Směrnice Rady 2001/114/ES
ze dne 20. prosince 2001
o některých druzích zahuštěného a sušeného mléka určeného k lidské spotřebě
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu se závěry zasedání Evropské rady v Edinburghu ve dnech 11. a 12. prosince 1992, potvrzených závěry zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 10. a 11. prosince 1993 je třeba zjednodušit některé vertikální směrnice týkající se potravin, aby byly zohledněny pouze základní požadavky, které musí produkty v jejich působnosti splňovat, aby se mohly volně pohybovat na vnitřním trhu.
(2) Směrnice Rady 76/118/EHS ze dne 18. prosince 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se některých druhů zahuštěného a sušeného mléka určeného k lidské spotřebě [4] byla odůvodněna skutečností, že rozdíly mezi vnitrostátními předpisy týkajícími se některých druhů trvanlivého mléka by mohly vytvořit podmínky nekalé soutěže, v důsledku toho uvádět spotřebitele v omyl a přímo tak ovlivňovat vytváření a fungování společného trhu.
(3) Cílem směrnice 76/118/EHS tedy bylo stanovit definice a společné normy, jimž musí odpovídat složení, výrobní specifikace a označování některých druhů trvanlivého mléka, aby byl zajištěn jejich volný pohyb ve Společenství.
(4) Směrnice 76/118/EHS musí být uvedena do souladu s obecnými právními předpisy Společenství o potravinách, zejména s předpisy týkajícími se označování, povolených přídatných látek, hygienických a zdravotnických norem stanovených ve směrnici Rady 92/46/EHS [5].
(5) Z důvodu srozumitelnosti je nezbytné přepracovat směrnici 76/118/EHS, aby normy týkající se podmínek výroby a uvádění na trh některých druhů zahuštěného nebo sušeného mléka k lidské spotřebě byly srozumitelnější.
(6) Obecná pravidla pro označování stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES [6] se musí používat s výhradou určitých odchylek.
(7) S výhradou směrnice Rady 90/496/EHS ze dne 24. září 1990 o nutričním označování potravin [7] smějí být v některých členských státech přidávány do produktů uvedených v této směrnici vitaminy. Nelze však přijmout žádné rozhodnutí, podle kterého by se tato možnost vztahovala na Společenství jako celek. Členské státy tedy mohou povolit nebo zakázat přidávání vitaminů do svých národních produktů, v každém případě je však nutné zaručit volný pohyb zboží ve Společenství podle pravidel a zásad stanovených ve Smlouvě.
(8) Na výrobky pro kojence se vztahuje směrnice Komise 91/321/EHS ze dne 14. května 1991 o počáteční a pokračovací kojenecké výživě [8].
(9) V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality stanovenými v článku 5 Smlouvy nemohou cíle, jímž je stanovení společných definic a pravidel pro dotyčné produkty a uvedení ustanovení do souladu s obecnými právními předpisy Společenství o potravinách, dosáhnout v dostatečné míře členské státy, a může jej tedy v důsledku povahy této směrnice lépe dosáhnout Společenství. Tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení uvedeného cíle.
(10) Opatření nezbytná pro provádění této směrnice musí být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9].
(11) Nemají-li být vytvářeny nové překážky volnému pohybu, neměly by členské státy přijímat pro dotyčné produkty vnitrostátní předpisy, které nejsou stanoveny v této směrnici,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice se vztahuje na zahuštěné nebo sušené mléko definované v příloze I.
Článek 2
Členské státy mohou s výhradou směrnice 90/496/EHS povolit přidávání vitaminů do produktů definovaných v příloze I této směrnice.
Článek 3
Směrnice 2000/13/ES se vztahuje na produkty definované v příloze I za těchto podmínek:
1. a) názvy produktů uvedené v příloze I se vztahují pouze na produkty v ní uvedené a, aniž jsou dotčena ustanovení písmene b), musí být při obchodování použity k jejich označení;
b) jako alternativa k názvům produktů podle písmene a) je v příloze II uveden seznam zvláštních názvů. Tyto názvy mohou být použity v příslušném jazyce a za podmínek stanovených v příloze II.
2. Na etiketě musí být uveden obsah mléčného tuku vyjádřený v procentech hmotnosti konečného výrobku, s výjimkou produktů definovaných v příloze I odst. 1 písm. d) a g) a v příloze I odst. 2 písm. d), jakož i obsah tukuprosté mléčné sušiny v procentech u produktů definovaných v příloze I odst. 1. Tyto údaje musí být uvedeny v blízkosti obchodního názvu.
3. U produktů definovaných v příloze I odst. 2 musí být na etiketě uveden doporučený postup ředění nebo rekonstituce, včetně údaje o obsahu tuku v takto zředěném nebo rekonstituovaném produktu.
