NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 78/2009
ze dne 14. ledna 2009
o schvalování typu motorových vozidel s ohledem na ochranu chodců a ostatních nechráněných účastníků silničního provozu, o změně směrnice 2007/46/ES a o zrušení směrnic 2003/102/ES a 2005/66/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, ve kterém musí být zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu. Za tímto účelem existuje systém ES schvalování typu motorových vozidel. Technické předpisy pro schvalování typu motorových vozidel z hlediska ochrany chodců by měly být harmonizovány, aby se zabránilo stanovení odlišných požadavků v jednotlivých členských státech a aby se zajistilo řádné fungování vnitřního trhu.
(2)
Toto nařízení je jedním ze zvláštních právních aktů v rámci postupu ES schvalování typu podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (3). Aby mohlo být dosaženo cílů uvedených v 1. bodě odůvodnění tohoto nařízení, měly by být změněny přílohy I, III, IV, VI a XI směrnice 2007/46/ES.
(3)
Ze zkušenosti vyplývá, že právní předpisy v oblasti motorových vozidel často obsahují velmi podrobná technická ustanovení. Je proto vhodné přijmout nařízení namísto směrnice, aby se zabránilo vzniku rozporů mezi prováděcími opatřeními a zbytečnému množství právních předpisů v členských státech, jelikož nebude potřeba provedení ve vnitrostátních právních předpisech.. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/102/ES ze dne 17. listopadu 2003 o ochraně chodců a ostatních nechráněných účastníků silničního provozu před střetem a v případě střetu s motorovým vozidlem (4) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/66/ES ze dne 26. října 2005 o použití systémů čelní ochrany na motorových vozidlech (5), která stanoví požadavky na montáž a použití systémů čelní ochrany na vozidlech, a tedy úroveň ochrany chodců, by proto měly být nahrazeny tímto nařízením, aby byla zajištěna soudržnost v této oblasti. K tomu je nutné, aby členské státy zrušily právní předpisy, kterými se zrušované směrnice provádějí ve vnitrostátním právu.
(4)
Ukázalo se, že požadavky na druhou etapu provádění směrnice 2003/102/ES nejsou proveditelné. V této souvislosti článek 5 uvedené směrnice požadoval, aby Komise předložila potřebné návrhy, které by vyřešily problémy proveditelnosti těchto požadavků a eventuálně využily systémy aktivní bezpečnosti a zároveň zajistily, aby nedošlo ke snížení úrovně bezpečnosti poskytované nechráněným účastníkům silničního provozu.
(5)
Ze studie, kterou Komise zadala, vyplývá, že ochranu chodců lze výrazně zlepšit požadavkem na kombinaci pasivních a aktivních opatření, která nabízejí vyšší úroveň ochrany než dřívější ustanovení. Studie zejména ukazuje na to, že systém aktivní bezpečnosti, totiž systém asistence při brzdění v kombinaci se změnami požadavků na pasivní bezpečnost, výrazně zvýší úroveň ochrany chodců. Stanovení povinnosti instalovat v nových motorových vozidlech systémy asistence při brzdění je proto vhodné. Tím by však neměly být nahrazeny, nýbrž pouze doplněny, systémy pasivní bezpečnosti s vysokou úrovní ochrany.
(6)
Vozidla vybavená systémy pro prevenci střetů nemusí splňovat některé požadavky stanovené tímto nařízením v rozsahu, v jakém budou schopna zabránit střetům s chodci namísto pouhého zmírnění následků těchto střetů. Ukáže-li posouzení takovéto technologie, že její použití může účinně zabránit střetům s chodci a ostatními nechráněnými účastníky silničního provozu, může Komise předložit návrhy na změnu tohoto nařízení umožňující použití systémů pro prevenci střetů.
(7)
Vzhledem k tomu, že je v silničním provozu ve městech používán stále větší počet těžších vozidel, je vhodné, aby se předpisy v oblasti ochrany chodců nevztahovaly pouze na vozidla s maximální hmotností nepřevyšující 2 500 kg, nýbrž po uplynutí omezeného přechodného období rovněž na vozidla kategorie M1 a kategorie N1, která uvedený hmotnostní limit převyšují.
(8)
V zájmu zlepšení ochrany chodců v co nejbližší době by výrobci, kteří chtějí žádat o schválení typu v souladu s novými požadavky ještě před tím, než tyto požadavky budou povinné, měli by mít možnost tak učinit, pokud jsou již v platnosti potřebná prováděcí opatření.
(9)
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (6).
(10)
Zejména je třeba zmocnit Komisi k přijetí technických ustanovení o uplatňování požadavků na zkoušky a prováděcích opatření založených na výsledcích vyhodnocování. Jelikož tato opatření mají obecný význam a jejich účelem je změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení, včetně jeho doplněním o nové jiné než podstatné prvky, musí být přijata regulativním postupem s kontrolou stanoveným v článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES.
(11)
V zájmu zajištění plynulého přechodu od ustanovení směrnic 2003/102/ES a 2005/66/ES k tomuto nařízení je třeba použitelnost tohoto nařízení odložit o určitou dobu po jeho vstupu v platnost.
(12)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž uskutečnění vnitřního trhu zavedením společných technických požadavků v oblasti ochrany chodců, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu rozsahu tohoto nařízení lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví požadavky na konstrukci a fungování vozidel a systémů čelní ochrany s cílem snížit počet a závažnost zranění chodců a ostatních nechráněných účastníků silničního provozu, do kterých narazí vozidla svou přední částí, jakož i zabránit těmto střetům.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na
a)
motorová vozidla kategorie M1 podle definice v čl. 3 odst. 11 směrnice 2007/46/ES a v části A bodě 1 přílohy II uvedené směrnice s výhradou odstavce 2 tohoto článku;
b)
motorová vozidla kategorie N1 podle definice v čl. 3 odst. 11 směrnice 2007/46/ES a v části A bodě 2 přílohy II uvedené směrnice s výhradou odstavce 2 tohoto článku;
c)
systémy čelní ochrany montované na vozidla uvedená v písmenech a) a b) jako původní vybavení nebo dodávané jako samostatné technické celky určené k montáži do těchto vozidel.
