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení a je třeba je interpretovat podle srovnávací tabulky v příloze V.
Článek 50
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 2001.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 7. září 2000.
Règlement (CE) no 1901/2000 de la Commission
du 7 septembre 2000
fixant certaines dispositions d'application du règlement (CEE) n° 3330/91 du Conseil relatif aux statistiques des échanges de biens entre États membres
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
vu le règlement (CEE) n° 3330/91 du Conseil du 7 novembre 1991 relatif aux statistiques des échanges de biens entre États membres(1), modifié en dernier lieu par le règlement (CE) n° 1624/2000 du Parlement européen et du Conseil(2), et notamment son article 30,
considérant ce qui suit:
(1) Le règlement (CEE) n° 3046/92 de la Commission(3), fixant certaines dispositions d'application du règlement (CEE) n° 3330/91, modifié en dernier lieu par le règlement (CE) n° 2535/98(4), a été modifié à plusieurs reprises et de façon substantielle.
(2) Les règlements (CEE) n° 2256/92(5), (CE) n° 1125/94(6) et (CE) n° 2820/94(7) de la Commission établissent des dispositions additionnelles d'application du règlement (CEE) n° 3330/91, concernant notamment les seuils statistiques, les délais de transmission des résultats, et le seuil par transaction dans le cadre de la statistique du commerce entre les États membres.
(3) À l'occasion de nouvelles modifications du règlement (CEE) n° 3046/92, il convient de procéder à une refonte de la réglementation applicable en la matière, afin de faciliter la tâche des entreprises et des administrations concernées par cette réglementation.
(4) En vue de l'établissement de la statistique du commerce entre les États membres, le champ d'application du système Intrastat doit être délimité avec précision par rapport tant aux marchandises à y inclure qu'à celles à en exclure.
(5) Il importe de déterminer le moment à partir duquel l'opérateur intracommunautaire doit remplir dans la pratique ses obligations de redevable; la portée des obligations du tiers sur lequel le redevable transfère éventuellement la charge de l'information doit être définie.
(6) En vue d'une gestion efficace des registres des opérateurs intracommunautaires, il importe de détailler certaines des règles à suivre par les services concernés.
(7) Un élément clé du système Intrastat consiste à utiliser des informations relatives à la taxe sur la valeur ajoutée concernant les transactions intracommunautaires pour assurer à la statistique un contrôle de son exhaustivité. Il convient de préciser, de manière restrictive, l'information qui peut faire l'objet d'une transmission entre les services chargés dans les États membres de l'application de la législation relative à la taxe sur la valeur ajoutée et de l'établissement des statistiques des échanges de biens entre États membres.
(8) Il importe d'alléger le plus possible la charge des opérateurs intracommunautaires, soit en les dispensant de leurs obligations statistiques, soit en les simplifiant. Cet allégement doit seulement être limité par les exigences qui permettent d'atteindre une qualité statistique satisfaisante dont il y a lieu, par conséquent, de fixer les critères. Chaque État membre doit disposer d'instruments pour s'assurer de la qualité tout en tenant compte de sa structure économique et commerciale propre.
(9) Il y a lieu de préciser les modalités de calcul des seuils applicables à certaines données. Pour ce qui concerne le régime statistique, il y a lieu de distinguer cette information du régime éventuellement utilisé dans le cadre de la déclaration statistique et fiscale.
(10) Malgré l'existence de seuils statistiques il reste des redevables de l'information réalisant beaucoup de transactions de faible valeur qui sont contraints de communiquer celles-ci dans le plus grand détail, ce qui représente une charge démesurée par rapport à l'utilité de l'information obtenue. Un allégement doit être introduit.
(11) Il est nécessaire d'établir la liste des marchandises à exclure des relevés statistiques sur les échanges de biens.
(12) Il y a lieu de compléter la définition des données à déclarer de même que les modalités selon lesquelles elles doivent l'être.
(13) Parmi les unités de quantités, la masse nette, exprimée en kilogrammes, est le principal indicateur et doit en principe être mentionnée pour chaque espèce de marchandises. Pour certains produits, elle n'est cependant pas l'élément de mesure le plus approprié. En conséquence, il est opportun dans ces cas de dispenser le redevable de l'information d'indiquer la masse nette.
(14) Les mouvements particuliers de marchandises peuvent représenter une part non négligeable des statistiques des échanges de biens entre États membres. L'absence de dispositions harmonisées au plan communautaire nuit à la comparabilité des statistiques entre États membres. Il convient, lorsque c'est possible, d'améliorer l'harmonisation de la réglementation statistique dans le domaine des mouvements particuliers en se conformant aux recommandations internationales en la matière.
(15) Il est nécessaire, pour assurer l'établissement de statistiques communautaires du commerce entre les États membres de manière régulière et dans un délai raisonnable, que les États membres transmettent leurs résultats selon un calendrier uniforme. Il convient de distinguer entre les résultats globaux et les résultats détaillés pour répondre au mieux aux besoins des utilisateurs, d'une part, et tenir compte des contraintes liées à la collecte et au dépouillement des données, d'autre part.
(16) Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l'avis du comité des statistiques des échanges de biens entre États membres,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
TITRE I
DISPOSITIONS GÉNÉRALES
CHAPITRE 1
GÉNÉRALITÉS
Article premier
En vue de l'établissement de la statistique du commerce entre les États membres, la Communauté et ses États membres appliquent le règlement (CEE) n° 3330/91, ci-après dénommé "règlement de base" conformément aux règles fixées par le présent règlement.
Article 2
Le système Intrastat s'applique aux produits visés à l'article 3, paragraphe 1, de la directive 92/12/CEE du Conseil(8), quels que soient la forme et le contenu du document qui les accompagne, lorsqu'ils circulent entre les territoires des États membres.
Article 3
1. Le système Intrastat ne s'applique pas:
a) aux marchandises placées ou obtenues sous le régime douanier du perfectionnement actif (système de la suspension) ou sous celui de la transformation sous douane;
b) aux marchandises qui circulent entre des parties du territoire statistique de la Communauté dont une au moins ne fait pas partie du territoire de la Communauté au sens de la directive 77/388/CEE du Conseil(9).
Toutefois, sans préjudice de la réglementation douanière, les dispositions du présent règlement s'appliquent auxdites marchandises à l'exception des articles 2, 4, 5, 8 à 20, de l'article 24, paragraphe 1, paragraphe 2 (à l'exception du troisième alinéa), paragraphes 3 et 4, des articles 28, 29, 30 et 47.
