Směrnice Rady
ze dne 27. listopadu 1990
o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu
(90/642/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že rostlinná výroba zaujímá ve Společenství velmi důležité místo;
vzhledem k tomu, že výnos této výroby je neustále ohrožován škodlivými organismy a plevely;
vzhledem k tomu, že je nezbytné chránit rostliny a rostlinné produkty před těmito organismy nejen proto, aby se zabránilo poklesu výnosů nebo škodám na sklizených produktech, ale též proto, aby se zvýšena produktivita zemědělství;
vzhledem k tomu, že jednou z nejdůležitějších metod ochrany rostlin a rostlinných produktů před působením těchto škodlivých organismů je používání chemických pesticidů; že by však závazné maximální limity měly být stanoveny na co nejnižší hodnotě z hlediska správné zemědělské praxe;
vzhledem k tomu, že však tyto pesticidy nemají na rostlinnou výrobu pouze příznivé účinky, neboť zpravidla jde o toxické látky nebo přípravky s nebezpečnými vedlejšími účinky;
vzhledem k tomu, že velký počet těchto pesticidů a jejich metabolitů nebo rozkladných produktů může mít škodlivé účinky na spotřebitele rostlinných produktů; že tyto pesticidy by neměly být použity za okolností, které znamenají nebezpečí pro zdraví lidí nebo zvířat a pro životní prostředí;
vzhledem k tomu, že Společenství by mělo podpořit používání alternativních metod ekologického zemědělství;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 76/895/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v ovoci a zelenině a na jejich povrchu [4], naposledy pozměněná směrnicí 89/186/EHS [5], stanoví maximální limity pro výše uvedená rezidua a zajišťuje ve Společenství volný pohyb produktů, ve kterých nejsou tyto limity překročeny; že se však výše uvedenou směrnicí umožňuje členským státům v případech, které považují za odůvodněné, povolit na svém území uvést do oběhu produkty s vyšším obsahem reziduí než maximální limity;
vzhledem k tomu, že toto poslední opatření vede v některých případech k přetrvávajícím rozdílům mezi členskými státy, pokud jde o maximální přípustné limity pro tato rezidua pesticidů, což přispívá k vytváření překážek obchodu a brání tak volnému pohybu zboží ve Společenství; že s cílem dosáhnout jednotného trhu v roce 1992 musejí být tyto překážky odstraněny;
vzhledem k tomu, že by z těchto důvodů měla být členským státům odňata možnost povolit vyšší limity a měly by být stanoveny maximální limity pro určité účinné látky v ovoci a zelenině a na jejich povrchu, které by byly závazné ve všech členských státech a které by musely být dodrženy při uvedení těchto produktů do oběhu;
vzhledem k tomu, že taktéž s cílem zajistit volný pohyb zboží ve Společenství by měly být stanoveny maximální limity pro určité pesticidy v některých dalších produktech rostlinného původu a na jejich povrchu;
vzhledem k tomu, že dodržením maximálních limitů bude navíc zajištěn volný pohyb produktů ve Společenství a náležitá ochrana zdraví spotřebitelů a zvířat;
vzhledem k tomu, že však stanovení závazných maximálních limitů pro rezidua pesticidů vyžaduje zdlouhavé technické zkoumání, takže tyto limity pro rezidua pesticidů podléhající směrnici 76/895/EHS nemohou být závazné ihned;
vzhledem k tomu, že je tedy nezbytné přijmout samostatná pravidla, kterými se stanoví tyto závazné maximální limity, s cílem postupně převést stanovení závazných limitů reziduí pesticidů ze směrnice 76/895/EHS do těchto pravidel;
vzhledem k tomu, že touto směrnicí tedy není dotčena směrnice 76/895/EHS, která se nadále vztahuje na určitá rezidua pesticidů, jež nepodléhají této směrnici;
vzhledem k tomu, že vytvoření seznamu reziduí pesticidů a stanovení jejich maximálních limitů spadá do působnosti Rady; že by však tento seznam neměl zahrnovat rezidua pesticidů, na něž se dosud vztahuje směrnice 76/895/EHS;