2. Části 2 a 3 přílohy I tohoto nařízení se nepoužijí na
a)
vozidla kategorie N1 a
b)
vozidla kategorie M1, která jsou odvozena od vozidel kategorie N1 a maximální hmotností převyšující 2 500 kg,
u nichž se R-bod sedadla řidiče nachází buď před přední nápravou, nebo podélně za příčnou střednicí přední nápravy o maximálně 1 100 mm.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„sloupkem A“ přední vnější podpěra střechy, vedoucí od podvozku ke střeše vozidla;
2)
„systémem asistence při brzdění“ funkce brzdového systému, která odvodí případ nouzového brzdění od charakteru řidičova požadavku na brzdění a za takových podmínek:
a)
pomáhá řidiči dosáhnout maximálního dosažitelného brzdného zpomalení nebo
b)
postačuje k aktivaci úplného cyklu protiblokovacího brzdového systému (ABS);
3)
„nárazníkem“ jakákoliv přední spodní vnější část konstrukce vozidla, s výjimkou jakéhokoliv systému čelní ochrany, včetně upevňovacích prvků, která je určena k ochraně vozidla při čelním střetu v nízké rychlosti s jiným vozidlem;
4)
„systémem čelní ochrany“ samostatná konstrukce nebo samostatné konstrukce, jako např. pevný ochranný rám nebo přídavný nárazník, které jsou společně s nárazníkem, jenž je součástí původního vybavení, určeny k ochraně vnějšího povrchu vozidla před poškozením v případě střetu s předmětem, s výjimkou konstrukcí s hmotností menší než 0,5 kg, určených pouze k ochraně světel;
5)
„maximální hmotností“ maximální technicky přípustná hmotnost plně naloženého vozidla udávaná výrobcem podle bodu 2.8 přílohy I směrnice 2007/46/ES;
6)
„vozidly kategorie N1 odvozenými od kategorie M1“ vozidla kategorie N1, která mají v části před sloupky A stejnou základní konstrukci a tvar jako původní vozidla kategorie M1;
7)
„vozidly kategorie M1 odvozenými od kategorie N1“ vozidla kategorie M1, která mají v části před sloupky A stejnou základní konstrukci a tvar jako původní vozidla kategorie N1.
KAPITOLA II
POVINNOSTI VÝROBCŮ
Článek 4
Technické požadavky
1. V souladu s článkem 9 výrobci zajistí, aby vozidla uváděná na trh byla vybavena systémem asistence při brzdění schváleným pro daný typ v souladu s požadavky části 4 přílohy I a aby tato vozidla splňovala požadavky stanovené v části 2 nebo 3 přílohy I.
2. V souladu s článkem 10 výrobci zajistí, aby systémy čelní ochrany, buď montované na vozidla uváděná na trh jako původní vybavení nebo dodávané jako samostatné technické celky, splňovaly požadavky stanovené v částech 5 a 6 přílohy I.
3. Výrobci poskytnou schvalovacím orgánům příslušné údaje o požadavcích na vozidlo a systém čelní ochrany a o podmínkách zkoušek. Mezi těmito údaji musí být rovněž informace požadované pro účely kontroly fungování jakýchkoli zařízení aktivní bezpečnosti instalovaných ve vozidle.
4. V případě systémů čelní ochrany dodávaných jako samostatné technické celky výrobci poskytnou schvalovacím orgánům příslušné údaje o požadavcích na tyto systémy a podmínkách zkoušek.
5. Systémy čelní ochrany jako samostatné technické celky nesmějí být distribuovány, nabízeny k prodeji ani prodávány, jestliže k nim není připojen seznam typů vozidel, pro něž byl systém čelní ochrany schválen, a srozumitelné pokyny k montáži. Pokyny k montáži musí obsahovat konkrétní návod na připevnění včetně způsobů uchycení pro vozidla, pro něž byl celek schválen, aby bylo možné připevnit schválené konstrukční části na vozidlo způsobem, jenž je v souladu s příslušnými ustanoveními části 6 přílohy I.
6. Komise přijme prováděcí opatření stanovující technické požadavky pro použití požadavků uvedených v příloze I. Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení včetně jeho doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 40 odst. 2 směrnice 2007/46/ES.
Článek 5
Žádost o ES schválení typu
1. Žádá-li výrobce o ES schválení typu pro typ vozidla z hlediska ochrany chodců, předloží schvalovacímu orgánu informační dokument vyhotovený v souladu se vzorem stanoveným v části 1 přílohy II.
Technické zkušebně provádějící zkoušky pro schválení typu předá výrobce vozidlo reprezentativní pro typ vozidla, který má být schválen.
2. Žádá-li výrobce o ES schválení typu pro typ vozidla z hlediska montáže systému čelní ochrany, předloží schvalovacímu orgánu informační dokument vyhotovený v souladu se vzorem stanoveným v části 2 přílohy II.
Technické zkušebně provádějící zkoušky pro schválení typu předá výrobce vozidlo reprezentativní pro typ vozidla s namontovaným systémem čelní ochrany, který má být schválen. Na požádání musí výrobce technické zkušebně předat rovněž specifické konstrukční části nebo vzorky použitých materiálů.
3. Žádá-li výrobce o ES schválení typu pro typ systému čelní ochrany jako samostatného technického celku, předloží schvalovacímu orgánu informační dokument vyhotovený v souladu se vzorem stanoveným v části 3 přílohy II.
Technické zkušebně provádějící zkoušky pro schválení typu předá výrobce jeden vzorek typu systému čelní ochrany, který má být schválen. Bude-li to zkušebna považovat za nutné, může požádat o další vzorky. Vzorky musí být zřetelně a nesmazatelně označeny obchodní firmou nebo značkou žadatele a označením typu. Výrobce přijme opatření pro pozdější povinné uvedení značky ES schválení typu.
KAPITOLA III
POVINNOSTI ORGÁNŮ ČLENSKÝCH STÁTŮ
Článek 6
Udělení ES schválení typu
1. Jsou-li splněny příslušné požadavky, udělí schvalovací orgán ES schválení typu a vydá číslo schválení typu v souladu se systémem číslování stanoveným v příloze VII směrnice 2007/46/ES.
2. Pro účely části 3 tohoto čísla schválení typu se použije jedno z následujících písmen:
a)
Pro schvalování vozidel s ohledem na ochranu chodců:
-
„A“ pokud vozidlo splňuje požadavky části 2 přílohy I,
-
„B“ pokud vozidlo splňuje požadavky části 3 přílohy I.
b)
Pro schválení vozidla z hlediska montáže systému čelní ochrany nebo schválení systému čelní ochrany dodávaného jako samostatný technický celek:
-
„A“ pokud systém čelní ochrany splňuje požadavky části 5 přílohy I s ohledem na použití bodů 5.1.1.1, 5.1.2.1, 5.2 a 5.3 této přílohy,
-
„B“ pokud systém čelní ochrany splňuje požadavky části 5 přílohy I s ohledem na použití bodů 5.1.1.2, 5.1.2.1, 5.2 a 5.3 této přílohy,
-
„X“ pokud systém čelní ochrany splňuje požadavky části 5 přílohy I s ohledem na použití bodů 5.1.1.3, 5.1.2.2, 5.2 a 5.3 této přílohy.