2. Les États membres assurent la collecte des données relatives aux marchandises visées au paragraphe 1 sur la base des procédures applicables à ces marchandises.
3. À défaut de l'exemplaire statistique du document administratif unique contenant les données mentionnées à l'article 23, paragraphes 1 et 2, du règlement de base, les services douaniers adressent, au moins mensuellement, aux services statistiques compétents un relevé périodique des mêmes données par espèce de marchandises, selon les modalités dont conviennent entre eux lesdits services.
CHAPITRE 2
FOURNISSEURS D'INFORMATION ET REGISTRES
Article 4
1. Devient redevable, au sens de l'article 20, point 5, du règlement de base, toute personne physique ou morale effectuant pour la première fois une opération intracommunautaire, soit à l'expédition, soit à l'arrivée.
2. Le redevable visé au paragraphe 1 fournit les données sur ses opérations intracommunautaires au moyen des déclarations périodiques visées à l'article 13 du règlement de base, à partir du mois du franchissement du seuil d'assimilation, conformément aux dispositions relatives au seuil qui lui devient applicable.
3. Lorsque le numéro d'identification TVA d'un redevable est modifié à la suite d'un changement de propriété, de nom, de localisation, de statut juridique ou similaire qui n'affecte pas ses opérations intracommunautaires de manière significative, la règle formulée au paragraphe 1 n'est pas appliquée audit redevable à l'occasion de ce changement. Il reste alors soumis aux obligations statistiques qui étaient les siennes avant le changement.
Article 5
1. Le tiers visé à l'article 9, paragraphe 1, du règlement de base est dénommé ci-après "tiers déclarant".
2. Le tiers déclarant fournit aux services nationaux compétents:
a) conformément à l'article 6, paragraphe 1, les renseignements servant:
- à sa propre identification,
- à l'identification de chacun des redevables de l'information qui ont transféré sur lui la charge de celle-ci;
b) par redevable de l'information, les données requises par le règlement de base et en application de celui-ci.
Article 6
1. Les renseignements servant à l'identification d'un opérateur intracommunautaire, au sens de l'article 10 du règlement de base, sont les suivants:
- ses nom et prénom ou sa raison sociale,
- son adresse complète, y compris le code postal,
- dans les conditions prévues à l'article 10, paragraphe 6, du règlement de base, son numéro d'identification TVA.
Toutefois, les services statistiques visés à l'article 10, paragraphe 1, du règlement de base peuvent renoncer à un ou plusieurs de ces renseignements ou, dans les conditions qu'ils déterminent, dispenser les opérateurs intracommunautaires de les leur fournir.
Dans les États membres visés à l'article 10, paragraphe 3, du règlement de base, les renseignements servant à l'identification d'un opérateur intracommunautaire sont fournis aux services statistiques précités par l'administration fiscale visée audit article au fur et à mesure que celle-ci en dispose, sauf convention contraire entre les services concernés.
2. La liste minimale des données à relever dans le registre des opérateurs intracommunautaires, au sens de l'article 10 du règlement de base, comprend, par opérateur intracommunautaire, les données suivantes:
a) l'année et le mois de son inscription au registre;
b) les renseignements servant à son identification, tels que les détermine le paragraphe 1;
c) selon le cas, sa qualité de redevable de l'information ou de tiers déclarant, soit à l'expédition, soit à destination;
d) pour autant qu'il s'agisse d'un redevable de l'information, par mois et par flux, la valeur totale de ses opérations intracommunautaires, ainsi que la valeur visée à l'article 11, paragraphe 3, du règlement de base; cependant, ces données ne doivent pas être relevées si le contrôle de l'information statistique au moyen de l'information visée à l'article 11, paragraphe 3, du règlement de base ainsi que le fonctionnement des seuils statistiques visés à l'article 28 dudit règlement sont organisés en dehors de la gestion du registre des opérateurs intracommunautaires.
Les services nationaux compétents ont la faculté de relever selon leurs besoins d'autres données dans le registre.
Article 7
En vue de l'application de l'article 10, paragraphe 6, du règlement de base, peut être considéré comme exception justifiée le cas où la charge de l'information n'est pas assurée, pour des opérations déterminées, par l'entité juridique même que représente l'opérateur mais par un élément constitutif de cette entité, tel qu'une succursale, une unité d'activité économique ou une unité locale.
Article 8
1. Dans les listes visées à l'article 11, paragraphe 1, du règlement de base, l'administration fiscale compétente fait mention des opérateurs intracommunautaires qui, à la suite d'une scission, d'une fusion ou d'une cessation d'activité intervenues pendant la période concernée, ne figureront plus sur lesdites listes.
2. La fourniture par les services d'un État membre chargés de l'application de la législation relative à la taxe sur la valeur ajoutée aux services compétents dans ledit État membre pour l'élaboration des statistiques sur les échanges de biens, des renseignements d'ordre fiscal visés à l'article 11, paragraphe 4, du règlement de base se limite aux informations que l'assujetti à la TVA est tenu de fournir conformément à l'article 22 de la directive 77/388/CEE.
Article 9
1. Le redevable de l'information transmet les données requises par le règlement de base et en application de celui-ci:
a) conformément aux dispositions communautaires en vigueur;
b) directement aux services nationaux compétents ou par l'intermédiaire des bureaux collecteurs que les États membres ont créés à cet effet ou mis en place à d'autres fins statistiques ou administratives;
c) pour une période de référence déterminée, à son choix:
- soit au moyen d'une déclaration unique, dans un délai que les services nationaux compétents fixent dans leurs instructions aux redevables de l'information,
- soit au moyen de plusieurs déclarations partielles; dans ce cas, les services nationaux compétents peuvent exiger qu'il soit convenu avec eux de la fréquence et des délais de transmission, la dernière déclaration partielle devant cependant être transmise dans le délai fixé en application du premier tiret.
2. Par dérogation au paragraphe 1, le redevable qui bénéficie de la dispense résultant de l'application du seuil d'assimilation prévu à l'article 28, paragraphe 4, du règlement de base ne doit se conformer, pour la transmission de l'information, qu'aux prescriptions de l'administration fiscale compétente.
