Nařízení Komise (ES) č. 1217/2003
ze dne 4. července 2003,
kterým se stanoví společné specifikace pro národní programy kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2320/2002 Evropského parlamentu a Rady ze dne 16. prosince 2002, kterým se stanoví společná pravidla v oblasti bezpečnosti civilního letectví [1], a zejména čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývoj a provádění národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví v každém členském státě má zásadní význam pro zajištění účinnosti jeho národního programu bezpečnosti civilního letectví v souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 2320/2002.
(2) Specifikace národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví, které mají být členskými státy provedeny, by měly z tohoto hlediska zajistit harmonizovaný přístup. Proto je nařízení nejhodnějším nástrojem pro tento účel.
(3) Sledování národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví na úrovni Společenství vyžaduje harmonizovaný přístup k hodnocení dodržování předpisů na úrovni členského státu.
(4) Aby byly audity, za jejichž uskutečňování mají odpovídat příslušné orgány, účinné, měly by být prováděny pravidelně. Neměly by být omezeny co do předmětu, etapy nebo okamžiku, kdy jsou prováděny. Měly by se uskutečňovat způsoby, které nejlépe zajistí jejich účinnost.
(5) Přednostně by měla být vypracována podrobná společná metodika provádění auditů.
(6) Je nezbytné vypracovat harmonizovaný způsob podávání zpráv o opatřeních přijatých ke splnění povinností podle tohoto nařízení a o bezpečnostní situaci na letištích na územích členských států.
(7) Národní programy kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví by měly být založeny na osvědčených postupech. O těchto osvědčených postupech by si členské státy vyměňovat informace.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro bezpečnost civilního letectví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ÚČEL A DEFINICE
Článek 1
Účel
Toto nařízení stanoví společné specifikace národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví, které mají provedeny každým členským státem. To zahrnuje stanovení společných požadavků na programy kontroly kvality, společnou metodiku předpokládaných auditů a společné požadavky na auditory.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "příslušným orgánem" vnitrostátní orgán určený členským státem podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 2320/2002 odpovídající za koordinaci a kontrolu plnění jeho národního programu bezpečnosti civilního letectví;
2. "auditem" každý postup nebo metoda užívané pro kontrolu dodržování předpisů a prováděné na vnitrostátní úrovni. Zahrnuje bezpečnostní audity, inspekce, průzkumy, testy a vyšetřování;
3. "auditorem" každá osoba, která na vnitrostátní úrovni provádí audit;
4. "nedostatkem" každé porušení bezpečnostních předpisů civilního letectví;
5. "inspekcí" ověření, zda jedno nebo více hledisek bezpečnostních opatření a postupů bylo uplatněno, s cílem určit účinnost jejich provádění;
6. "vyšetřováním" prošetření mimořádné bezpečnostní události a vysvětlení její příčiny s cílem vyhnout se jejímu opakování, včetně zvážení uplatnění právních odpovědnosti;
7. "programem kontroly kvality" národní program kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví;
8. "bezpečnostním auditem" důkladné přezkoumání všech hledisek bezpečnostních opatření a postupů s cílem určit, zda jsou prováděna trvale za dodržování stálé kvality;
9. "mimořádnou bezpečnostní událostí" událost mající nepříznivé důsledky pro ochranu nebo bezpečnost lidí a majetku;
10. "průzkumem" zhodnocení provozních činností s cílem určit bezpečnostní potřeby. To zahrnuje rozpoznání slabých míst systému, kterých může být zneužito ke spáchání protiprávního činu navzdory prováděným bezpečnostním opatřením a postupům, a doporučení kompenzačních ochranných opatření odpovídajících zjištěným rizikům a úměrných nebezpečí, které představují;
11. "testem" zkouška bezpečnostních opatření v letectví, při níž příslušný orgán předstírá úmysl spáchat protiprávní čin, aby ověřil účinnost a provádění stávajících bezpečnostních opatření.
KAPITOLA II
SPOLEČNÉ POŽADAVKY NA PROGRAMY KONTROLY KVALITY
Článek 3
Pravomoci příslušného orgánu
K zajištění účinnosti svých národních programů bezpečnosti civilního letectví poskytnou členské státy příslušným orgánům nezbytné donucovací pravomoci.
Článek 4
Obsah programu kontroly kvality
1. Program kontroly kvality obsahuje všechna nezbytná opatření přijatá k pravidelné kontrole plnění národního programu bezpečnosti civilního letectví, včetně politik, na kterých se zakládá.