3. Schvalovací orgán nepřidělí stejné číslo jinému typu vozidla nebo systému čelní ochrany.
4. Pro účely odstavce 1 vydá schvalovací orgán certifikát ES schválení typu v souladu s těmito vzory:
a)
vzor stanovený v části 1 přílohy III pro typ vozidla z hlediska ochrany chodců;
b)
vzor stanovený v části 2 přílohy III pro typ vozidla z hlediska montáže systému čelní ochrany;
c)
vzor stanovený v části 3 přílohy III pro typ systému čelní ochrany dodávaný jako samostatný technický celek.
Článek 7
Značka ES schválení typu
Každý systém čelní ochrany schválený v souladu s tímto nařízením v rámci schvalování typu vozidla z hlediska montáže systému čelní ochrany, nebo schvalování typu systému čelní ochrany dodávaného jako samostatný technický celek musí splňovat požadavky tohoto nařízení a musí mu být udělena značka ES schválení typu vytvořená v souladu s ustanoveními přílohy IV, která musí být následně na systému čelní ochrany připevněna.
Článek 8
Úprava typu a změny schválení typu
Každá změna vozidla v části před sloupky A nebo systému čelní ochrany, která má vliv na konstrukci, hlavní rozměry, materiály vnějšího povrchu vozidla, způsoby upevnění nebo uspořádání vnějších i vnitřních konstrukčních částí a která by mohla podstatně ovlivnit výsledky zkoušek, se považuje za změnu podle článku 13 směrnice 2007/46/ES, a vyžaduje proto podání nové žádosti o schválení typu.
Článek 9
Harmonogram pro použití nařízení na vozidla
1. Ode dne stanoveného v čl. 16 druhém pododstavci vnitrostátní orgány odmítnou z důvodů týkajících se ochrany chodců udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro následující nové typy vozidel:
a)
typy vozidel kategorie M1, které nesplňují technické požadavky uvedené v části 4 přílohy I;
b)
typy vozidel kategorie M1 s maximální hmotností nepřevyšující 2 500 kg, které nesplňují technické požadavky uvedené v částech 2 nebo 3 přílohy I;
c)
typy vozidel kategorie N1 odvozené od typů vozidel kategorie M1 s maximální hmotností nepřevyšující 2 500 kg, které nesplňují technické požadavky uvedené v částech 2 a 4 nebo částech 3 a 4 přílohy I.
2. Od 24. února 2011 vnitrostátní orgány z důvodů týkajících se ochrany chodců považují prohlášení o shodě za neplatná pro účely článku 26 směrnice 2007/46/ES a zakáží registraci, prodej a uvedení do provozu následujících nových vozidel, která nesplňují technické požadavky uvedené v části 4 přílohy I tohoto nařízení:
a)
vozidla kategorie M1;
b)
vozidla kategorie N1 odvozená od vozidel kategorie M1, jejichž maximální hmotnost nepřevyšuje 2 500 kg.
3. Od 24. února 2013 vnitrostátní orgány odmítnou z důvodů týkajících se ochrany chodců udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro následující nové typy vozidel:
a)
typy vozidel kategorie M1 s maximální hmotností nepřevyšující 2 500 kg, které nesplňují technické požadavky uvedené v části 3 přílohy I;
b)
vozidla kategorie N1 odvozená od vozidel kategorie M1, jejichž maximální hmotnost nepřevyšuje 2 500 kg a která nesplňují technické požadavky uvedené v části 3 přílohy I.
4. Od 31. prosince 2012 vnitrostátní orgány z důvodů týkajících se ochrany chodců považují prohlášení o shodě za neplatná pro účely článku 26 směrnice 2007/46/ES a zakáží registraci, prodej a uvedení do provozu následujících nových vozidel, která nesplňují technické požadavky uvedené v části 2 nebo 3 přílohy I tohoto nařízení:
a)
vozidla kategorie M1 s maximální hmotností nepřevyšující 2 500 kg,
b)
vozidla kategorie N1 odvozená od vozidel kategorie M1, jejichž maximální hmotnost nepřevyšuje 2 500 kg.
5. Od 24. února 2015 vnitrostátní orgány odmítnou z důvodů týkajících se ochrany chodců udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro následující nové typy vozidel:
a)
vozidla kategorie M1 s maximální hmotností nepřevyšující 2 500 kg, která nesplňují technické požadavky uvedené v části 3 přílohy I;
b)
vozidla kategorie N1, která nesplňují technické požadavky uvedené v částech 3 a 4 přílohy I.
6. Od 24. srpna 2015 vnitrostátní orgány z důvodů týkajících se ochrany chodců považují prohlášení o shodě za neplatná pro účely článku 26 směrnice 2007/46/ES a zakáží registraci, prodej a uvedení do provozu nových vozidel kategorie N1, která nesplňují technické požadavky uvedené v části 4 přílohy I tohoto nařízení.
7. Od 24. února 2018 vnitrostátní orgány z důvodů týkajících se ochrany chodců považují prohlášení o shodě za neplatná pro účely článku 26 směrnice 2007/46/ES a zakáží registraci, prodej a uvedení do provozu následujících nových vozidel:
a)
vozidla kategorie M1 s maximální hmotností nepřevyšující 2 500 kg, která nesplňují technické požadavky uvedené v části 3 přílohy I tohoto nařízení;
b)
vozidla kategorie N1 odvozená od vozidel kategorie M1, která nesplňují technické požadavky uvedené v části 3 přílohy I tohoto nařízení.
8. Od 24. srpna 2019 vnitrostátní orgány z důvodů týkajících se ochrany chodců považují prohlášení o shodě za neplatná pro účely článku 26 směrnice 2007/46/ES a zakáží registraci, prodej a uvedení následujících nových vozidel do provozu:
a)
vozidla kategorie M1 s maximální hmotností nepřevyšující 2 500 kg, která nesplňují technické požadavky uvedené v části 3 přílohy I tohoto nařízení;
b)
vozidla kategorie N1, která nesplňují technické požadavky uvedené v části 3 přílohy I tohoto nařízení.
9. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 až 8 tohoto článku a s výhradou vstupu v platnost opatření přijatých podle čl. 4 odst. 6, pokud o to výrobce zažádá, nesmějí vnitrostátní orgány z důvodů týkajících se ochrany chodců odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro nový typ vozidla ani zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu nového vozidla, pokud dotčené vozidlo splňuje technické požadavky uvedené v části 3 nebo 4 přílohy I.
Článek 10
Použití nařízení na systémy čelní ochrany
1. Vnitrostátní orgány odmítnou udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu u nového typu vozidla z hlediska montáže systému čelní ochrany nebo ES schválení typu pro samostatný technický celek u nového typu systému čelní ochrany, pokud systém čelní ochrany nesplňuje požadavky stanovené v částech 5 a 6 přílohy I.
2. Z důvodů souvisejících se systémy čelní ochrany považují vnitrostátní orgány prohlášení o shodě za již neplatná pro účely článku 26 směrnice 2007/46/ES a zakáží registraci, prodej a uvedení do provozu nových vozidel, která nesplňují požadavky stanovené v částech 5 a 6 přílohy I tohoto nařízení.
3. Požadavky stanovené v částech 5 a 6 přílohy I tohoto nařízení se použijí na systémy čelní ochrany dodávané jako samostatné technické celky pro účely článku 28 směrnice 2007/46/ES.
Článek 11
Systémy pro prevenci střetů
1. Na základě posouzení Komisí vozidla vybavená systémy pro prevenci střetů nemusejí splňovat požadavky na zkoušky uvedené v částech 2 a 3 přílohy I, aby jim bylo uděleno ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla z hlediska ochrany chodců, nebo aby mohla být prodávána, registrována nebo uváděna do provozu.
2. Komise toto posouzení předloží Evropskému parlamentu a Radě spolu s případnými návrhy na změnu tohoto nařízení.
Všechna navržená opatření zajistí úrovně ochrany, které jsou ve smyslu skutečné účinnosti přinejmenším rovnocenné úrovním ochrany, které zajišťují části 2 a 3 přílohy I.
Článek 12
Vyhodnocování
1. Vnitrostátní orgány poskytnou Komisi každý rok výsledky vyhodnocování podle bodů 2.2, 2.4 a 3.2 přílohy I, a to nejpozději do 28. února roku následujícího po roce jejich získání.
Požadavek na poskytování těchto výsledků se přestane používat od 24. února 2014.
2. Komise může na základě výsledků vyhodnocování provedeného podle bodů 2.2, 2.4 a 3.2 přílohy I podle potřeby přijmout prováděcí opatření.
Tato opatření, jejichž účelem je změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení, včetně jeho doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou stanoveným v čl. 40 odst. 2 směrnice 2007/46/ES.
3. Komise na základě odpovídajících informací sdělených schvalovacími orgány a zúčastněnými stranami, jakož i na základě nezávislých studií, vyhodnotí technický vývoj v oblasti zvýšených požadavků na pasivní bezpečnost, systémů asistence při brzdění a jiných technologií aktivní bezpečnosti, které mohou poskytovat lepší ochranu nechráněných účastníků silničního provozu.
4. Do 24. února 2014 Komise přezkoumá proveditelnost a uplatňování všech takových zvýšených požadavků na pasivní bezpečnost. Přezkoumá fungování tohoto nařízení ohledně použití a účinnosti systémů asistence při brzdění a jiných technologií aktivní bezpečnosti.
5. Komise předloží zprávu Evropskému parlamentu a Radě doplněnou případně o vhodné návrhy.
Článek 13
Sankce
1. Členské státy stanoví sankce za porušení tohoto nařízení výrobci a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění jejich provádění. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí takto stanovené sankce Komisi do 24. srpna 2010 a neprodleně jí oznámí každou jejich následnou změnu.
2. Mezi porušení tohoto nařízení, za něž se ukládají sankce, patří alespoň:
a)
vydávání nepravdivých prohlášení při postupech schvalování nebo postupech vedoucích ke stažení schválení;
b)
padělání výsledků zkoušek pro schválení typu;
c)
neposkytnutí údajů nebo technických specifikací, které by mohly vést ke stažení nebo odejmutí schválení typu;
d)
odmítnutí poskytnout přístup k informacím.
KAPITOLA IV
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
Změny směrnice 2007/46/ES
Směrnice 2007/46/ES se mění v souladu s přílohou V tohoto nařízení.
Článek 15
Zrušení
Směrnice 2003/102/ES a 2005/66/ES se zrušují s účinkem ode dne stanoveného v čl. 16 druhém pododstavci tohoto nařízení.
Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 16
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 24. listopadu 2009, s výjimkou čl. 4 odst. 6 a čl. 9 odst. 9, které se použijí ode dne vstupu nařízení v platnost, a s výjimkou odstavců 2 až 8 článku 9, které se použijí ode dne uvedeného v těchto odstavcích.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 14. ledna 2009.
RÈGLEMENT (CE) N o 78/2009 DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL
du 14 janvier 2009
relatif à la réception par type des véhicules à moteur au regard de la protection des piétons et autres usagers vulnérables de la route, modifiant la directive 2007/46/CE et abrogeant les directives 2003/102/CE et 2005/66/CE
(Texte présentant de l’intérêt pour l’EEE)
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 95,
vu la proposition de la Commission,
vu l’avis du Comité économique et social européen (1),
statuant conformément à la procédure visée à l’article 251 du traité (2),
considérant ce qui suit:
(1)
Le marché intérieur comporte un espace sans frontières intérieures dans lequel la libre circulation des biens, des personnes, des services et des capitaux doit être assurée. À cet effet, un système de réception communautaire par type est appliqué pour les véhicules à moteur. Les exigences techniques pour la réception par type des véhicules à moteur en ce qui concerne la protection des piétons devraient être harmonisées afin d’éviter l’adoption d’exigences qui diffèrent d’un État membre à l’autre et d’assurer le bon fonctionnement du marché intérieur.
(2)
Le présent règlement est un des actes réglementaires particuliers relatifs à la procédure de réception communautaire par type adoptés en vertu de la directive 2007/46/CE du Parlement européen et du Conseil du 5 septembre 2007 établissant un cadre pour la réception des véhicules à moteur, de leurs remorques et des systèmes, des composants et des entités techniques distinctes destinés à ces véhicules (directive-cadre) (3). Afin d’atteindre les objectifs énoncés au considérant 1 du présent règlement, il convient de modifier les annexes I, III, IV, VI et XI de la directive 2007/46/CE.