3. En vertu de l'article 34 du règlement de base, les dispositions du présent article relatives à la périodicité de la déclaration ne font pas obstacle à la convention qui, en cas de transmission électronique de l'information, prévoirait la fourniture des données en temps réel.
4. Par dérogation au paragraphe 1, dans les États membres où la déclaration périodique statistique n'est pas distincte de la déclaration périodique fiscale, les dispositions applicables à la transmission de la déclaration statistique sont arrêtées dans le cadre de la réglementation fiscale communautaire ou nationale.
CHAPITRE 3
SEUILS STATISTIQUES ET EXCLUSIONS
Section 1
Fonctionnement général des seuils
Article 10
Les États membres fixent annuellement les seuils d'assimilation ou de simplification mentionnés à l'article 28 du règlement de base. Ils veillent, en les fixant, d'une part, à satisfaire aux exigences de qualité déterminées par le présent chapitre et, d'autre part, à épuiser les possibilités d'allégement qui en découlent pour les opérateurs intracommunautaires.
Article 11
Au sens de la présente section, on entend par:
a) "erreur": l'écart entre les résultats obtenus sans application des seuils visés à l'article 10 et les résultats obtenus en application desdits seuils; en cas de recours à une procédure de correction des résultats obtenus en application des seuils, l'erreur se calcule par rapport aux résultats corrigés;
b) "valeur totale": en vue de l'adaptation des seuils, soit la valeur des expéditions, soit la valeur des arrivées réalisées au cours d'une période de douze mois par les opérateurs intracommunautaires, à l'exception de ceux qui bénéficient de la dispense prévue à l'article 5 du règlement de base;
c) "taux de couverture": par rapport à une valeur totale donnée, la part en valeur des expéditions ou des arrivées réalisées par les opérateurs intracommunautaires qui se situent au-delà des seuils d'assimilation.
Article 12
1. Les seuils d'assimilation fixés par les États membres respectent les exigences de qualité mentionnées ci-après:
a) résultats par marchandise
Chaque État membre s'assure que, pour 90 % des sous-positions à huit chiffres de la nomenclature combinée, représentant chacune 0,005 % ou plus de la valeur totale de ses expéditions ou de ses arrivées, l'erreur relative aux valeurs annuelles ne dépasse pas 5 %.
Toutefois, chaque État membre peut augmenter cette exigence de qualité jusqu'à ce que, pour 90 % des sous-positions à huit chiffres de la nomenclature combinée représentant chacune 0,001 % ou plus de la valeur totale de ses expéditions ou de ses arrivées, l'erreur relative aux valeurs annuelles ne dépasse pas 5 %;
b) résultats par pays partenaire
Chaque État membre s'assure que, pour ses résultats par pays partenaire, à l'exception de ceux qui représentent moins de 3 % de la valeur totale de ses expéditions ou de ses arrivées, l'erreur relative aux valeurs annuelles ne dépasse pas 1 %.
2. Lorsque la part d'un État membre dans la valeur totale des expéditions ou des arrivées de la Communauté est inférieure à 3 %, cet État membre peut déroger aux exigences de qualité fixées au paragraphe 1, point a), premier alinéa. Dans ce cas, les pourcentages de 90 et de 0,005 y sont remplacés respectivement par ceux de 70 et de 0,01.
3. Pour satisfaire aux exigences de qualité déterminées aux paragraphes 1 et 2, les États membres fondent le calcul de leurs seuils sur les résultats de leur commerce avec les autres États membres et relatifs à des périodes de douze mois antérieures à l'introduction des seuils.
Dans les États membres qui, en raison d'informations incomplètes, ne sont pas en mesure de procéder à ce calcul, les seuils d'assimilation seront fixés à un niveau qui ne pourra pas être inférieur au plus bas ni supérieur au plus haut des seuils fixés par les autres États membres. Cette disposition n'est cependant pas obligatoire pour les États membres qui bénéficient de la dérogation prévue au paragraphe 2.
4. Lorsque l'application des seuils calculés conformément aux dispositions du présent article conduit, pour certains groupes de marchandises, à des résultats qui, mutatis mutandis, ne répondent pas aux exigences de qualité déterminées aux paragraphes 1 et 2 et qu'ils ne peuvent être abaissés sans que soit réduit l'allégement que l'article 10 garantit aux opérateurs intracommunautaires, les mesures appropriées peuvent être adoptées, à l'initiative de la Commission ou à la demande d'un État membre, selon la procédure prévue à l'article 30 du règlement de base.
Article 13
1. En vue de l'introduction des seuils de simplification, les États membres peuvent fixer ceux-ci:
- à des niveaux supérieurs à 100000 euros conformément à l'article 28, paragraphe 9, premier alinéa, du règlement de base, à condition qu'ils s'assurent qu'au moins 95 % de la valeur totale de leurs expéditions ou de leurs arrivées sont couverts par des déclarations périodiques contenant toutes les données à fournir conformément à l'article 23 du règlement de base,
- s'ils bénéficient de la dérogation prévue à l'article 12, paragraphe 2, à des niveaux inférieurs à 100000 euros, conformément à l'article 28, paragraphe 9, deuxième alinéa, du règlement de base, dans la mesure nécessaire pour assurer que 95 % de la valeur totale de leurs expéditions ou de leurs arrivées sont couverts par des déclarations périodiques contenant toutes les données à fournir conformément à l'article 23 du règlement de base.
2. Le redevable de l'information concerné par la simplification prévue à l'article 28, paragraphe 5, du règlement de base, mentionné sur la déclaration au maximum les dix sous-positions de la nomenclature combinée les plus importantes en valeur pour la période couverte par la déclaration. Pour les produits résiduels, le code 9950 00 00 est utilisé.
Article 14
1. En vue de l'adaptation des seuils d'assimilation, les exigences de qualité déterminées par l'article 12 sont réputées satisfaites si le taux de couverture est maintenu au niveau auquel il se situait lors de l'introduction de ces seuils.
2. Pour s'assurer que la condition visée au paragraphe 1 est remplie, il suffit que les États membres:
a) fondent le calcul de leurs seuils pour l'année suivant l'année en cours sur les derniers résultats de leur commerce avec les autres États membres qui sont disponibles pour une période de douze mois et
b) fixent leurs seuils au niveau qui permet d'atteindre pour la période ainsi déterminée le taux de couverture de la période sur les résultats de laquelle ils ont fondé le calcul de leurs seuils pour l'année en cours.
