Směrnice Rady 92/36/EHS
ze dne 29. dubna 1992,
kterou se mění, pokud jde o mor koní, směrnice 90/426/EHS o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1]
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu, [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že směrnice 90/426/EHS [4] stanoví veterinární předpisy pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí; že uvedená směrnice uvádí hranice oblasti infikované morem koní a pravidla platná pro členské státy s výskytem moru;
vzhledem k tomu, že směrnice 92/35/EHS [5] stanovila kontrolní pravidla; že směrnice 90/426/EHS musí být tudíž pozměněna, aby těmto ustanovením odpovídala,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Článek 5 směrnice 90/426/EHS se nahrazuje tímto:
"Článek 5
1. Členský stát s výskytem moru koní může odesílat koňovité z té části svého území, která je považována za infikovanou ve smyslu odstavce 2 tohoto článku, pouze za podmínek stanovených v odstavci 3 tohoto článku.
2. a) Část území členského státu se považuje za infikovanou morem koní, jestliže:
- byl klinicky, sérologicky (u neočkovaných zvířat), případně epizootologicky prokázán výskyt moru koní v minulých dvou letech, nebo
- očkování proti moru koní byla provedena v posledních 12 měsících.
b) Část území považovaná za infikovanou morem koní musí zahrnovat alespoň:
- ochranné pásmo o poloměru alespoň 100 km kolem každého ohniska nákazy,
- pásmo dozoru přesahující o nejméně 50 km ochranné pásmo, v němž nebylo v posledních 12 měsících prováděno očkování.
c) Pravidla, která upravují tlumící opatření vztahující se k územím a pásmům uvedeným pod písmeny a) a b), a odpovídající výjimky jsou blíže uvedeny ve směrnici 92/35/EHS [6].
d) Všichni očkovaní koňovití nalézající se v ochranném pásmu musí být evidováni a identifikováni v souladu s čl. 6 odst. 1 směrnice 92/35/EHS.
Identifikační doklad, případně veterinární osvědčení, musí obsahovat jasný odkaz na toto očkování.
3. Členský stát může odesílat z území uvedeného v odst 2 písm. b) pouze koňovité, kteří splňují tyto podmínky:
a) musí být odesíláni, s ohledem na vektorový hmyz, pouze během určitých ročních období stanovených postupem podle článku 25;
b) nesmějí v den inspekce uvedené v čl. 4 odst. 1 vykazovat žádné klinické příznaky moru koní;
c) - jestliže nebyli očkováni proti moru koní, musí podstoupit test reakce vazby komplementu na mor koní, popsaný v příloze D, s negativní reakcí, a to dvakrát s časovým odstupem 21 a 30 dnů, přičemž druhý test musí být proveden během deseti dnů před odesláním,
- jestliže byli očkováni, nemusí být očkováni během předcházejících dvou měsíců a musí podstoupit test reakce vazby komplementu popsaný v příloze D ve výše uvedených časových lhůtách, přičemž nesmí být zaznamenáno vyšší množství protilátek. Postupem podle článku 24 může Komise, podle stanoviska Vědeckého veterinárního výboru, uznat jiné kontrolní metody;
d) musí být drženi v karanténní stanici po dobu nejméně 40 dnů před odesláním;
e) během období v karanténě a během přepravy z karanténní stanice do místa odeslání musí být chráněni proti vektorovému hmyzu."
Článek 2
Rozhodnutí Komise 90/552/EHS [7], 90/553/EHS [8], 91/93/EHS [9] a 92/101/EHS [10] se pro účely této směrnice nadále používají.
Postupem podle článku 19 směrnice 92/35/EHS mohou být výše uvedená rozhodnutí pozměněna za účelem přizpůsobení jejich oblasti působnosti ustanovením této směrnice, nebo za účelem budoucího přizpůsobení vědeckému a technologickému vývoji.
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1992. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 29. dubna 1992.