2. Program kontroly kvality zahrnuje a upravuje tyto prvky:
a) organizační strukturu, odpovědnost a zdroje;
b) popisy práce a kvalifikace všech auditorů odpovídajících za provádění programu kontroly kvality;
c) kontrola provozních činností včetně druhů, cílů, obsahu, četnosti a zaměření bezpečnostních auditů, inspekcí, průzkumů a testů a rovněž případně klasifikace dodržování předpisů a rozsahu vyšetřování a pravomocí při něm;
d) činnosti k nápravě nedostatků, včetně informací o podávání zpráv o nedostatcích, navazujících opatřeních a nápravě, s cílem účinně zajistit dodržování bezpečnostních požadavků v letectví;
e) donucovací opatření a
f) sdělení a zprávy o zajišťovaných činnostech a o úrovni dodržování bezpečnostních požadavků v letectví.
Článek 5
Kontrola
1. Plnění národního programu bezpečnosti civilního letectví je kontrolováno.
2. Kontrola se provádí v souladu s programem kontroly kvality, přičemž se zohlední úroveň rizika, druh a povaha provozních činností, obvyklé podmínky provádění a jiné faktory a analýzy, která vyžadují častější kontrolu.
3. Řízení, stanovení priorit a organizování programu kontroly kvality se uskutečňuje nezávisle na provozním provádění opatření přijatých v rámci národního programu bezpečnosti civilního letectví.
Článek 6
Zprávy
1. Členské státy každoročně podávají Komisi zprávu o opatřeních přijatých k plnění svých povinností podle tohoto nařízení a o stavu letecké bezpečnosti na letištích umístěných na jejich území. Základní zásady pro podávání zpráv jsou stanoveny v příloze I.
2. Sledované období zprávy je od 1. ledna do 31. prosince. Zpráva se podává do dvou měsíců po skončení tohoto období. Do konce roku 2004 se výjimečně podá zpráva za období od 19. července 2003 do 31. prosince 2003.
KAPITOLA III
SPOLEČNÁ METODIKA PRO AUDITORY
Článek 7
Provádění auditů
Kontrolní činnosti zahrnují ohlášené i neohlášené činnosti.
Článek 8
Klasifikace dodržování předpisů
Bezpečnostními audity, inspekcemi a testy je hodnoceno plnění národního programu bezpečnosti civilního letectví, přičemž je používán harmonizovaný systém klasifikace stanovený v příloze II.
KAPITOLA IV
SPOLEČNÉ POŽADAVKY NA AUDITORY
Článek 9
Dostupnost auditorů
Každý členský stát přijme vhodná opatření k zajištění dostupnosti dostatečného počtu auditorů pro všechny kontrolní činnosti.
Článek 10
Kvalifikační kritéria pro auditory
1. Každý členský stát zajistí, aby auditoři vykonávající funkce jménem příslušného orgánu měli přiměřenou kvalifikaci, která zahrnuje dostatečnou teoretickou a praktickou zkušenost v dané oblasti.
2. Auditoři mají
a) dobrou znalost národního programu bezpečnosti civilního letectví a způsobu jeho provádění v činnostech, které jsou předmětem kontroly;
b) podle potřeby znalost přísnějších opatření použitelných v daném členském státě a na místě kontroly;
c) dobré odborné znalosti bezpečnostních technologií a bezpečnostních postupů;
d) znalosti zásad, postupů a technik provádění auditu;
e) odbornou znalost kontrolovaných provozních činností.
KAPITOLA V
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Sdílení osvědčených postupů
Členské státy informují Komisi o osvědčených postupech, které se týkají programů kontroly kvality, metodiky provádění auditů a auditorů. Komise tyto informace zpřístupní členským státům.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. července 2003.
Règlement (CE) no 1217/2003 de la Commission
du 4 juillet 2003
arrêtant les spécifications communes des programmes nationaux de contrôle de la qualité en matière de sûreté de l'aviation civile
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté économique européenne,
vu le règlement (CE) n° 2320/2002 du Parlement européen et du Conseil du 16 décembre 2002 relatif à l'instauration de règles communes dans le domaine de la sûreté de l'aviation civile(1), et notamment son article 7, paragraphe 1,
considérant ce qui suit:
(1) Il est essentiel que chaque État membre élabore et mette en oeuvre un programme national de contrôle de la qualité en matière de sûreté de l'aviation civile afin de s'assurer de l'efficacité de son programme national de sûreté de l'aviation civile, conformément à l'article 5, paragraphe 3, du règlement (CE) n° 2320/2002.