Les États membres qui suivent une autre méthode pour remplir cette condition en informent la Commission.
3. Les États membres peuvent abaisser le taux de couverture pour autant que les exigences de qualité déterminées par l'article 12 demeurent satisfaites.
4. Les États membres procèdent annuellement au calcul de l'adaptation des seuils d'assimilation. Ils doivent appliquer celle-ci lorsqu'elle se traduit par une variation d'au moins 10 % de la valeur des seuils de l'année en cours.
Article 15
1. En vue de l'adaptation des seuils de simplification, les États membres qui fixent ceux-ci:
- à des niveaux supérieurs aux montants déterminés par l'article 28, paragraphe 8, du règlement de base veillent à remplir la condition imposée par l'article 13, paragraphe 1, premier tiret, du présent règlement,
- à des niveaux inférieurs à ces montants, parce qu'ils bénéficient de la dérogation prévue à l'article 12, paragraphe 2, du présent règlement, veillent à respecter la limite fixée par l'article 13, paragraphe 1, second tiret, de ce même règlement.
2. Pour s'assurer que la condition visée à l'article 13, paragraphe 1, premier tiret, est remplie ou que la limite visée à l'article 13, paragraphe 1, second tiret, est respectée, il suffit que les États membres procèdent au calcul de l'adaptation des seuils de simplification selon la méthode prévue à l'article 14, paragraphe 2, pour l'adaptation des seuils d'assimilation. Les États membres qui suivent une autre méthode en informent la Commission.
Article 16
L'information relative à l'adaptation des seuils d'assimilation et de simplification est rendue publique au plus tard le 31 octobre de l'année qui précède l'adaptation.
Article 17
1. Les redevables de l'information sont dispensés de leurs obligations autant que le permet l'application des seuils d'assimilation et de simplification fixés pour une année déterminée dès lors que, au cours de l'année précédente, ils n'ont pas dépassé lesdits seuils.
2. Pour chaque seuil statistique, les dispositions arrêtées sont valables pendant l'année dans son entièreté.
Toutefois, si la valeur des opérations intracommunautaires réalisées par un redevable de l'information vient à dépasser au cours de l'année le seuil qui lui est appliqué, il fournit les données sur ses opérations intracommunautaires à partir du mois du franchissement de ce seuil, conformément aux dispositions relatives au seuil qui lui devient applicable. Lorsque cette disposition implique la transmission des déclarations périodiques visées à l'article 13 du règlement de base, les États membres déterminent le délai de cette transmission en fonction de leur organisation administrative particulière.
Article 18
Les États membres transmettent à la Commission l'information relative aux seuils calculés par eux au moins deux semaines avant de rendre celle-ci publique. À la demande de la Commission, ils lui transmettent également les données nécessaires à l'appréciation de ces seuils, tant pour la période ayant servi de base à leur calcul que pour une année civile déterminée.
Section 2
Seuils spécifiques et exclusions
Article 19
Pour l'application de l'article 24, paragraphe 3, du présent règlement et de l'article 23, paragraphe 3, du règlement de base, des seuils en valeurs sont fixés par les États membres, séparément pour les arrivées et les expéditions, de telle sorte qu'au moins 95 % des redevables soient dispensés de la fourniture des données "valeur statistique", "conditions de livraison", "mode de transport" et "régime statistique".
Pour ce qui concerne la "valeur statistique", les États membres s'assurent que la couverture des expéditions ou des arrivées atteint au moins 70 % du commerce exprimé en valeur. La limite de 95 % des redevables peut être abaissée jusqu'à 90 % si le taux de couverture de 70 % n'est pas atteint.
Les États membres calculent les seuils sur les derniers résultats de leur commerce avec les autres États membres qui sont disponibles pour une période de douze mois.
L'information relative à l'introduction de ces seuils est rendue publique par les États membres au plus tard le 31 octobre 2000.
Les États membres peuvent adapter leurs seuils chaque année civile, pour autant que les exigences prévues au présent article demeurent satisfaites. L'information relative à l'adaptation des seuils est rendue publique par les États membres concernés au plus tard le 31 octobre de l'année qui précède l'adaptation.
Article 20
1. Un seuil par transaction peut être appliqué sous les conditions définies aux paragraphes 2 et 3. Sans préjudice du paragraphe 2, ce seuil donne aux redevables de l'information la faculté de regrouper sous une position globale de la nomenclature combinée l'ensemble des transactions inférieures audit seuil; dans ce cas l'application de l'article 23 du règlement de base est limitée à la fourniture des données suivantes:
- à l'arrivée, l'État membre de provenance,
- à l'expédition, l'État membre de destination,
- la valeur des marchandises.
La position globale visée au premier alinéa est identifiée par le code NC 9950 00 00.
Aux fins du présent article, on entend par "transaction" toute opération visée à l'article 25, paragraphe 1, point a), du présent règlement.
Le seuil par transaction est fixé à 100 euros.
2. Dans le cadre fixé par le présent article, les États membres peuvent refuser ou limiter la faculté visée au paragraphe 1 s'ils constatent une disproportion entre les objectifs d'allégement de la charge déclarative et de maintien d'une qualité suffisante de l'information statistique.
3. Les États membres peuvent exiger que le redevable de l'information demande au préalable, au service national compétent pour l'élaboration des statistiques des échanges de biens entre États membres, le bénéfice de la faculté visée au paragraphe 1.
4. Les États membres transmettent, à la demande de la Commission, les informations permettant d'apprécier l'application du présent article.
Article 21
Sont exclues de l'élaboration et, par conséquent, en vertu de l'article 25, paragraphe 4, du règlement de base, de la collecte, les données relatives aux marchandises énumérées dans la liste qui fait l'objet de l'annexe I.