(3)
L’expérience a montré que le contenu technique de la législation concernant les véhicules à moteur était souvent très détaillé. Il convient dès lors d’adopter un règlement plutôt qu’une directive afin d’éviter les divergences entre les mesures de transposition et un échelon inutile de législation dans les États membres, étant donné qu’une transposition ne sera pas nécessaire dans la législation nationale. Dès lors, la directive 2003/102/CE du Parlement européen et du Conseil du 17 novembre 2003 relative à la protection des piétons et autres usagers vulnérables de la route en cas de collision avec un véhicule à moteur et préalablement à celle-ci (4), ainsi que la directive 2005/66/CE du Parlement européen et du Conseil du 26 octobre 2005 relative à l’utilisation de systèmes de protection frontale sur les véhicules à moteur (5), qui établit des prescriptions pour l’installation et l’utilisation de systèmes de protection frontale sur les véhicules et, partant, un certain niveau de protection pour les piétons, devraient être remplacées par le présent règlement afin de garantir la cohérence dans ce domaine. Cela implique que les États membres abrogent la législation transposant les directives abrogées.
(4)
Les exigences pour la deuxième phase de la mise en œuvre de la directive 2003/102/CE se sont révélées irréalisables. À cet égard, l’article 5 de ladite directive impose à la Commission de présenter des propositions permettant de résoudre les problèmes de faisabilité que posent ces exigences et de recourir éventuellement à des systèmes de sécurité active, tout en garantissant qu’il n’y ait aucune dégradation des niveaux de sécurité procurés aux usagers vulnérables de la route.
(5)
Une étude commandée par la Commission révèle que la protection des piétons peut être améliorée de façon significative par une combinaison de mesures passives et actives assurant un niveau de protection plus élevé que les dispositions en vigueur jusqu'alors. En particulier, l’étude démontre que l’utilisation d’un système de sécurité active d'«assistance au freinage», associée à une modification des exigences en matière de sécurité passive, améliorerait sensiblement le niveau de protection des piétons. Il convient dès lors de prévoir l’installation obligatoire de systèmes d’assistance au freinage sur les véhicules automobiles neufs. Toutefois, cette mesure ne devrait pas remplacer les systèmes de sécurité passive perfectionnés, mais plutôt venir en complément.
(6)
Les véhicules équipés de systèmes anticollision peuvent être exemptés de certaines des exigences prévues par le présent règlement, pour autant qu’ils soient en mesure d’éviter les collisions avec des piétons plutôt que de simplement limiter les conséquences de ces collisions. Après avoir établi si une telle technologie peut effectivement éviter les collisions avec des piétons et autres usagers vulnérables de la route, la Commission peut faire des propositions visant à modifier le présent règlement afin de tenir compte de l’utilisation des systèmes anticollision.
(7)
En raison du nombre croissant de véhicules plus lourds circulant sur le réseau routier urbain, il convient d’appliquer les dispositions relatives à la protection des piétons non seulement aux véhicules dont la masse maximale n’excède pas 2 500 kg, mais aussi, après une période transitoire limitée, aux véhicules des catégories M1 et N1 qui dépassent cette limite.
(8)
Afin de renforcer la protection des piétons à un stade aussi précoce que possible, les constructeurs qui souhaitent demander une réception par type conformément aux nouvelles exigences avant que celles-ci ne deviennent obligatoires devraient être en mesure de le faire, à condition que les mesures d’exécution requises soient déjà en vigueur.
(9)
Les mesures nécessaires pour la mise en œuvre du présent règlement devraient être arrêtées conformément à la décision 1999/468/CE du Conseil du 28 juin 1999 fixant les modalités de l’exercice des compétences d’exécution conférées à la Commission (6).
(10)
Il convient en particulier d’habiliter la Commission à arrêter les modalités techniques de l’application des prescriptions relatives aux essais ainsi que des mesures d’exécution sur la base des résultats du suivi. Ces mesures ayant une portée générale et ayant pour objet de modifier des éléments non essentiels du présent règlement, y compris en le complétant par l’ajout de nouveaux éléments non essentiels, elles doivent être arrêtées selon la procédure de réglementation avec contrôle prévue à l’article 5 bis de la décision 1999/468/CE.
(11)
Afin d’assurer une transition sans heurts entre les dispositions des directives 2003/102/CE et 2005/66/CE et celles du présent règlement, l’application de ce dernier devrait être différée pendant une certaine durée après son entrée en vigueur.
(12)
Étant donné que l’objectif du présent règlement, à savoir la réalisation du marché intérieur par l’introduction d’exigences techniques communes concernant la protection des piétons, ne peut pas être réalisé de manière suffisante par les États membres et peut donc, en raison de son ampleur, être mieux réalisé au niveau communautaire, la Communauté peut prendre des mesures, conformément au principe de subsidiarité consacré à l’article 5 du traité. Conformément au principe de proportionnalité tel qu’énoncé audit article, le présent règlement n’excède pas ce qui est nécessaire pour atteindre cet objectif,
ONT ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
CHAPITRE I
OBJET, CHAMP D’APPLICATION ET DÉFINITIONS
Article premier
Objet
Le présent règlement fixe des exigences pour la construction et le fonctionnement des véhicules à moteur et des systèmes de protection frontale afin de réduire le nombre et la gravité des blessures infligées aux piétons et autres usagers vulnérables de la route qui sont heurtés par l’avant des véhicules et d’éviter ce type de collisions.
Article 2
Champ d’application
1. Le présent règlement est applicable:
a)
aux véhicules à moteur de la catégorie M1 tels que définis à l’article 3, point 11, et à l’annexe II, section A, point 1, de la directive 2007/46/CE, sous réserve du paragraphe 2 du présent article;
b)
aux véhicules à moteur de la catégorie N1 tels que définis à l’article 3, point 11, et à l’annexe II, section A, point 2, de la directive 2007/46/CE, sous réserve du paragraphe 2 du présent article;
c)
aux systèmes de protection frontale montés d’origine sur les véhicules visés aux points a) et b) ou fournis comme entités techniques distinctes destinées à être installées sur ces types de véhicules.
2. L’annexe I, sections 2 et 3, du présent règlement n’est pas applicable:
a)
aux véhicules de la catégorie N1; et
b)
aux véhicules de la catégorie M1 dérivés de véhicules de la catégorie N1 et d’une masse maximale excédant 2 500 kg;
dans lesquels le «point R» de la position du conducteur se situe soit en avant de l’essieu avant, soit longitudinalement en arrière d’un maximum de 1 100 mm par rapport à l’axe médian transversal de l’essieu avant.