vzhledem k tomu, že by se tato směrnice měla používat na produkty určené k vývozu do třetích zemí s výjimkou případů, kdy dovážející země prokazatelně vyžaduje zvláštní ošetření vedoucí k vyšším maximálním limitům, než které jsou podle této směrnice stanoveny pro Společenství; že však není vhodné používat tuto směrnici na produkty určené k výrobě jiných produktů než potravin a krmiv ani pro produkty určené k setí či k výsadbě;
vzhledem k tomu, že má-li být zaručeno dodržování této směrnice při uvádění dotyčných produktů do oběhu, musejí členské státy učinit vhodná kontrolní opatření; že plánování a provádění nezbytných inspekcí a oznamování jejich výsledků musí být v souladu se směrnicí Rady 89/397/EHS ze dne 14. června 1989 o úředním dozoru nad potravinami [6];
vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny metody odběru vzorků a analytické metody Společenství, přičemž analytické metody by měly být používány alespoň jako referenční metody; že stanovení těchto metod je prováděcím opatřením technického a vědeckého charakteru, o které by mělo být rozhodnuto postupem zahrnujícím úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého rostlinolékařského výboru; že by analytické metody měly splňovat kritéria stanovená v příloze ke směrnici Rady 85/591/EHS ze dne 20. prosince 1985 o zavedení metod Společenství pro odběr vzorků a analýzu pro sledování potravin určených k lidské spotřebě [7];
vzhledem k tomu, že pozdější změny seznamu produktů rostlinného původu, v nichž nebo na nichž mohou být přítomna rezidua pesticidů, musejí být přijaty Radou;
vzhledem k tomu, že by mělo být členským státům umožněno dočasně snížit stanovené limity, jestliže se následně ukáží jako nebezpečné pro zdraví lidí nebo zvířat; že je pro tyto případy také vhodné zajistit úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na produkty, které náležejí ke skupinám uvedeným ve sloupci 1 přílohy a jejichž příklady jsou vyjmenovány ve sloupci 2, pokud produkty z těchto skupin nebo části produktů uvedené ve sloupci 3 mohou obsahovat určitá rezidua pesticidů.
Seznam reziduí dotyčných pesticidů a jejich maximální limity stanoví Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise. Rezidua pesticidů nelze zahrnovat do seznamu, dokud je pro ně stanoven maximální limit ve směrnici 76/895/EHS.
2. Touto směrnicí nejsou dotčena ustanovení:
a) směrnice Rady 64/54/EHS ze dne 5. listopadu 1963 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se konzervantů povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [8], naposledy pozměněné směrnicí 85/585/EHS [9], která se týkají difenylu (bifenylu), orthofenylfenolu, orthofenylfenolátu sodného a 2-(4-thiazolyl)-benzimidazolu (thiabendazolu) a která nadále upravují používání těchto látek až do okamžiku, než budou zařazena včetně jejich maximálních limitů do seznamu podle odstavce 1;
b) směrnice Rady 74/63/EHS ze dne 17. prosince 1973 o stanovení maximálních přípustných limitů nežádoucích látek a produktů ve výživě zvířat [10], naposledy pozměněné směrnicí 87/519/EHS [11];
c) směrnice 76/895/EHS;
d) směrnice Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [12], naposledy pozměněné směrnicí 88/298/EHS [13].
3. Tato směrnice se rovněž vztahuje na produkty podle odstavce 1 určené pro vývoz do třetích zemí. Maximální limity reziduí pesticidů stanovené v souladu s touto směrnicí se však nepoužijí v případě produktů ošetřených před vývozem, jestliže lze dostatečně prokázat, že
a) třetí země určení požaduje toto zvláštní ošetření, aby zabránila zavlečení škodlivých organismů na její území
nebo
b) ošetření je nezbytné k ochraně produktů před škodlivými organismy během přepravy do třetí země určení a při jejich skladování v této zemi.
4. Tato směrnice se nevztahuje na produkty podle odstavce 1, jestliže lze dostatečně prokázat, že jsou určeny pro
a) výrobu jiných produktů než potravin a krmiv
nebo
b) setí nebo výsadbu.