(2) Les spécifications du programme national de contrôle de la qualité en matière de sûreté de l'aviation civile à mettre en oeuvre par les États membres doivent permettre d'harmoniser les méthodes de contrôle. Un règlement est donc l'instrument qui convient le mieux à cette fin.
(3) Pour que le suivi des programmes nationaux de contrôle de la qualité en matière de sûreté de l'aviation civile puisse être assuré à l'échelon communautaire, il faut harmoniser les méthodes d'évaluation de la conformité à l'échelon national.
(4) Pour être efficaces, les contrôles à effectuer sous la responsabilité de l'autorité compétente doivent être réalisés régulièrement. Ils ne doivent pas être limités quant à l'objet, à la phase et au moment où il convient de les effectuer. Ils doivent prendre les formes les mieux à même d'en garantir l'efficacité.
(5) Il convient, par priorité, d'élaborer une méthodologie commune précise pour l'exécution des contrôles.
(6) Il est nécessaire d'arrêter une procédure harmonisée pour la présentation des rapports à soumettre sur les mesures prises dans le cadre des obligations prévues par le présent règlement et sur la situation en matière de sûreté de l'aviation dans les aéroports situés sur le territoire des États membres.
(7) Les programmes nationaux de contrôle de la qualité en matière de sûreté de l'aviation civile doivent se fonder sur les meilleures pratiques. Il incombe aux États membres de communiquer ces meilleures pratiques.
(8) Les mesures prévues par le présent règlement sont conformes à l'avis du comité pour la sûreté de l'aviation civile,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
CHAPITRE I OBJET ET DÉFINITIONS
Article premier
Objet
Le présent règlement arrête les spécifications communes du programme national de contrôle de la qualité en matière de sûreté de l'aviation civile à mettre en oeuvre par chaque État membre. Il comprend l'instauration de critères communs applicables aux programmes de contrôle de la qualité, d'une méthodologie commune pour l'exécution des contrôles et de critères communs applicables aux contrôleurs.
Article 2
Définitions
Aux fins du présent règlement, on entend par:
1) "autorité compétente", l'autorité nationale désignée par les États membres conformément à l'article 5, paragraphe 2, du règlement (CE) n° 2320/2002, qui est chargée de coordonner et de contrôler la mise en oeuvre de leur programme national de sûreté de l'aviation civile;
2) "contrôle", toute procédure ou méthode utilisée pour effectuer le contrôle de conformité à l'échelon national. Il peut s'agir de contrôles de sûreté, d'inspections, d'études, d'essais et d'enquêtes;
3) "contrôleur", toute personne assurant les contrôles à l'échelon national;
4) "carence", tout manquement aux exigences de sûreté de l'aviation;
5) "inspection", toute vérification de la mise en oeuvre d'un ou de plusieurs aspects des mesures et procédures de sûreté afin d'évaluer l'efficacité de leur mise en oeuvre;
6) "enquête", toute instruction d'un incident de sûreté et de ses causes destinée à éviter qu'il ne se reproduise et à évaluer l'opportunité d'engager des poursuites judiciaires;
7) "programme de contrôle de la qualité", le programme national de contrôle de la qualité en matière de sûreté de l'aviation civile;
8) "contrôle de sûreté", l'étude approfondie de tous les aspects des mesures et procédures de sûreté dans le but de déterminer si elles sont mises en oeuvre de manière suivie et avec une qualité constante;
9) "incident de sûreté", un fait ayant des conséquences négatives pour la sécurité ou la sûreté des personnes ou des biens;
10) "étude", une évaluation des modes opératoires pour déterminer les besoins en matière de sûreté. Les études comprennent l'identification des points faibles susceptibles d'être exploités pour commettre un acte d'intervention illicite malgré la mise en oeuvre des mesures et procédures de sûreté, et la recommandation de mesures de protection palliatives à prendre pour faire face aux risques qui auraient été constatés, ces mesures étant proportionnées à la menace qu'ils représentent;
11) "essai", une mise à l'épreuve des mesures de sûreté de l'aviation, au cours de laquelle l'autorité compétente présente ou simule l'intention de commettre un acte illicite dans le but d'évaluer l'efficacité et la mise en oeuvre des mesures de sûreté existantes.
CHAPITRE II CRITÈRES COMMUNS APPLICABLES AUX PROGRAMMES DE CONTRÔLE DE LA QUALITÉ
Article 3
Pouvoirs de l'autorité compétente
Pour garantir l'efficacité de leur programme national de sûreté de l'aviation civile, les États membres confèrent à l'autorité compétente les pouvoirs d'exécution nécessaires.