CHAPITRE 4
DONNÉES STATISTIQUES
Article 22
Dans le support de l'information, les États membres dont le territoire statistique est décrit dans la nomenclature des pays adoptée chaque année en application de l'article 9, paragraphe 1, du règlement (CE) n° 1172/95 du Conseil(10), sont désignés par les codes recensés ci-dessous:
TABLE
Article 23
Pour déterminer la quantité des marchandises à mentionner dans le support de l'information, on doit entendre:
a) par "masse nette": la masse propre de la marchandise dépouillée de tous ses emballages; elle doit être mentionnée en kilogrammes. Toutefois, la mention de la masse nette pour les sous-positions de la nomenclature combinée reprises à l'annexe II est facultative pour les redevables de l'information. Si cette annexe doit être modifiée pour tenir compte des modifications découlant de la mise à jour annuelle de la nomenclature combinée, ces changements seront portés à la connaissance des redevables de l'information par une publication au Journal officiel des Communautés européennes (série C);
b) par "unités supplémentaires": les unités de mesure de la quantité autres que les unités de mesure de la masse exprimées en kilogrammes; elles doivent être mentionnées conformément aux indications qui figurent dans la version en vigueur de la nomenclature combinée en regard des sous-positions concernées et dont la liste est publiée dans la première partie "Dispositions préliminaires" de ladite nomenclature.
Article 24
1. La valeur des marchandises visée à l'article 23, paragraphe 1, point d), du règlement de base est mentionnée dans le support de l'information statistique selon les modalités définies aux paragraphes 2 et 3.
2. La valeur des marchandises à mentionner dans la case "montant facturé" du support de l'information statistique est la valeur constituant la base d'imposition à déterminer à des fins fiscales conformément à la directive 77/388/CEE. Toutefois, pour les produits soumis aux droits d'accises, le montant de ces droits doit être exclu de la valeur des marchandises.
Lorsque la base d'imposition ne doit pas être déclarée à des fins fiscales, la valeur à mentionner est celle correspondant au montant facturé, hors taxe sur la valeur ajoutée ou, à défaut, à un montant qui aurait été facturé en cas de vente ou d'achat.
Pour les opérations de travail à façon, la valeur des marchandises à mentionner, en vue et à la suite de telles opérations, correspond au montant total qui serait facturé en cas de vente ou d'achat.
3. La valeur statistique des marchandises, telle que définie au paragraphe 5, est également mentionnée dans la case prévue à cette fin dans le support de l'information statistique par les redevables effectuant annuellement des arrivées ou des expéditions pour un montant supérieur aux limites fixées par chaque État membre, conformément à l'article 19.
4. Par dérogation au paragraphe 3, les États membres peuvent dispenser les redevables de la fourniture de la valeur statistique des marchandises.
Dans ce cas, les États membres concernés calculent la valeur statistique des marchandises, telle que définie au paragraphe 5, par espèce de marchandises.
5. La valeur statistique est basée sur la valeur des marchandises mentionnée par les redevables en application du paragraphe 2. Elle comprend les seuls frais accessoires, tels que les frais de transport et d'assurance, se rapportant à la partie du trajet qui:
- en cas d'expédition, se situe sur le territoire statistique de l'État membre d'expédition,
- en cas d'arrivée, se situe en dehors du territoire statistique de l'État membre d'arrivée.
6. La valeur des marchandises définie aux paragraphes précédents est exprimée en monnaie nationale, le taux de change à appliquer étant:
- celui applicable pour déterminer la base d'imposition à des fins fiscales, lorsque celle-ci est établie,
- dans les autres cas, le taux de change officiel au moment de l'établissement de la déclaration ou celui applicable pour le calcul de la valeur en douane, à défaut de dispositions particulières arrêtées par les États membres.
7. Conformément à l'article 26 du règlement de base, la valeur des marchandises reprise dans les résultats à transmettre à la Commission est la valeur statistique visée au paragraphe 5.
8. À la demande de la Commission, les États membres lui transmettent les informations permettant d'apprécier l'application du paragraphe 3.
Article 25
1. Aux fins du présent règlement, on entend par:
a) "transaction": toute opération, commerciale ou non, qui a pour effet d'entraîner un mouvement de marchandises faisant l'objet de la statistique du commerce entre les États membres;
b) "nature de la transaction": l'ensemble des caractéristiques qui distinguent les transactions entre elles.
2. Les transactions se distinguent entre elles selon leur nature, conformément à la liste qui figure à l'annexe III.
La nature de la transaction est désignée, dans le support de l'information, par le numéro de code correspondant à la catégorie appropriée de la colonne A de ladite liste.
3. Dans les limites de la liste visée au paragraphe 2, les États membres peuvent prescrire la collecte des données relatives à la nature de la transaction jusqu'au niveau de celle qu'ils pratiquent dans les échanges avec les pays tiers, qu'ils les collectent dans ce cadre comme données relatives à la nature de la transaction ou comme données relatives au régime douanier.
Article 26
1. On entend par "pays d'origine" le pays d'où les marchandises sont originaires.
Sont originaires d'un pays les marchandises entièrement obtenues dans ce pays.
Une marchandise dans la production de laquelle sont intervenus deux ou plusieurs pays est originaire du pays où a eu lieu la dernière transformation ou ouvraison substantielle, économiquement justifiée, effectuée dans une entreprise équipée à cet effet et ayant abouti à la fabrication d'un produit nouveau ou représentant un stade de fabrication important.
2. Le pays d'origine est désigné par le code qui lui est attribué dans la version en vigueur de la nomenclature des pays visée à l'article 9 du règlement (CE) n° 1172/95, modifié en dernier lieu par le règlement (CE) n° 374/98 du Conseil(11).
Article 27
1. On entend par "région d'origine" celle des régions de l'État membre d'expédition où les marchandises ont été produites ou ont fait l'objet d'opérations de montage, d'assemblage, de transformation, de réparation ou d'entretiens; à défaut, la région d'origine est remplacée soit par celle où le processus de commercialisation a eu lieu, soit par celle d'où les marchandises ont été expédiées.
2. On entend par "région de destination" celle des régions de l'État membre d'arrivée où les marchandises doivent être consommées ou faire l'objet d'opérations de montage, d'assemblage, de transformation, de réparation ou d'entretien; à défaut, la région de destination est remplacée soit par celle où le processus de commercialisation doit avoir lieu, soit par celle vers laquelle les marchandises sont expédiées.
3. Chaque État membre qui fait usage de la faculté prévue à l'article 23, paragraphe 2, point b), du règlement de base établit la liste de ses régions et fixe le code, à deux caractères au maximum, selon lequel elles doivent être désignées dans le support de l'information.
Article 28
1. Aux fins du présent règlement, on entend par "conditions de livraison" les dispositions du contrat de vente qui spécifient les obligations respectives du vendeur et de l'acheteur conformément aux Incoterms de la Chambre de commerce internationale, dont la liste figure à l'annexe IV.