Článek 2
Pro účely této směrnice se
a) "rezidui pesticidů" rozumějí stopová množství pesticidů a jejich metabolitů a rozkladných nebo reakčních produktů uvedená v seznamu podle článku 1, která jsou přítomna v produktech uvedených v témže článku nebo na jejich povrchu;
b) "uvedením do oběhu" rozumí jakékoliv předání produktů podle článku 1 po jejich sklizni, ať již za úplatu, nebo bezplatně.
Článek 3
1. Produkty podle článku 1 nebo popřípadě jejich části nesmějí po svém uvedení do oběhu obsahovat množství reziduí pesticidů vyšší než limity stanovené v seznamu podle článku 1.
V případě sušených produktů, pro něž nejsou stanoveny maximální limity, jsou použitelné maximální limity stanovené v seznamu podle článku 1 s přihlédnutím ke zkoncentrování reziduí v důsledku procesu sušení.
2. Členské státy zajistí dodržování maximálních limitů stanovených podle odstavce 1 alespoň kontrolním odběrem vzorků. Nezbytné inspekce jsou prováděny podle směrnice 89/397/EHS, a zejména podle jejího článku 4.
Článek 4
1. Příslušný orgán nebo orgány členských států vypracují předběžné programy, v nichž budou vymezeny povaha a četnost inspekcí prováděných v souladu s čl. 3 odst. 2 po určité období.
2. Každoročně do 1. srpna předají členské státy Komisi všechny nezbytné informace týkající se provádění programů podle odstavce 1 za uplynulý rok s tím, že upřesní:
- kritéria uplatněná při vypracování těchto programů,
- počet a povahu provedených inspekcí,
- počet a povahu zjištěných porušení předpisů.
3. Komise po konzultaci v rámci Stálého rostlinolékařského výboru předá členským státům každoročně do 1. listopadu a poprvé v roce 1993 doporučení týkající se koordinovaného programu inspekcí pro následující rok. Toto doporučení může být následně upraveno podle potřeb, které vyvstanou při provádění koordinovaného programu.
V koordinovaném programu budou stanovena zejména kritéria, která by měla být přednostně uplatněna při jeho provádění.
Informace podle odstavce 2 musí obsahovat samostatnou zvláštní kapitolu o provádění koordinovaného programu.
4. Do pěti let od přijetí této směrnice předloží Komise Radě zprávu o používání tohoto článku, doplněnou podle potřeby vhodnými návrhy.
Článek 5
Členské státy nesmějí zakázat na svém území uvedení produktů podle článku 1 do oběhu nebo mu bránit z důvodu přítomnosti reziduí pesticidů, jestliže množství těchto reziduí v produktech či v částech dotyčných produktů nebo na jejich povrchu nepřekračuje maximální limity stanovené v seznamu podle článku 1.
Článek 6
1. Metodami odběru vzorků nezbytnými pro provádění kontrol ovoce a zeleniny podle článku 3 jsou metody stanovené ve směrnici Komise 79/700/EHS [14]. Metody odběru vzorků nezbytné pro provádění takových kontrol u jiných produktů než u ovoce a zeleniny a analytické metody pro všechny produkty se stanoví postupem podle článku 9.
Existence analytických metod Společenství nevylučuje, aby členské státy použily jiné vědecky ověřené metody za předpokladu, že tím nebude bráněno volnému pohybu produktů, které podle metod Společenství vyhovují pravidlům stanoveným v této směrnici. V případě rozdílů v interpretaci výsledků jsou rozhodující výsledky získané metodami Společenství.
2. Analytické metody stanovené podle odstavce 1 musejí splňovat kritéria vymezená v příloze směrnice 85/591/EHS.
3. Členské státy informují ostatní členské státy a Komisi o jiných metodách použitých podle odstavce 1.
Článek 7
Změny přílohy v důsledku vývoje vědeckých a technických poznatků přijme Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise.
Článek 8
1. Jestliže členský stát v důsledku nových informací nebo přehodnocení existujících informací usoudí, že maximální limit stanovený v seznamu podle článku 1 ohrožuje zdraví lidí nebo zvířat, a vyžaduje tedy rychlé jednání, může dočasně na svém území tento limit snížit. V takovém případě neprodleně oznámí učiněná opatření ostatním členským státům a Komisi s uvedením důvodů těchto opatření.