Article 3
Définitions
Aux fins du présent règlement, on entend par:
1)
«montant A», le support de toit le plus en avant et le plus extérieur s’étendant du châssis au toit du véhicule;
2)
«système d’assistance au freinage», une fonction du système de freinage qui, sur la base d’une caractéristique de sollicitation du frein par le conducteur, conclut que celui-ci se trouve dans une situation de freinage d’urgence et, dans de telles conditions:
a)
aide le conducteur à produire la force de freinage la plus élevée possible; ou
b)
est suffisante pour déclencher le cycle complet du système de freinage avec antiblocage;
3)
«pare-chocs», toute structure extérieure située à l’avant, au bas de la carrosserie d’un véhicule, y compris les éléments qui sont fixés à cette structure, et destinée à protéger le véhicule en cas de collision frontale à vitesse réduite avec un autre véhicule; il ne comprend pas, toutefois, de système de protection frontale;
4)
«système de protection frontale», une ou plusieurs structures distinctes, telles qu’un pare-buffles ou un pare-chocs complémentaire, destinées à protéger la surface extérieure du véhicule, en sus du pare-chocs monté d’origine, en cas de collision avec un objet; les structures dont la masse est inférieure à 0,5 kg et qui ne servent qu’à protéger les phares du véhicule sont exclues de cette définition;
5)
«masse maximale», la masse maximale en charge techniquement admissible déclarée par le constructeur conformément à l’annexe I, point 2.8, de la directive 2007/46/CE;
6)
«véhicules de la catégorie N1 dérivés de véhicules de la catégorie M1», les véhicules de la catégorie N1 qui, à l’avant des montants A, ont la même structure générale et la même forme qu’un véhicule de la catégorie M1 préexistant;
7)
«véhicules de la catégorie M1 dérivés de véhicules de la catégorie N1», les véhicules de la catégorie M1 qui, à l’avant des montants A, ont la même structure générale et la même forme qu’un véhicule de la catégorie N1 préexistant.
CHAPITRE II
OBLIGATIONS DES CONSTRUCTEURS
Article 4
Exigences techniques
1. Conformément à l’article 9, les constructeurs garantissent que les véhicules mis sur le marché sont équipés d’un système d’assistance au freinage réceptionné respectant les exigences de l’annexe I, section 4, et que lesdits véhicules répondent aux exigences définies à l’annexe I, section 2 ou 3.
2. Conformément à l’article 10, les constructeurs garantissent que les systèmes de protection frontale, qu’ils soient montés d’origine sur les véhicules mis sur le marché ou fournis comme entités techniques distinctes, respectent les exigences définies à l’annexe I, sections 5 et 6.
3. Les constructeurs communiquent aux autorités chargées de la réception les informations utiles concernant les spécifications et les conditions d’essai des véhicules et des systèmes de protection frontale. Ces informations contiennent les données nécessaires pour vérifier le fonctionnement de tout dispositif de sécurité active installé sur le véhicule.
4. Dans le cas des systèmes de protection frontale à fournir comme entités techniques distinctes, les constructeurs communiquent aux autorités chargées de la réception les informations utiles relatives aux spécifications et aux conditions d’essai de ces systèmes.
5. En tant qu’entités techniques distinctes, les systèmes de protection frontale ne sont pas distribués, commercialisés ou mis sur le marché sans être accompagnés d’une liste des types de véhicules pour lesquels le système de protection frontale a été réceptionné, ainsi que d’instructions de montage claires. Ces instructions de montage contiennent les prescriptions d’installation spécifiques, y compris les modes de fixation s’appliquant aux véhicules pour lesquels le système a été réceptionné, permettant le montage des composants réceptionnés sur ces véhicules dans le respect des dispositions applicables de l’annexe I, section 6.
6. La Commission arrête les mesures d’exécution fixant les modalités techniques de l’application des exigences définies à l’annexe I. Ces mesures, visant à modifier des éléments non essentiels du présent règlement, y compris en le complétant, sont arrêtées en conformité avec la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 40, paragraphe 2, de la directive 2007/46/CE.
Article 5
Demande de réception CE par type
1. Lorsqu’il demande la réception CE par type d’un type de véhicule en ce qui concerne la protection des piétons, le constructeur soumet à l’autorité chargée de la réception la fiche de renseignements établie conformément au modèle figurant à l’annexe II, partie 1.
Le constructeur présente au service technique chargé d’effectuer les essais de réception par type un véhicule représentatif du type de véhicule à réceptionner.
2. Lorsqu’il demande la réception CE par type d’un type de véhicule en ce qui concerne le montage d’un système de protection frontale, le constructeur soumet à l’autorité chargée de la réception la fiche de renseignements établie conformément au modèle figurant à l’annexe II, partie 2.
Le constructeur présente au service technique chargé d’effectuer les essais de réception par type un véhicule représentatif du type de véhicule à réceptionner, équipé d’un système de protection frontale. À la demande du service technique, le constructeur présente également des composants spécifiques ou des échantillons des matériaux utilisés.
3. Lorsqu’il demande la réception CE par type d’un type de système de protection frontale en tant qu’entité technique distincte, le constructeur soumet à l’autorité chargée de la réception la fiche de renseignements établie conformément au modèle figurant à l’annexe II, partie 3.
Le constructeur présente au service technique chargé d’effectuer les essais de réception par type un échantillon du type de système de protection frontale qui doit être réceptionné. S’il le juge nécessaire, le service technique peut demander des échantillons supplémentaires. La dénomination commerciale ou la marque du demandeur ainsi que la désignation du type sont apposées de manière claire et indélébile sur l'échantillon (ou les échantillons). Le constructeur prend des dispositions pour l’apposition obligatoire ultérieure de la marque de réception CE par type.
CHAPITRE III
OBLIGATIONS DES AUTORITÉS DES ÉTATS MEMBRES
Article 6
Délivrance de la réception CE par type
1. Si les exigences requises sont respectées, l’autorité chargée de la réception octroie la réception CE par type et délivre un numéro de réception par type conformément au système de numérotation exposé à l’annexe VII de la directive 2007/46/CE.