2. Dans les limites fixées à l'article 19 et de la liste visée au paragraphe 1, les États membres peuvent prescrire la collecte des conditions de livraison dans le support de l'information, et déterminent les modalités selon lesquelles elles sont mentionnées.
Article 29
1. On entend par "mode de transport présumé" à l'expédition, le mode de transport déterminé par le moyen de transport actif avec lequel les marchandises sont présumées devoir quitter le territoire statistique de l'État membre d'expédition et, à l'arrivée, le mode de transport déterminé par le moyen de transport actif avec lequel les marchandises sont présumées avoir pénétré sur le territoire statistique de l'État membre d'arrivée.
2. Dans les limites fixées à l'article 19, les modes de transport à mentionner dans le support de l'information sont les suivants:
TABLE
Le mode de transport est désigné dans ledit support par le numéro de code correspondant.
Article 30
1. On entend par "régime statistique" la catégorie d'expéditions ou d'arrivées dont il n'est pas rendu compte de manière suffisante dans la colonne A ou B de la liste des transactions qui figure à l'annexe III.
2. Dans les limites fixées à l'article 19, les États membres peuvent prescrire la collecte des données des régimes statistiques dans le support de l'information, et déterminent les modalités selon lesquelles elles sont mentionnées.
TITRE II
DISPOSITIONS PARTICULIÈRES
CHAPITRE 1
DÉFINITION ET GÉNÉRALITÉS
Article 31
1. Les mouvements particuliers de marchandises visés à l'article 33 du règlement de base se caractérisent par des particularités significatives pour l'interprétation de l'information qui tiennent, selon le cas, au mouvement en tant que tel, à la nature des marchandises, à la transaction qui a pour effet d'entraîner le mouvement de marchandises ou au redevable de l'information.
2. Les mouvements particuliers de marchandises concernent:
a) les ensembles industriels;
b) les bateaux et les aéronefs, au sens du chapitre 3;
c) les produits de la haute mer;
d) les provisions de bord et de soute;
e) les envois échelonnés;
f) les biens militaires;
g) les installations en haute mer;
h) les véhicules spatiaux;
i) les parties de véhicules et d'aéronefs;
j) les déchets.
3. En l'absence de dispositions contraires dans le présent règlement ou de dispositions arrêtées conformément à l'article 30 du règlement de base, les mouvements particuliers sont mentionnés selon les dispositions nationales y afférentes.
4. Sans préjudice de l'article 13 du règlement de base, les États membres prennent les dispositions nécessaires en vue de l'application du présent titre et utilisent, si nécessaire, d'autres sources de l'information statistique que celles fixées par le règlement (CEE) n° 3590/92 de la Commission(12).
CHAPITRE 2
ENSEMBLES INDUSTRIELS
Article 32
1. On entend par "ensemble industriel" une combinaison de machines, d'appareils, d'engins, d'équipements, d'instruments et de matériaux, ci-après dénommés "les composants", qui relèvent de diverses positions de la nomenclature du système harmonisé et qui doivent concourir à l'activité d'un établissement de grande dimension en vue de la production de biens ou de la fourniture de services.
Peuvent être traitées comme les composants d'un ensemble industriel toutes les autres marchandises qui doivent servir à sa construction, à condition qu'elles ne soient pas exclues de l'élaboration statistique en application du règlement de base.
2. L'enregistrement statistique des arrivées et des expéditions d'ensembles industriels peut faire l'objet d'une simplification de la déclaration. Le bénéfice de cette simplification est accordé, à leur demande, aux redevables de l'information statistique, dans les conditions fixées dans le présent chapitre.
3. La simplification n'est applicable que pour les ensembles industriels dont la valeur globale de chacun est supérieure à 1,5 million d'euros, à moins qu'il ne s'agisse d'ensembles industriels de remploi.
La valeur globale d'un ensemble industriel résulte de l'addition, d'une part, des valeurs de ses composants et, d'autre part, des valeurs des marchandises visées au paragraphe 1, deuxième alinéa. La valeur à prendre en compte est le montant facturé de la marchandise ou, à défaut, le montant qui serait facturé en cas de vente ou d'achat.
Article 33
1. Aux fins du présent chapitre, les composants qui relèvent d'un chapitre déterminé se classent sous la sous-position de regroupement du chapitre 98 qui concerne le chapitre en question, à moins que le service compétent visé à l'article 35 n'impose de les classer, dans le chapitre 98, sous les sous-positions de regroupement appropriées au niveau des positions de la nomenclature du système harmonisé ou d'appliquer les dispositions du paragraphe 2.
Toutefois, la simplification ne fait pas obstacle au classement par l'administration compétente sous certaines sous-positions de la nomenclature combinée, au sens de l'article 1er, paragraphe 2, point b), du règlement (CEE) n° 2658/87 du Conseil(13) des composants qui en relèvent.
2. Dans les cas où le service compétent visé au paragraphe 1 estime que la valeur des ensembles industriels est trop faible pour justifier l'enregistrement sous les sous-positions de regroupement relatives aux chapitres dont ils relèvent, des sous-positions de regroupement spécifiques, prévues par la nomenclature combinée, sont applicables.
Article 34
Les numéros de code relatifs aux sous-positions de regroupement pour ensembles industriels sont composés suivant les règles énoncées ci-après, conformément à la nomenclature combinée:
1) Le code est composé de huit chiffres.
2) Les deux premiers chiffres sont respectivement 9 et 8.
3) Le troisième chiffre, qui sert à caractériser les ensembles industriels, est le 8.
4) Le quatrième chiffre varie de 0 à 9 selon l'activité économique principale de l'ensemble industriel et conformément au classement suivant:
TABLE
5) Les cinquième et sixième chiffres correspondent au numéro du chapitre de la nomenclature combinée qui est concerné par la sous-position de regroupement. Toutefois, en vue de l'application de l'article 33, paragraphe 2, ces cinquième et sixième chiffres sont 9.
6) Pour les sous-positions de regroupement se situant:
- au niveau d'un chapitre de la nomenclature combinée, les septième et huitième chiffres sont 0,
- au niveau d'une position de la nomenclature du système harmonisé, les septième et huitième chiffres correspondent aux troisième et quatrième chiffres de cette position.
7) Le service compétent visé à l'article 33, paragraphe 2, prescrit la désignation et le numéro de code de la nomenclature combinée à utiliser dans le support de l'information statistique pour identifier les composants d'un ensemble industriel.