2. Komise urychleně přezkoumá důvody uvedené členským státem podle odstavce 1 a konzultuje členské státy v rámci Stálého rostlinolékařského výboru (dále jen "stálý výbor"); poté neprodleně zaujme stanovisko a přijme vhodná opatření. Komise neprodleně oznámí přijatá opatření Radě a členským státům. Každý členský stát může Radě předložit opatření Komise do 15 dnů od tohoto oznámení. Rada může do 15 dnů ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijmout kvalifikovanou většinou odlišné rozhodnutí.
3. Jestliže Komise usoudí, že k vyřešení obtíží uvedených v odstavci 1 a k zajištění ochrany lidského zdraví musejí být maximální limity stanovené v seznamu podle článku 1 změněny, zahájí postup podle článku 10 za účelem přijetí těchto změn. V takovém případě může členský stát, který přijal ochranná opatření podle odstavce 1, zachovat opatření, dokud Rada nebo Komise výše uvedeným postupem nerozhodne.
Článek 9
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc stálému výboru neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží stálému výboru návrh opatření, která mají být přijata. Stálý výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti předložené věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve stálém výboru je přidělena váha podle výše uvedeného článku. Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem stálého výboru.
4. Pokud opatření nejsou v souladu se stanoviskem stálého výboru nebo pokud stálý výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada přijme opatření kvalifikovanou většinou.
5. Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 10
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc stálému výboru neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží stálému výboru návrh opatření, která mají být přijata. Stálý výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti předložené věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve stálém výboru je přidělena váha podle výše uvedeného článku. Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem stálého výboru.
4. Pokud opatření nejsou v souladu se stanoviskem stálého výboru nebo pokud stálý výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada přijme opatření kvalifikovanou většinou.
5. Pokud se Rada neusnese do 15 dnů ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 11
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1992.
2. Opatření podle odstavce 1 přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 12
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 27. listopadu 1990.
DIRECTIVE DU CONSEIL du 27 novembre 1990 concernant la fixation de teneurs maximales pour les résidus de pesticides sur ou dans certains produits d'origine végétale, y compris les fruits et légumes (90/642/CEE)
LE CONSEIL DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté économique européenne, et notamment son article 43,
vu la proposition de la Commission (1),
vu l'avis du Parlement européen (2),
vu l'avis du Comité économique et social (3),
considérant que la production végétale occupe une place très importante dans la Communauté;
considérant que le rendement de cette production est constamment affecté par des organismes nuisibles et des mauvaises herbes;
considérant que la protection des végétaux et des produits végétaux contre les effets de ces organismes est indispensable, non seulement pour éviter une diminution du rendement ou un préjudice aux produits récoltés, mais aussi pour accroître la productivité de l'agriculture;
considérant que l'utilisation de pesticides chimiques constitue un des moyens les plus importants pour protéger les végétaux et les produits végétaux des effets des organismes nuisibles ; qu'il est cependant souhaitable de fixer les teneurs maximales obligatoires à un niveau aussi bas que le justifient les bonnes pratiques agricoles;
considérant cependant que ces pesticides n'ont pas seulement des répercussions favorables sur la production végétale, étant donné qu'il s'agit en général de substances dangereuses ou de préparations à effets secondaires dangereux;
considérant qu'un grand nombre de ces pesticides et de leurs produits de métabolisation ou de dégradation peuvent avoir des effets nocifs pour les consommateurs de produits végétaux ; que ces pesticides ne doivent pas être utilisés dans des circonstances qui présentent un risque pour la santé humaine ou animale et pour l'environnement;
considérant que la Communauté devrait encourager l'utilisation de méthodes de culture biologique de remplacement;
considérant que la directive 76/895/CEE du Conseil, du 23 novembre 1976, concernant la fixation de teneurs maximales pour les résidus de pesticides sur et dans les fruits et légumes (4), modifiée en dernier lieu par la directive 89/186/CEE (5), fixe des teneurs maximales pour lesdits résidus et assure la libre circulation dans la Communauté des produits dont la teneur en résidus de pesticides n'excède pas ces valeurs maximales ; que, toutefois, ladite directive permet aux États membres, dans les cas qu'ils estiment justifiés, d'autoriser sur leur territoire la mise en circulation de produits contenant des résidus de pesticides en quantités plus élevées que les teneurs maximales;
considérant que, dans certains cas, cette dernière disposition est à la base du maintien de différences entre les États membres en ce qui concerne les teneurs maximales autorisées pour ces résidus de pesticides, ce qui peut contribuer à créer des entraves aux échanges et gêner de ce fait la libre circulation des marchandises dans la Communauté ; que, en vue de l'achèvement du marché unique en 1992, ces obstacles doivent être éliminés; (1) JO no C 46 du 25.2.1989, p. 5. (2) JO no C 260 du 15.10.1990, p. 56. (3) JO no C 329 du 30.12.1989, p. 11. (4) JO no L 340 du 9.12.1976, p. 26. (5) JO no L 66 du 10.3.1989, p. 36.