2. Aux fins de la section 3 de ce numéro de réception par type, l’une des lettres suivantes est utilisée:
a)
Pour la réception de véhicules en ce qui concerne la protection des piétons:
-
«A» si le véhicule répond aux exigences de l’annexe I, section 2,
-
«B» si le véhicule répond aux exigences de l’annexe I, section 3.
b)
Pour la réception d’un véhicule en ce qui concerne le montage d’un système de protection frontale ou la réception d’un système de protection frontale à fournir comme entité technique distincte:
-
«A» si le système de protection frontale répond aux exigences de l’annexe I, section 5, en ce qui concerne l’application des points 5.1.1.1, 5.1.2.1, 5.2 et 5.3 de celle-ci,
-
«B» si le système de protection frontale répond aux exigences de l’annexe I, section 5, en ce qui concerne l’application des paragraphes 5.1.1.2, 5.1.2.1, 5.2 et 5.3 de celle-ci,
-
«X» si le système de protection frontale répond aux exigences de l’annexe I, section 5, en ce qui concerne l’application des paragraphes 5.1.1.3, 5.1.2.2, 5.2 et 5.3 de celle-ci.
3. Une autorité chargée de la réception n’attribue pas le même numéro à un autre type de véhicule ou de système de protection frontale.
4. Aux fins du paragraphe 1, l’autorité chargée de la réception délivre la fiche de réception CE par type établie conformément à l’un des modèles suivants:
a)
modèle figurant à l’annexe III, partie 1, pour un type de véhicule en ce qui concerne la protection des piétons;
b)
modèle figurant à l’annexe III, partie 2, pour un type de véhicule en ce qui concerne le montage d’un système de protection frontale;
c)
modèle figurant à l’annexe III, partie 3, pour un type de système de protection frontale à fournir comme entité technique distincte.
Article 7
Marque de réception CE par type
Tout système de protection frontale réceptionné conformément au présent règlement pour la réception par type d’un véhicule en ce qui concerne le montage d’un système de protection frontale, ou pour la réception par type d’un système de protection frontale à fournir comme entité technique distincte, est conforme aux exigences du présent règlement et reçoit, et par conséquent porte, une marque de réception CE par type établie conformément aux dispositions de l’annexe IV.
Article 8
Modifications du type et des réceptions
Toute modification du véhicule à l’avant des montants A ou du système de protection frontale, qui touche à la structure, aux principales dimensions, aux matériaux des surfaces extérieures du véhicule, aux méthodes de fixation ou à l’agencement des composants extérieurs ou intérieurs et qui peut avoir une influence notable sur les résultats des essais, est considérée comme une modification en application de l’article 13 de la directive 2007/46/CE et nécessite donc une nouvelle demande de réception par type.
Article 9
Calendrier de mise en œuvre pour les véhicules
1. Avec effet à compter de la date prévue à l’article 16, deuxième alinéa, les autorités nationales refusent, pour des motifs liés à la protection des piétons, d’accorder la réception CE par type ou la réception nationale par type aux nouveaux types de véhicules suivants:
a)
véhicules de la catégorie M1 qui ne répondent pas aux dispositions techniques définies à l’annexe I, section 4;
b)
véhicules de la catégorie M1 dont la masse maximale n’excède pas 2 500 kg et qui ne répondent pas aux dispositions techniques définies à l’annexe I, section 2 ou 3;
c)
véhicules de la catégorie N1 dérivés de véhicules de la catégorie M1 dont la masse maximale n’excède pas 2 500 kg et qui ne répondent pas aux dispositions techniques définies à l’annexe I, sections 2 et 4 ou sections 3 et 4.
2. Avec effet à compter du 24 février 2011, les autorités nationales considèrent, pour des motifs liés à la protection des piétons, que les certificats de conformité ne sont plus valides aux fins de l’article 26 de la directive 2007/46/CE et interdisent l’immatriculation, la vente et la mise en circulation des véhicules neufs suivants qui ne répondent pas aux dispositions techniques définies à l’annexe I, section 4, du présent règlement:
a)
véhicules de la catégorie M1;
b)
véhicules de la catégorie N1 dérivés de véhicules de la catégorie M1 dont la masse maximale n’excède pas 2 500 kg.
3. Avec effet à compter du 24 février 2013, les autorités nationales refusent, pour des motifs liés à la protection des piétons, d’accorder la réception CE par type ou la réception nationale par type aux nouveaux types de véhicules suivants:
a)
véhicules de la catégorie M1 dont la masse maximale n’excède pas 2 500 kg et qui ne répondent pas aux dispositions techniques définies à l’annexe I, section 3;
b)
véhicules de la catégorie N1 dérivés de véhicules de la catégorie M1 dont la masse maximale n’excède pas 2 500 kg et qui ne répondent pas aux dispositions techniques définies à l’annexe I, section 3.
4. Avec effet à compter du 31 décembre 2012, les autorités nationales considèrent, pour des motifs liés à la protection des piétons, que les certificats de conformité ne sont plus valides aux fins de l’article 26 de la directive 2007/46/CE et interdisent l’immatriculation, la vente et la mise en circulation des véhicules neufs suivants qui ne répondent pas aux dispositions techniques définies à l’annexe I, section 2 ou 3, du présent règlement:
a)
véhicules de la catégorie M1 dont la masse maximale n’excède pas 2 500 kg;
b)
véhicules de la catégorie N1 dérivés de véhicules de la catégorie M1 dont la masse maximale n’excède pas 2 500 kg.
5. Avec effet à compter du 24 février 2015, les autorités nationales refusent, pour des motifs liés à la protection des piétons, d’accorder la réception CE par type ou la réception nationale par type aux nouveaux types de véhicules suivants:
a)
véhicules de la catégorie M1 dont la masse maximale excède 2 500 kg et qui ne répondent pas aux dispositions techniques définies à l’annexe I, section 3;
b)
véhicules de la catégorie N1 qui ne répondent pas aux dispositions techniques définies à l’annexe I, sections 3 et 4.
6. Avec effet à compter du 24 août 2015, les autorités nationales considèrent, pour des motifs liés à la protection des piétons, que les certificats de conformité ne sont plus valides aux fins de l’article 26 de la directive 2007/46/CE et interdisent l’immatriculation, la vente et la mise en circulation des véhicules neufs de la catégorie N1 qui ne répondent pas aux dispositions techniques définies à l’annexe I, section 4, du présent règlement.
7. Avec effet à compter du 24 février 2018, les autorités nationales considèrent, pour des motifs liés à la protection des piétons, que les certificats de conformité ne sont plus valides aux fins de l’article 26 de la directive 2007/46/CE et interdisent l’immatriculation, la vente et la mise en circulation des véhicules neufs suivants:
a)
véhicules de la catégorie M1 dont la masse maximale n’excède pas 2 500 kg et qui ne répondent pas aux dispositions techniques définies à l’annexe I, section 3, du présent règlement;
b)
véhicules de la catégorie N1 dérivés de la catégorie M1 dont la masse maximale n’excède pas 2 500 kg et qui ne répondent pas aux dispositions techniques définies à l’annexe I, section 3, du présent règlement.