DIRECTIVE 92/36/CEE DU CONSEIL du 29 avril 1992 modifiant, en ce qui concerne la peste équine, la directive 90/426/CEE relative aux conditions de police sanitaire régissant les mouvements d'équidés et les importations d'équidés en provenance des pays tiers
LE CONSEIL DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté économique européenne, et notamment son article 43,
vu la proposition de la Commission (1),
vu l'avis du Parlement européen (2),
vu l'avis du Comité économique et social (3),
considérant que la directive 90/426/CEE (4) a fixé les conditions de police sanitaire régissant les mouvements d'équidés et les importations d'équidés en provenance des pays tiers; qu'elle indique les limites du territoire infecté de peste équine ainsi que les règles applicables aux États membres non indemnes;
considérant que la directive 92/35/CEE (5) établit les règles de contrôle; qu'il y a donc lieu de modifier la directive 90/426/CEE afin d'en tenir compte,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
L'article 5 de la directive 90/426/CEE est remplacé par le texte suivant.
«Article 5
1. Les États membres non indemnes de peste équine, au sens de l'article 2 point f), ne peuvent expédier d'équidés en provenance de la partie de territoire considérée comme infectée, au sens du paragraphe 2 du présent article, qu'aux conditions fixées au paragraphe 3 du présent article.
2. a) Une partie du territoire d'un État membre est considérée comme infectée de peste équine si:
- au cours des deux dernières années, une évidence clinique, sérologique (chez les animaux non vaccinés) et/ou épidémiologique a permis de constater la peste équine
ou
- au cours des douze derniers mois, la vaccination contre la peste équine a été pratiquée.
b) La partie du territoire considérée comme infectée de peste équine doit se composer au minimum:
- d'une zone de protection d'un rayon d'au moins 100 kilomètres autour de tout foyer,
- d'une zone de surveillance d'une profondeur d'au moins 50 kilomètres qui s'étend au-delà des limites de la zone de protection et dans laquelle aucune vaccination n'a été pratiquée au cours des douze derniers mois.
c) Les règles de contrôle des mesures de lutte relatives aux territoires et zones visés aux points a) et b) ainsi que les dérogations y afférentes sont précisées par la directive 92/35/CEE (6)().
d) Tout équidé vacciné se trouvant dans la zone de protection doit être enregistré et identifié conformément à l'article 6 paragraphe 1 de la directive 92/35/CEE.
La mention de cette vaccination doit être clairement portée dans le document d'identification et/ou sur le certificat sanitaire.
3. Un État membre ne peut expédier du territoire visé au paragraphe 2 point b) que des équidés satisfaisant aux exigences suivantes:
a) n'être expédiés que durant certaines périodes de l'année, en fonction de l'activité des insectes vecteurs, à fixer selon la procédure prévue à l'article 25;
b) ne présenter aucun signe clinique de peste équine le jour de l'inspection visée à l'article 4 paragraphe 1;
c) - s'ils n'ont pas été vaccinés contre la peste équine, avoir été soumis avec une réaction négative à un test de fixation du complément pour la peste équine tel que décrit à l'annexe D, à deux reprises, avec un intervalle compris entre vingt et un et trente jours, le second test devant être effectué dans les dix jours avant l'expédition,
- s'ils ont été vaccinés, ne pas l'avoir été au cours des deux derniers mois et avoir été soumis au test de fixation décrit à l'annexe D, aux intervalles précités, sans qu'il ait été constaté d'accroissement des anticorps. Selon la procédure prévue à l'article 24, la Commission peut, après avis du comité scientifique vétérinaire, reconnaître d'autres méthodes de contrôle;
d) avoir été maintenus dans une station de quarantaine pendant une période minimale de quarante jours avant l'expédition;
e) avoir été protégés des insectes vecteurs pendant la période de quarantaine et au cours du transport de la station de quarantaine au lieu d'expédition.
(7)() JO no L 157 du 10. 6. 1992, p. 19».
Article 2
Les décisions 90/552/CEE (8), 90/553/CEE (9), 91/93/CEE (10) et 92/101/CEE (11) de la Commission demeurent applicables pour les besoins de la présente directive.
Selon la procédure prévue à l'article 19 de la directive 92/35/CEE, les décisions précitées peuvent être modifiées en vue de l'adaptation de leur champ d'application aux dispositions de la présente directive ou en vue de leur adaptation ultérieure à l'évolution scientifique et technologique.
Article 3
Les États membres mettent en vigueur les dispositions législatives, réglementaires ou administratives pour se conformer à la présente directive au plus tard le 31 décembre 1992. Ils en informent immédiatement la Commission.
Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d'une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
Article 4
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Luxembourg, le 29 avril 1992.