considérant que, pour ces raisons, la possibilité pour les États membres d'autoriser des teneurs plus élevées devrait être supprimée et des teneurs maximales obligatoires dans tous les États membres devraient être fixées pour certaines substances actives présentes sur et dans les fruits et légumes, ces teneurs maximales devant être respectées lorsque les produits sont mis en circulation;
considérant que, toujours en vue d'assurer la libre circulation des marchandises dans la Communauté, des teneurs maximales obligatoires doivent également être fixées pour certains pesticides sur ou dans certains autres produits d'origine végétale;
considérant en outre que le respect des teneurs maximales garantira que ces produits pourront circuler librement tout en protégeant de manière appropriée la santé des consommateurs et des animaux;
considérant toutefois que la fixation de teneurs maximales obligatoires pour les résidus de pesticides nécessite un long examen technique, de sorte qu'il n'est pas possible de les imposer immédiatement aux résidus de pesticides régis par la directive 76/895/CEE;
considérant qu'il est donc nécessaire d'adopter une réglementation séparée prévoyant ces teneurs maximales obligatoires, dans la perspective d'un transfert progressif des résidus de pesticides de la directive 76/895/CEE à cette réglementation, au fur et à mesure de la fixation des teneurs obligatoires prévues pour eux;
considérant que, de ce fait, la présente directive ne porte pas préjudice à la directive 76/895/CEE, qui continue à s'appliquer à certains résidus de pesticides ne relevant pas de la présente directive;
considérant que l'établissement d'une liste de résidus de pesticides et des teneurs maximales qui leur sont applicables relève des compétences du Conseil ; que, toutefois, cette liste ne doit pas comprendre de résidus de pesticides relevant encore du champ d'application de la directive 76/895/CEE;
considérant qu'il est indiqué d'appliquer la présente directive aux produits destinés à être exportés vers les pays tiers, sauf dans certains cas où il peut être établi que les pays importateurs exigent des traitements particuliers nécessitant des teneurs maximales supérieures à celles fixées pour la Communauté en application de la présente directive ; qu'il n'est toutefois pas indiqué d'appliquer la présente directive aux produits destinés à la fabrication de produits autres que des denrées alimentaires ou des aliments pour animaux, ni à ceux destinés à être semés ou plantés;
considérant que, pour garantir le respect des dispositions de la présente directive lors de la mise en circulation des produits, les États membres doivent prendre des mesures de contrôle appropriées ; que la programmation et la réalisation des inspections nécessaires ainsi que la communication des résultats de celles-ci doivent être conformes aux dispositions de la directive 89/397/CEE du Conseil, du 14 juin 1989, relative au contrôle officiel des denrées alimentaires (1);
considérant qu'il y a lieu d'établir des méthodes communautaires d'échantillonnage et d'analyse et, pour ce qui est des méthodes d'analyse, d'utiliser celles-ci au moins à titre de méthodes de référence ; que l'établissement de ces méthodes est une mesure de mise en oeuvre scientifique et technique qui doit faire l'objet d'une procédure instaurant une étroite collaboration entre les États membres et la Commission au sein du comité phytosanitaire permanent ; que les méthodes d'analyse doivent être conformes aux critères établis à l'annexe de la directive 85/591/CEE du Conseil, du 20 décembre 1985, concernant l'introduction de modes de prélèvement d'échantillons et de méthodes d'analyse communautaires pour le contrôle des denrées destinées à l'alimentation humaine (2);
considérant que la future modification de la liste des produits d'origine végétale sur ou dans lesquels des résidus de pesticides peuvent être présents doit être arrêtée par le Conseil;
considérant que les États membres doivent être autorisés à réduire temporairement les teneurs prévues si elles se révèlent, par la suite, dangereuses pour la santé humaine ou animale ; qu'il convient également dans ces cas d'instaurer une étroite collaboration entre les États membres et la Commission au sein du comité phytosanitaire permanent,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
1. La présente directive s'applique aux produits relevant des groupes énumérés à la première colonne de l'annexe, dont des exemples figurent à la deuxième colonne, dans la mesure où les produits de ces groupes ou la partie de ces produits décrite à la troisième colonne de l'annexe peuvent contenir certains résidus de pesticides.