Article 35
1. Les redevables de l'information statistique ne peuvent recourir à la simplification de la déclaration sans en avoir au préalable reçu l'autorisation par le service compétent pour l'élaboration des statistiques du commerce entre États membres, selon les modalités que chaque État membre fixe dans le cadre du présent chapitre.
2. Dans le cas d'un ensemble industriel dont les composants sont échangés à partir de plusieurs États membres, chaque État membre autorise l'application de la simplification pour les flux qui le concernent.
CHAPITRE 3
BATEAUX ET AÉRONEFS
Article 36
Aux fins du présent chapitre, on entend par:
a) "bateaux": les bateaux affectés à la navigation maritime, visés aux notes complémentaires 1 et 2 du chapitre 89 de la nomenclature combinée, ainsi que les bateaux de guerre;
b) "aéronefs": les avions relevant du code NC 8802, à usage civil, pour autant qu'ils soient destinés à être exploités par une compagnie aérienne, ou à usage militaire;
c) "propriété d'un bateau ou d'un aéronef": le fait pour une personne physique ou morale d'être enregistrée comme étant le propriétaire d'un bateau ou d'un aéronef;
d) "État membre partenaire":
- à l'arrivée, l'État membre de construction, quand le bateau ou l'aéronef est neuf et a été construit dans la Communauté; dans les autres cas, l'État membre où est établie la personne physique ou morale transférant la propriété du bateau ou de l'aéronef,
- à l'expédition, l'État membre où est établie, la personne physique ou morale à laquelle est transférée la propriété du bateau ou de l'aéronef.
Article 37
1. Font l'objet de la statistique du commerce entre les États membres, et d'une transmission à la Commission, dans un État membre déterminé:
a) le transfert de la propriété d'un bateau ou d'un aéronef d'une personne physique ou morale établie dans un autre État membre à une personne physique ou morale établie dans cet État membre. Cette opération est assimilée à une arrivée;
b) le transfert de la propriété d'un bateau ou d'un aéronef d'une personne physique ou morale établie dans cet État membre à une personne physique ou morale établie dans un autre État membre. Cette opération est assimilée à une expédition.
S'il s'agit d'un bateau ou d'un aéronef à l'état neuf, l'expédition est enregistrée dans l'État membre de construction;
c) l'expédition ou l'arrivée d'un bateau ou d'un aéronef en vue ou à la suite d'un travail à façon.
2. Les résultats mensuels relatifs aux opérations visées au paragraphe 1, points a) et b), que les États membres transmettent à la Commission, comprennent les données suivantes:
a) le code correspondant à la subdivision de la nomenclature de produit visée à l'article 21 du règlement de base;
b) le code de l'État membre partenaire;
c) la quantité, en nombre de pièces et dans les autres unités supplémentaires éventuellement prévues par la nomenclature, pour les bateaux, et la quantité, en masse nette et en unités supplémentaires, pour les aéronefs;
d) la valeur statistique.
CHAPITRE 4
PROVISIONS DE BORD ET DE SOUTE
Article 38
Aux fins du présent chapitre, on entend par:
- "provisions de bord", les produits divers destinés à la consommation de l'équipage et des passagers des bateaux ou aéronefs,
- "provisions de soute", les produits nécessaires au fonctionnement des moteurs, machines et autres appareils des bateaux ou aéronefs tels que le carburant, l'huile et les lubrifiants,
- "bateau ou aéronef d'un autre État membre", pour un État membre déterminé, et par opposition à un bateau ou aéronef "national", un bateau ou aéronef dont la personne physique ou morale en assurant l'exploitation commerciale est établie dans un autre État membre.
Article 39
1. Font l'objet de la statistique du commerce entre États membres et d'une transmission à la Commission, dans un État membre déterminé:
a) la livraison de provisions de bord et de soute à des bateaux ou aéronefs d'un autre État membre, stationnés dans un port ou un aéroport de l'État membre déclarant, pour autant qu'il s'agisse de marchandises communautaires ou de marchandises non communautaires placées sous le régime douanier du perfectionnement actif ou de la transformation sous douane; cette opération est considérée comme une expédition;
b) la livraison directe de provisions de bord et de soute en provenance d'un autre État membre à des bateaux ou aéronefs nationaux stationnés dans un port ou un aéroport de l'État membre déclarant; cette opération est considérée comme une arrivée.
2. Les résultats mensuels relatifs aux livraisons visées au paragraphe 1, point a), que les États membres transmettent à la Commission, comprennent les données suivantes:
a) le code du produit, au minimum selon la codification simplifiée suivante:
- 9930 24 00: marchandises des chapitres 1 à 24 du système harmonisé,
- 9930 27 00: marchandises du chapitre 27 du système harmonisé,
- 9930 99 00: marchandises classées ailleurs.
b) le code pays spécifique QR (ou 951);
c) la quantité en masse nette;
d) la valeur statistique.
CHAPITRE 5
ENVOIS ÉCHELONNÉS
Article 40
Aux fins du présent chapitre, on entend par "envois échelonnés" les arrivées ou expéditions, sur plusieurs périodes de référence, des différentes composantes d'une marchandise complète, démontée pour répondre à des exigences commerciales ou de transport.
Article 41
Dans les résultats mensuels que les États membres transmettent à la Commission, les données relatives aux arrivées et expéditions d'envois échelonnés sont reprises une seule fois, à savoir le mois de l'arrivée ou de l'expédition du dernier envoi partiel, à concurrence de la valeur globale de la marchandise à l'état complet et sous le code de la nomenclature relatif à cette marchandise.
CHAPITRE 6
BIENS MILITAIRES
Article 42
1. Font l'objet de la statistique du commerce entre États membres et d'une transmission à la Commission les expéditions et les arrivées de biens à usage militaire, conformément à la définition de ces biens en vigueur dans les États membres.
2. Les résultats mensuels relatifs aux opérations visées au paragraphe 1, que les États membres transmettent à la Commission, comprennent les données suivantes:
a) le code correspondant à la subdivision de la nomenclature visée à l'article 21 du règlement de base;
b) le code de l'État membre partenaire;
c) la quantité, en masse nette et, s'il y a lieu, en unités supplémentaires;
d) la valeur statistique.
3. Les États membres qui ne peuvent pas appliquer les dispositions du paragraphe 2 pour des raisons de secret militaire prennent les mesures nécessaires pour qu'au minimum la valeur statistique des expéditions et des arrivées de biens à usage militaire soit reprise dans les résultats mensuels transmis à la Commission.