8. Avec effet à compter du 24 août 2019, les autorités nationales considèrent, pour des motifs liés à la protection des piétons, que les certificats de conformité ne sont plus valides aux fins de l’article 26 de la directive 2007/46/CE et interdisent l’immatriculation, la vente et la mise en circulation des véhicules neufs suivants:
a)
véhicules de la catégorie M1 dont la masse maximale excède 2 500 kg et qui ne répondent pas aux dispositions techniques définies à l’annexe I, section 3, du présent règlement;
b)
véhicules de la catégorie N1 qui ne répondent pas aux dispositions techniques définies à l’annexe I, section 3, du présent règlement.
9. Sans préjudice des paragraphes 1 à 8 du présent article et sous réserve de l’entrée en vigueur des mesures adoptées au titre de l’article 4, paragraphe 6, si un constructeur en fait la demande, les autorités nationales ne refusent pas d’accorder, pour des motifs liés à la protection des piétons, la réception CE par type ou la réception nationale par type d’un nouveau type de véhicule et n’interdisent pas l’immatriculation, la vente ou la mise en circulation d’un véhicule neuf, si le véhicule concerné répond aux dispositions techniques définies à l’annexe I, section 3 ou 4.
Article 10
Application aux systèmes de protection frontale
1. Les autorités nationales refusent d’accorder la réception CE par type ou la réception nationale par type pour tout nouveau type de véhicule en ce qui concerne le montage d’un système de protection frontale, ou la réception CE par type en tant qu’entité technique distincte pour tout nouveau type de système de protection frontale, lorsque les exigences définies à l’annexe I, sections 5 et 6, ne sont pas satisfaites.
2. Les autorités nationales considèrent, pour des motifs liés aux systèmes de protection frontale, que les certificats de conformité ne sont plus valides aux fins de l’article 26 de la directive 2007/46/CE et interdisent l’immatriculation, la vente et la mise en circulation de véhicules neufs qui ne répondent pas aux exigences définies à l’annexe I, sections 5 et 6, du présent règlement.
3. Les exigences définies à l’annexe I, sections 5 et 6, du présent règlement sont applicables aux systèmes de protection frontale fournis comme entités techniques distinctes aux fins de l’article 28 de la directive 2007/46/CE.
Article 11
Systèmes anticollision
1. Après évaluation par la Commission, les véhicules équipés de systèmes anticollision peuvent être exemptés des conditions d’essai définies à l’annexe I, sections 2 et 3, pour obtenir une réception CE par type ou la réception nationale par type pour un type de véhicule en ce qui concerne la protection des piétons, ou pour être vendus, immatriculés ou mis en circulation.
2. La Commission soumet l’évaluation au Parlement européen et au Conseil, assortie, le cas échéant, de propositions visant à modifier le présent règlement.
Les mesures éventuellement proposées garantissent des niveaux de protection au moins équivalents, en termes d’efficacité réelle, à ceux qui sont prévus à l’annexe I, sections 2 et 3.
Article 12
Suivi
1. Les autorités nationales transmettent à la Commission les résultats du suivi visé à l’annexe I, points 2.2, 2.4 et 3.2, chaque année et au plus tard pour le 28 février de l’année qui suit celle de leur acquisition.
L’obligation de transmettre ces résultats cesse d’être applicable à compter du 24 février 2014.
2. La Commission peut, sur la base des résultats du suivi réalisé en vertu de l’annexe I, points 2.2, 2.4 et 3.2, adopter les mesures d’exécution jugées appropriées.
Ces mesures, visant à modifier des éléments non essentiels du présent règlement, y compris en le complétant, sont arrêtées en conformité avec la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 40, paragraphe 2, de la directive 2007/46/CE.
3. La Commission, agissant sur la base d’informations pertinentes transmises par les autorités chargées de la réception et par les parties intéressées, ainsi que sur la base d’études indépendantes, assure un suivi des évolutions techniques dans le domaine du renforcement des exigences en matière de sécurité passive, des systèmes d’assistance au freinage et des autres technologies de sécurité active susceptibles d’améliorer la protection des usagers vulnérables de la route.
4. Au plus tard le 24 février 2014, la Commission réexamine la faisabilité et l’application de toute exigence renforcée en matière de sécurité passive. Elle réexamine le fonctionnement du présent règlement en ce qui concerne l’utilisation et l’efficacité des systèmes d’assistance au freinage et des autres technologies de sécurité active.
5. La Commission présente au Parlement européen et au Conseil un rapport accompagné, le cas échéant, de propositions en la matière.
Article 13
Sanctions
1. Les États membres déterminent le régime des sanctions applicables aux violations des dispositions du présent règlement par les constructeurs et prennent toute mesure nécessaire pour assurer leur mise en œuvre. Les sanctions ainsi prévues sont effectives, proportionnées et dissuasives. Les États membres notifient ces dispositions à la Commission au plus tard le 24 août 2010 et toute modification ultérieure dans les meilleurs délais.
2. Parmi les types de violation donnant lieu à une sanction figurent au moins les faits suivants:
a)
les fausses déclarations au cours des procédures de réception ou des procédures de rappel;
b)
la falsification des résultats des essais de réception par type;
c)
la dissimulation de données ou de spécifications techniques qui pourrait entraîner un rappel ou un retrait de la réception par type;
d)
le refus d’accès aux informations.
CHAPITRE IV
DISPOSITIONS TRANSITOIRES ET FINALES
Article 14
Modifications apportées à la directive 2007/46/CE
La directive 2007/46/CE est modifiée conformément à l’annexe V du présent règlement.
Article 15
Abrogation
Les directives 2003/102/CE et 2005/66/CE sont abrogées avec effet à compter de la date fixée à l’article 16, deuxième alinéa, du présent règlement.
Les références faites aux directives abrogées s’entendent comme faites au présent règlement.
Article 16
Entrée en vigueur
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Il est applicable à partir du 24 novembre 2009, à l’exception de l’article 4, paragraphe 6, et de l’article 9, paragraphe 9, qui sont applicables à compter de la date d’entrée en vigueur, et à l’exception de l’article 9, paragraphes 2 à 8, qui sont applicables à compter des dates qu’ils indiquent.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Strasbourg, le 14 janvier 2009.