La liste des résidus de pesticides concernés et des teneurs maximales qui leur sont applicables est établie par le Conseil, statuant à la majorité qualifiée sur proposition de la Commission. Aucun résidu de pesticides ne sera inclus dans la liste tant que la directive 76/895/CEE fixe une teneur maximale pour ce résidu.
2. La présente directive s'applique sans préjudice: a) des dispositions de la directive 64/54/CEE du Conseil, du 5 novembre 1963, relative au rapprochement des législations des États membres concernant les agents conservateurs pouvant être employés dans les denrées destinées à l'alimentation humaine (3), modifiée en dernier lieu par la directive 85/585/CEE (4), concernant la biphényle (diphényle), l'orthophényle-phénol, l'orthophényle phénate de sodium et le 2-(4 thiazolyle) benzimidazole (thiabendazole), ces dispositions continuant à régir l'utilisation de ces substances tant qu'elles ne seront pas incluses, en même temps que les teneurs maximales qui leur sont applicables, dans la liste visée au paragraphe 1; (1) JO no L 186 du 30.6.1989, p. 23. (2) JO no L 372 du 31.12.1985, p. 50. (3) JO no 12 du 27.1.1964, p. 161/64. (4) JO no L 372 du 31.12.1985, p. 43.
b) des dispositions de la directive 74/63/CEE du Conseil, du 17 décembre 1973, concernant la fixation de teneurs maximales pour les substances et produits indésirables dans les aliments des animaux (1), modifiée en dernier lieu par la directive 87/519/CEE (2);
c) des dispositions de la directive 76/895/CEE;
d) des dispositions de la directive 86/362/CEE du Conseil, du 24 juillet 1986, concernant la fixation de teneurs maximales pour les résidus de pesticides sur et dans les céréales (3), modifiée par la directive 88/298/CEE (4).
3. La présente directive s'applique également aux produits visés au paragraphe 1 et destinés à l'exportation vers des pays tiers. Toutefois, les teneurs maximales en résidus de pesticides établies en conformité de la présente directive ne s'appliquent pas aux produits traités avant l'exportation lorsqu'il peut être prouvé d'une manière suffisante: a) que le pays tiers de destination exige ce traitement particulier pour prévenir l'introduction, sur son territoire, d'organismes nuisibles,
ou
b) que le traitement est nécessaire pour protéger les produits contre les organismes nuisibles pendant le transport vers le pays tiers de destination et l'entreposage dans celui-ci.
4. La présente directive ne s'applique pas aux produits visés au paragraphe 1 lorsqu'il peut être prouvé d'une manière suffisante qu'ils sont destinés: a) à la fabrication de produits autres que les denrées alimentaires et les aliments pour animaux
ou
b) à l'ensemencement ou à la plantation.
Article 2
Aux fins de la présente directive, on entend par: a) «résidus de pesticides» : les reliquats de pesticides ainsi que leurs produits de métabolisation, de dégradation ou de réaction inclus dans la liste visée à l'article 1er, qui sont présents sur ou dans les produits visés au même article;
b) «mise en circulation» : toute remise, à titre onéreux ou gratuit, des produits visés à l'article 1er après leur récolte.