CHAPITRE 7
INSTALLATIONS EN HAUTE MER
Article 43
1. Aux fins du présent chapitre, on entend par "installations en haute mer" les équipements et dispositifs installés en haute mer pour rechercher et exploiter des ressources minérales.
2. Sont considérées comme installations "étrangères", par opposition aux installations "nationales" celles dont la personne physique ou morale en assurant l'exploitation commerciale est établie dans un autre État membre.
Article 44
1. Font l'objet de la statistique du commerce entre États membres et d'une transmission à la Commission, dans un État membre déterminé:
a) la livraison de marchandises à une installation nationale, directement à partir d'un autre État membre ou d'une installation étrangère; cette opération est assimilée à une arrivée;
b) la livraison de marchandises à destination d'un autre État membre ou d'une installation étrangère, à partir d'une installation nationale; cette opération est assimilée à une expédition;
c) l'arrivée sur le territoire statistique de cet État membre de marchandises en provenance d'une installation étrangère;
d) l'expédition à partir du territoire statistique de cet État membre de marchandises à destination d'une installation étrangère.
2. Les résultats mensuels relatifs aux opérations visées au paragraphe 1, que les États membres transmettent à la Commission, comprennent les données suivantes:
a) le code correspondant à la subdivision de la nomenclature de produit visée à l'article 21 du règlement de base.
Toutefois, sans préjudice de la réglementation douanière, les États membres ont la faculté d'utiliser les codes simplifiés prévus à l'article 39, paragraphe 2, point a), si les marchandises sont celles visées à l'article 38;
b) le code de l'État membre partenaire.
Toutefois, sans préjudice de la réglementation douanière, l'État membre partenaire est celui où est établie la personne physique ou morale assurant l'exploitation commerciale de l'installation, pour les biens en provenance ou à destination de telles installations. Si cette information n'est pas connue, le code QV (ou 959) est utilisé;
c) la quantité en masse nette;
d) la valeur statistique.
CHAPITRE 8
VÉHICULES SPATIAUX
Article 45
Aux fins du présent chapitre, on entend par:
a) "véhicules spatiaux", les engins, tels que les satellites, qui sont susceptibles de se déplacer dans l'espace situé au-delà de l'atmosphère terrestre;
b) "propriété d'un véhicule spatial", le fait, pour une personne physique ou morale, d'être enregistrée comme étant le propriétaire d'un véhicule spatial.
Article 46
1. Font l'objet de la statistique du commerce entre États membres et d'une transmission à la Commission:
a) l'expédition ou l'arrivée d'un véhicule spatial en vue ou à la suite d'un travail à façon;
b) le lancement dans l'espace d'un véhicule spatial ayant fait l'objet d'un transfert de propriété entre deux personnes physiques ou morales établies dans des États membres différents. Cette opération est enregistrée:
- dans l'État membre constructeur du véhicule spatial fini, en tant qu'expédition,
- dans l'État membre où est établi le nouveau propriétaire, en tant qu'arrivée;
c) le transfert de la propriété d'un véhicule spatial, sur orbite, entre deux personnes physiques ou morales établies dans des États membres différents. Cette opération est enregistrée:
- dans l'État membre où est établi l'ancien propriétaire, en tant qu'expédition,
- dans l'État membre où est établi le nouveau propriétaire, en tant qu'arrivée.
2. Les résultats mensuels relatifs aux opérations visées au paragraphe 1, points b) et c), que les États membres transmettent à la Commission, comprennent les données suivantes:
a) le code correspondant à la subdivision de la nomenclature visée à l'article 21 du règlement de base;
b) le code de l'État membre partenaire.
Pour les expéditions visées au paragraphe 1, points b) et c), l'État membre partenaire est celui où est établie la personne physique ou morale à laquelle est transférée la propriété du véhicule spatial;
Pour les arrivées visées au paragraphe 1, point b), l'État membre partenaire est celui de construction du véhicule spatial fini;
Pour les arrivées visées au paragraphe 1, point c), l'État membre partenaire est celui où est établie la personne physique ou morale transférant la propriété du véhicule spatial;
c) la quantité, en masse nette et en unités supplémentaires;
d) la valeur statistique.
Pour les arrivées visées au paragraphe 1, point b), la valeur statistique comprend les frais de transport et d'assurance relatifs à leur acheminement sur la base de lancement et à leur envoi dans l'espace.
CHAPITRE 9
AUTRES DISPOSITIONS
Article 47
Les États membres qui souhaitent disposer d'une information plus détaillée que celle qui résulte de l'application de l'article 21 du règlement de base peuvent, par dérogation audit article, organiser la collecte de cette information, pour un ou plusieurs groupes de produits, à condition que le choix soit laissé au redevable de l'information de fournir celle-ci soit selon la nomenclature combinée, soit selon des subdivisions supplémentaires.
Les États membres qui font usage de cette faculté en informent la Commission. À cette occasion, ils précisent les raisons qui justifient leur décision, fournissent la liste des sous-positions de la nomenclature combinée que celle-ci affecte et décrivent le mode de collecte auquel ils ont recours.
TITRE III
DISPOSITIONS FINALES
Article 48
Les États membres transmettent à la Commission (Eurostat) les résultats mensuels de leurs statistiques du commerce entre les États membres, établis conformément au règlement de base, au plus tard:
- huit semaines après la fin du mois de référence pour ce qui concerne les valeurs statistiques totales ventilées par État membre de destination à l'expédition et par État membre de provenance à l'arrivée,
- dix semaines après la fin du mois de référence pour ce qui concerne les résultats détaillés qui rendent compte de toutes les données visées à l'article 23, paragraphe 1, du règlement de base.
Article 49
1. Le règlement (CEE) n° 3046/92, à l'exception de l'article 22, et les règlements qui le modifient(14), ainsi que le règlement (CEE) n° 2256/92 et les règlements (CE) n° 1125/94 et (CE) n° 2820/94 sont abrogés avec effet au 1er janvier 2001.
2. Les références aux règlements abrogés s'entendent comme faites au présent règlement et sont à lire selon le tableau de correspondance figurant à l'annexe V.
Article 50
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel des Communautés européennes.
Il est applicable à partir du 1er janvier 2001.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 7 septembre 2000.