4. Jsou-li produkty o hmotnosti menší než 20 g na jednotku zabaleny ve vnějším přebalu, musí být údaje stanovené v tomto článku uvedeny pouze na vnějším přebalu, s výjimkou názvu stanoveného v odst. 1 písm. a).
5. Na etiketě produktů definovaných v příloze I odst. 2 musí být uvedeno, že produkt "není určen pro výživu kojenců do 12 měsíců".
Článek 4
Pro produkty definované v přílohách I a II nesmějí členské státy přijímat vnitrostátní předpisy, které nejsou stanoveny v této směrnici.
Článek 5
Opatření nezbytná pro provádění této směrnice týkající se níže uvedených záležitostí se přijímají postupem podle čl. 6 odst. 2:
- uvedení směrnice do souladu s obecnými právními předpisy Společenství o potravinách,
- přizpůsobení technickému pokroku.
Článek 6
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potraviny (dále jen "výbor") zřízený článkem 1 rozhodnutí 69/414/EHS [10].
2. Je-li učiněn odkaz na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Lhůta uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví v délce tří měsíců.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7
Zrušuje se směrnice 76/118/EHS s účinkem ode dne 17. července 2003.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 8
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 17. července 2003. Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Opatření se použijí tak, aby
- od 17. července 2003 bylo povoleno uvádět na trh produkty definované v příloze I, jsou-li v souladu s definicemi a pravidly stanovenými v této směrnici,
- od 17. července 2004 bylo zakázáno uvádět na trh produkty, které nejsou v souladu s touto směrnicí.
Produkty, které nejsou v souladu s touto směrnicí, ale byly označeny před 17. červencem 2004 v souladu se směrnicí 76/118/EHS, však mohou být uváděny na trh do vyčerpání zásob.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 9
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 10
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 20. prosince 2001.
Directive 2001/114/CE du Conseil
du 20 décembre 2001
relative à certains laits de conserve partiellement ou totalement déshydratés destinés à l'alimentation humaine
LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 37,
vu la proposition de la Commission(1),
vu l'avis du Parlement européen(2),
vu l'avis du Comité économique et social(3),
considérant ce qui suit:
(1) Il y a lieu de simplifier certaines directives verticales dans le domaine des denrées alimentaires pour ne tenir compte que des seules exigences essentielles auxquelles doivent répondre les produits visés par lesdites directives afin que ceux-ci puissent circuler librement dans le marché intérieur, et ce, conformément aux conclusions du Conseil européen d'Édimbourg des 11 et 12 décembre 1992, telles que confirmées par celles du Conseil européen de Bruxelles des 10 et 11 décembre 1993.
(2) La directive 76/118/CEE du Conseil du 18 décembre 1975 relative au rapprochement des législations des États membres concernant certains laits de conserve partiellement ou totalement déshydratés destinés à l'alimentation humaine(4), se justifiait par le fait que des différences entre les législations nationales concernant les laits de conserve pouvaient créer des conditions de concurrence déloyale ayant pour conséquence de tromper les consommateurs et avaient, de ce fait, une incidence directe sur l'établissement et le fonctionnement du marché commun.
(3) La directive 76/118/CEE avait dès lors pour objectif d'établir des définitions et des règles communes pour la composition, les caractéristiques de fabrication et l'étiquetage de certains laits de conserve, afin d'assurer leur libre circulation à l'intérieur de la Communauté.
(4) La directive 76/118/CEE doit être alignée sur la législation communautaire générale applicable aux denrées alimentaires, notamment celle relative à l'étiquetage, aux additifs autorisés, à l'hygiène et aux règles sanitaires établies par la directive 92/46/CEE du Conseil(5).
(5) Il convient, dans un souci de clarté, de procéder à la refonte de la directive 76/118/CEE, afin de rendre plus accessibles les règles relatives aux conditions de production et de commercialisation de certains laits de conserve partiellement ou totalement déshydratés destinés à l'alimentation humaine.
(6) Les règles générales d'étiquetage des denrées alimentaires établies par la directive 2000/13/CE du Parlement européen et du Conseil(6) doivent s'appliquer sous réserve de certaines dérogations.
(7) Sous réserve de la directive 90/496/CEE du Conseil du 24 septembre 1990 relative à l'étiquetage nutritionnel des denrées alimentaires(7), l'addition de vitamines aux produits définis dans la présente directive est admise dans certains États membres. Il ne peut toutefois être décidé d'étendre cette autorisation à l'ensemble de la Communauté. Dans ces conditions, les États membres sont libres d'autoriser ou d'interdire l'addition de vitamines dans leurs productions nationales, mais en tout état de cause, la libre circulation des produits à l'intérieur de la Communauté doit être assurée conformément aux règles et aux principes découlant du traité.
(8) Pour les produits destinés aux nourrissons, la directive 91/321/CEE de la Commission du 14 mai 1991 concernant les préparations pour nourrissons et les préparations de suite(8), s'applique.