Article 4
Contenu du programme de contrôle de la qualité
1. Le programme de contrôle de la qualité comprend toutes les mesures nécessaires au suivi du contrôle de qualité en vue d'une évaluation régulière de la mise en oeuvre du programme national de sûreté de l'aviation civile, ainsi que des politiques sur lesquelles il se fonde.
2. Le programme de contrôle de la qualité comprend et régit les éléments suivants:
a) organigramme, attributions et ressources;
b) description des fonctions et qualifications de l'ensemble des contrôleurs chargés d'exécuter le programme de contrôle de la qualité;
c) activités de contrôle des modes opératoires, comprenant les types, la finalité, la fréquence et l'objet des contrôles de sûreté, des inspections, des études et des essais, ainsi que la grille de conformité et les moyens et autorités d'enquête, le cas échéant;
d) activités de rectification des carences, comprenant des informations sur le régime de notification, de suivi et de rectification des carences mis en oeuvre pour assurer efficacement la conformité aux critères de sûreté de l'aviation;
e) mesures d'exécution, et
f) communications et rapports sur les activités menées et sur le degré de conformité aux critères de sûreté de l'aviation.
Article 5
Contrôle de conformité
1. La mise en oeuvre du programme national de sûreté de l'aviation civile est contrôlée.
2. Le contrôle est réalisé conformément au programme de contrôle de la qualité en tenant compte du degré de risque, du type et de la nature des modes opératoires, des normes de mise en oeuvre, ainsi que d'autres facteurs et analyses réclamant un contrôle plus fréquent.
3. La gestion, l'établissement des priorités et l'organisation du programme de contrôle de la qualité sont assurés indépendamment de la mise en oeuvre, au niveau des modes opératoires, des mesures prises dans le cadre du programme national de sûreté de l'aviation civile.
Article 6
Rapports
1. Les États membres soumettent chaque année un rapport à la Commission sur les mesures prises au regard des obligations qui leur incombent en vertu du présent règlement et sur la situation en matière de sûreté de l'aviation dans les aéroports situés sur leur territoire. Des lignes directrices pour la rédaction de ces rapports sont fournies en annexe I.
2. La période de référence du rapport s'entend du 1er janvier au 31 décembre. Le rapport doit être remis deux mois après la fin de la période de référence. À titre exceptionnel, un rapport portant sur la période allant du 19 juillet 2003 au 31 décembre 2003 est soumis pour la fin février 2004.
CHAPITRE III MÉTHODOLOGIE COMMUNE POUR L'EXÉCUTION DES CONTRÔLES
Article 7
Exécution des contrôles
Les activités ayant trait au contrôle de conformité comprennent à la fois des activités annoncées et non annoncées.
Article 8
Grille de conformité
Les contrôles de sûreté, les inspections et les essais évaluent le respect du programme national de sûreté de l'aviation civile sur la base de la grille de conformité harmonisée figurant à l'annexe II.
CHAPITRE IV CRITÈRES COMMUNS APPLICABLES AUX CONTRÔLEURS
Article 9
Disponibilité des contrôleurs
Chaque État membre prend les mesures qui s'imposent pour qu'un nombre suffisant de contrôleurs soient disponibles pour assurer l'ensemble des activités ayant trait au contrôle de conformité.
Article 10
Critères de qualification applicables aux contrôleurs
1. Chaque État membre veille à ce que les contrôleurs exerçant des fonctions pour le compte de l'autorité compétente possèdent les qualifications nécessaires, parmi lesquelles une expérience théorique et pratique suffisante dans le domaine en question.
2. Les contrôleurs possèdent:
a) une bonne compréhension du programme national de sûreté de l'aviation civile et de ses modalités d'application aux modes opératoires à contrôler;
b) le cas échéant, une connaissance des mesures plus strictes qui seraient éventuellement applicables dans l'État membre concerné et du site à contrôler;
c) une bonne connaissance utile des technologies et techniques de sûreté;
d) une connaissance des principes, des procédures et des techniques de contrôle;
e) une connaissance utile des modes opératoires à contrôler.
CHAPITRE V DISPOSITIONS COMMUNES
Article 11
Mise en commun des meilleures pratiques
Les États membres informent la Commission des meilleures pratiques relatives aux programmes de contrôle de la qualité, aux méthodologies de contrôle et aux contrôleurs. La Commission met ces informations à la disposition des États membres.
Article 12
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 4 juillet 2003.