Article 3
1. Les produits ou, le cas échéant, les parties de produit visés à l'article 1er ne doivent pas présenter, dès leur mise en circulation, des teneurs en résidus de pesticides dépassant celles qui figurent sur la liste visée à l'article 1er.
Dans le cas de produits séchés pour lesquels des teneurs maximales spécifiques ne sont pas fixées, la teneur maximale applicable est celle qui est prévue sur la liste visée à l'article 1er compte tenu de la concentration de résidus due au processus de séchage.
2. Les États membres garantissent, par des contrôles effectués au moins par sondages, le respect des teneurs maximales visées au paragraphe 1. Les inspections nécessaires sont effectuées conformément à la directive 89/397/CEE, et notamment à son article 4.
Article 4
1. La ou les autorités compétentes des États membres établissent des programmes prévisionnels définissant la nature et la fréquence des contrôles qui doivent être effectués conformément à l'article 3 paragraphe 2 pendant une période déterminée.
2. Chaque année, avant le 1er août, les États membres transmettent à la Commission toutes les informations utiles relatives à l'exécution, pendant l'année précédente, des programmes visés au paragraphe 1, en précisant: - les critères qui ont présidé à l'élaboration de ces programmes,
- le nombre et la nature des contrôles effectués,
- le nombre et la nature des infractions constatées.
3. Chaque année, avant le 1er novembre, et pour la première fois en 1993, la Commission adresse aux États membres, après les avoir consultés dans le cadre du comité phytosanitaire permanent, une recommandation relative à un programme coordonné de contrôles pour l'année suivante. Cette recommandation peut faire l'objet d'adaptations ultérieures, rendues nécessaires pendant l'exécution du programme coordonné.
Le programme coordonné indique, en particulier, les critères qu'il convient de retenir par priorité pour son exécution.
Les informations prévues au paragraphe 2 contiennent un chapitre distinct et spécifique concernant l'exécution du programme coordonné.
4. Au terme d'un délai de cinq ans à compter de l'adoption de la présente directive, la Commission transmet au Conseil un rapport sur l'application du présent article, accompagné, le cas échéant, de toute proposition jugée appropriée.
Article 5
Les États membres ne peuvent interdire ou entraver la mise en circulation sur leur territoire des produits visés à l'article 1er en raison de la présence de résidus de pesticides si la quantité de ces résidus sur ou dans les produits ou les parties de produits en question n'excède pas les teneurs maximales visées à l'article 1er. (1) JO no L 38 du 11.2.1974, p. 31. (2) JO no L 304 du 27.10.1987, p. 38. (3) JO no L 221 du 7.8.1986, p. 37. (4) JO no L 126 du 20.5.1988, p. 53.
Article 6
1. Les méthodes d'échantillonnage des fruits et légumes nécessaires au contrôle prévu à l'article 3 sont celles que prévoit la directive 79/700/CEE de la Commission (1). Les méthodes d'échantillonnage des produits autres que les fruits et légumes et les méthodes d'analyse applicables à tous les produits, nécessaires aux contrôles précités, sont déterminées selon la procédure prévue à l'article 9.
L'existence de méthodes d'analyse communautaires n'exclut pas l'usage par les États membres d'autres méthodes éprouvées et scientifiquement valables, à condition qu'il n'en résulte pas une entrave à la libre circulation des produits jugés conformes à la présente directive sur la base des méthodes communautaires. En cas de divergence relative à l'interprétation des résultats, les résultats obtenus par l'application des méthodes communautaires sont déterminants.
2. Les méthodes d'analyse déterminées conformément au paragraphe 1 doivent satisfaire aux critères définis à l'annexe de la directive 85/591/CEE.
3. Les États membres communiquent aux autres États membres et à la Commission les autres méthodes utilisées conformément au paragraphe 1.
Article 7
Toute modification de l'annexe résultant de l'évolution des connaissances scientifiques et techniques est adoptée par le Conseil, statuant à la majorité qualifiée sur proposition de la Commission.