(9) Conformément aux principes de subsidiarité et de proportionnalité établis par l'article 5 du traité, l'objectif consistant à établir des définitions et des règles communes pour les produits concernés et à aligner les dispositions sur la législation communautaire générale applicable aux denrées alimentaires ne peut être réalisé de manière suffisante par les États membres et peut, du fait de la nature de la présente directive, être mieux réalisé au niveau communautaire. La présente directive n'excède pas ce qui est nécessaire pour atteindre ledit objectif.
(10) Les mesures nécessaires pour la mise en oeuvre de la présente directive sont arrêtées en conformité avec la décision 1999/468/CE du Conseil du 28 juin 1999 fixant les modalités de l'exercice des compétences d'exécution conférées à la Commission(9).
(11) Afin d'éviter la création de nouvelles entraves à la libre circulation, il convient que les États membres s'abstiennent d'adopter, pour les produits visés, des dispositions nationales non prévues par la présente directive,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
La présente directive s'applique aux laits de conserve partiellement ou totalement déshydratés tels que définis à l'annexe I.
Article 2
Les États membres peuvent autoriser, sous réserve de la directive 90/496/CEE, l'addition de vitamines dans les produits définis à l'annexe I.
Article 3
La directive 2000/13/CE s'applique aux produits définis à l'annexe I, sous réserve des conditions prévues au présent article.
1) a) Les dénominations figurant à l'annexe I ne s'appliquent qu'aux produits qui y sont définis et sont utilisées, sans préjudice du point b), dans le commerce pour les désigner.
b) À titre de solution alternative à l'utilisation des dénominations visées au point a), l'annexe II prévoit une liste de dénominations particulières. Ces dénominations peuvent être utilisées dans la langue et dans les conditions spécifiées à l'annexe II.
2) L'étiquetage doit mentionner le pourcentage de matières grasses du lait, exprimé en poids par rapport au produit fini, sauf pour les produits définis à l'annexe I, point 1 d) et g), et point 2 d), ainsi que le pourcentage d'extrait sec dégraissé provenant du lait dans le cas des produits définis à l'annexe I, point 1. Cette mention doit figurer à proximité de la dénomination de vente.
3) Pour les produits définis à l'annexe I, point 2, l'étiquetage doit mentionner les recommandations concernant la méthode de dilution ou de reconstitution, y compris la mention de la teneur en matières grasses du produit ainsi dilué ou reconstitué.
4) Dans les cas où des produits pesant moins de 20 grammes par unité sont conditionnés dans un emballage extérieur, les indications exigées en vertu du présent article peuvent ne figurer que sur cet emballage extérieur, sauf en ce qui concerne la dénomination exigée par le point 1 a).
5) L'étiquetage des produits définis à l'annexe I, partie 2, mentionne que le produit "n'est pas destiné à l'alimentation des nourrissons de moins de douze mois".
Article 4
Les États membres n'adoptent pas, pour les produits définis aux annexes I et II, des dispositions nationales non prévues par la présente directive.
Article 5
Les mesures nécessaires pour la mise en oeuvre de la présente directive concernant les matières qui sont citées ci-après sont arrêtées en conformité avec la procédure de gestion visée à l'article 6, paragraphe 2:
- alignement de la présente directive sur la législation communautaire générale applicable aux denrées alimentaires,
- adaptation au progrès technique.
Article 6
1. La Commission est assistée par le comité permanent des denrées alimentaires (ci-après dénommé "comité") établi par l'article 1er de la décision 69/414/CEE(10).
2. Dans le cas où il est fait référence au présent paragraphe, les articles 5 et 7 de la décision 1999/468/CE s'appliquent.
La période prévue à l'article 5, paragraphe 6, de la décision 1999/468/CE est fixée à trois mois.
3. Le comité adopte son règlement intérieur.
Article 7
La directive 76/118/CEE est abrogée avec effet au 17 juillet 2003.
Les références faites aux directives abrogées s'entendent comme faites à la présente directive.
Article 8
Les États membres mettent en vigueur les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive avant le 17 juillet 2003. Ils en informent immédiatement la Commission.
Ces dispositions sont appliquées de manière à:
- autoriser la commercialisation des produits définis à l'annexe I s'ils répondent aux définitions et aux règles prévues par la présente directive avec effet au 17 juillet 2003,
- interdire la commercialisation des produits non conformes à la présente directive, avec effet au 17 juillet 2004.
Toutefois, la commercialisation des produits non conformes à la présente directive, mais étiquetés avant le 17 juillet 2004 en conformité avec la directive 76/118/CEE, est admise jusqu'à épuisement des stocks.
Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d'une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
Article 9
La présente directive entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel des Communautés européennes.
Article 10
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Bruxelles, le 20 décembre 2001.