Article 8
1. Lorsqu'un État membre, à la suite d'une nouvelle information ou d'une réévaluation de l'information existante, estime qu'une teneur maximale figurant sur la liste visée à l'article 1er présente un danger pour la santé humaine ou animale et exige de ce fait une action rapide, il peut réduire provisoirement la teneur sur son territoire. Dans ce cas, il communique sans délai aux autres États membres et à la Commission les mesures prises, accompagnées d'un exposé des motifs.
2. La Commission examine rapidement les raisons fournies par l'État membre visé au paragraphe 1 et consulte les États membres au sein du comité phytosanitaire permanent, ci-après dénommé «comité permanent» ; elle émet immédiatement son avis et prend les mesures appropriées. La Commission notifie immédiatement les mesures prises au Conseil et aux États membres. Tout État membre peut saisir le Conseil au sujet des mesures prises par la Commission dans les quinze jours suivant cette notification.
Le Conseil, statuant à la majorité qualifiée, peut prendre une décision différente dans un délai de quinze jours à compter de la date à laquelle il a été saisi.
3. Si la Commission estime que les teneurs maximales figurant sur la liste visée à l'article 1er doivent être modifiées pour résoudre les difficultés mentionnées au paragraphe 1 et garantir la protection de la santé humaine, elle entame la procédure prévue à l'article 10 en vue de l'adoption des modifications en question. Dans ce cas, l'État membre qui a pris des mesures au titre du paragraphe 1 peut les maintenir jusqu'à ce que le Conseil ou la Commission ait pris une décision selon ladite procédure.
Article 9
1. Dans les cas où il est fait référence à la procédure définie au présent article, le comité permanent est saisi sans délai par son président, soit à l'initiative de celui-ci, soit à la demande d'un État membre.
2. Le représentant de la Commission soumet au comité permanent un projet de mesures à prendre. Le comité permanent émet son avis sur ce projet dans un délai que le président peut fixer en fonction de l'urgence de la question. L'avis est émis à la majorité fixée à l'article 148 paragraphe 2 du traité pour les décisions que le Conseil est appelé à prendre sur proposition de la Commission. Les voix des représentants des États membres au sein du comité permanent sont affectées de la pondération prévue dans cet article. Le président ne prend pas part au vote.
3. La Commission arrête les mesures envisagées lorsqu'elles sont conformes à l'avis du comité permanent.
4. Si les mesures ne sont pas conformes à l'avis du comité permanent, ou en l'absence d'avis, la Commission soumet sans délai au Conseil une proposition relative aux mesures à prendre. Le Conseil arrête les mesures à la majorité qualifiée.
5. Si, à l'expiration d'un délai de trois mois à compter de la date à laquelle il a été saisi, le Conseil n'a pas arrêté de mesures, la Commission arrête les mesures proposées.
Article 10
1. Dans les cas où il est fait référence à la procédure définie au présent article, le comité permanent est saisi sans délai par son président, soit à l'initiative de celui-ci, soit à la demande d'un État membre.
2. Le représentant de la Commission soumet au comité permanent un projet de mesures à prendre. Le comité permanent émet son avis sur ce projet dans un délai que le président peut fixer en fonction de l'urgence de la question. L'avis est émis à la majorité prévue à l'article 148 paragraphe 2 du traité pour les décisions que le Conseil est appelé à prendre sur proposition de la Commission. Les voix des représentants des États membres au sein du comité permanent sont affectées de la pondération prévue dans cet article. Le président ne prend pas part au vote. (1) JO no L 207 du 15.8.1979, p. 26.
3. La Commission arrête les mesures envisagées si elles sont conformes à l'avis du comité permanent.
4. Si les mesures ne sont pas conformes à l'avis du comité permanent, ou en l'absence d'avis, la Commission soumet sans délai au Conseil une proposition relative aux mesures à prendre. Le Conseil arrête les mesures à la majorité qualifiée.
5. Si, à l'expiration d'un délai de quinze jours à compter de la date à laquelle il a été saisi, le Conseil n'a pas arrêté de mesures, la Commission arrête les mesures proposées.
Article 11
1. Les États membres prennent les mesures nécessaires pour se conformer à la présente directive au plus tard le 31 décembre 1992.
2. Lorsque les États membres adoptent les mesures visées au paragraphe 1, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d'une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
Article 12
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Bruxelles, le 27 novembre 1990.