ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 24. dubna 2007
o státní podpoře C 26/2006 (ex N 110/2006), dočasný obranný mechanismus pro odvětví stavby lodí - Portugalsko
(oznámeno pod číslem K(2007) 1756)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2007/581/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po vyzvání zúčastněných stran k předložení připomínek v souladu s těmito ustanoveními (1) a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 7. února 2006 (zaevidovaným dne 10. února 2006) oznámilo Portugalsko Komisi svůj záměr poskytnout provozní podporu ve prospěch loděnice Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA (dále jen „ENVC“). Dopisem ze dne 13. března 2006 si Komise vyžádala doplňující informace. Portugalsko zaslalo svou odpověď elektronickou poštou dne 28. dubna 2006.
(2)
Dopisem ze dne 23. června 2006 informovala Komise Portugalsko o rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES ohledně dotčené podpory.
(3)
V dopise ze dne 25. července 2006 (zaevidovaném dne 26. července 2006) předložily portugalské orgány své připomínky v souvislosti s výše uvedeným řízením.
(4)
Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení připomínek. Žádné připomínky třetích stran předloženy nebyly.
II. POPIS OPATŘENÍ PODPORY
(5)
Podpora by měla být poskytnuta společnosti Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA (dále jen „ENVC“), portugalské loděnici, jež má v současné době přibližně 1 000 zaměstnanců.
(6)
Dne 14. listopadu 2003 uzavřela společnost ENVC smlouvu s francouzskou rejdařskou společností Fouquet Sacops SA, týkající se dodávky tankeru na ropné a chemické produkty (trup č. 227) za smluvní cenu ve výši 22 900 000 EUR. Loď byla fakticky dodána dne 26. dubna 2005.
(7)
Portugalsko navrhuje v souvislosti s touto smlouvou poskytnout společnosti ENVC podporu ve formě subvence ve výši 1 461 702 EUR, a to na základě nařízení Rady (ES) č. 1177/2002 o dočasném obranném mechanismu pro stavbu lodí (3), ve znění nařízení Rady (ES) č. 502/2004 (4) (dále jen „nařízení DOM“). Nařízení DOM vstoupilo v platnost dne 3. července 2002 a jeho použitelnost skončila dnem 31. března 2005. V době, kdy Portugalsko podporu oznámilo, již tedy nařízení platné nebylo.
(8)
Portugalsko namítá, že smlouva je i přesto způsobilá pro poskytnutí podpory na základě nařízení DOM, a to z těchto důvodů:
(9)
Článek 4 nařízení DOM stanoví: „Toto nařízení se použije na konečné smlouvy podepsané od vstupu tohoto nařízení v platnost až do konce jeho použitelnosti (…)“. Portugalsko v této spojitosti poukazuje na to, že dotčená smlouva byla podepsána dne 14. listopadu 2003, kdy bylo nařízení DOM ještě platné, a je proto nadále způsobilá pro poskytnutí podpory.
(10)
Portugalsko rovněž uvádí, že dotčená smlouva byla předmětem nabídek s nižší cenou od korejských loděnic, čímž jsou splněny podmínky stanovené v článku 2 nařízení DOM, a že je tedy podpora opodstatněná jako způsob obrany před nekalou hospodářskou soutěží ze strany korejských loděnic.
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(11)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v souvislosti s tímto případem zdůraznila, že měla na základě nařízení DOM pochybnosti ohledně slučitelnosti podpory se společným trhem, a to z následujících důvodů:
(12)
Za prvé, Komise měla pochybnosti ohledně pobídkového účinku podpory. Komise v souvislosti s tímto hlediskem zdůraznila, že Portugalsko nepředložilo důkazní prvky, jež by prokázaly, že by předtím, než společnost ENVC podepsala smlouvu, obdržela nějaké veřejné záruky poskytnutí podpory. Právě naopak, Portugalsko nedisponovalo platným režimem DOM. Kromě toho bylo, dle dostupných informací, rozhodnutí portugalských orgánů poskytnout podporu společnosti ENVC (podléhající schválení Komisí) přijato až dne 28. prosince 2005, tedy dlouho po uzavření smlouvy a dodání lodi. Vše proto nasvědčovalo tomu, že státní podpory pro loděnici ENVC nebyly pobídkou k podepsání smlouvy, vzhledem k tomu, že v době uzavření projektu podpora nebyla k dispozici.
(13)
Za druhé, Komise pokládala za sporný právní základ pro schválení podpory. Komise upozornila, že použitelnost nařízení DOM skončila dnem 31. března 2005, a že tedy v době oznámení podpory Portugalskem již nařízení nebylo platné. Ačkoli se nařízení používalo na smlouvy uzavřené během období její platnosti, pochybnosti se týkaly toho, zda by Komise ještě mohla oznámené opatření posuzovat na základě nástroje, jež přestal být součástí právního řádu EU.
(14)
Kromě toho Komise zdůraznila, že Korea zpochybnila slučitelnost nařízení DOM s pravidly Světové obchodní organizace (dále jen „WTO“). Dne 22. dubna 2005 vydal panel WTO svou zprávu, v níž se vyjádřil v tom smyslu, že režim DOM a národní režimy přijaté v rámci tohoto mechanismu, existující v době, kdy Korea podala stížnost u WTO, byly v rozporu s ustanovením čl. 23 odst. 1 Ujednání o pravidlech a řízení při řešení sporů (5). Dne 20. června 2005 přijal orgán WTO pro řešení sporů zprávu tohoto panelu, včetně doporučení, aby Společenství uvedlo nařízení DOM a vnitrostátní režimy přijaté na základě tohoto mechanismu do souladu s povinnostmi vyplývajícími z dohod WTO (6). Dne 20. července 2005 Společenství informovalo orgán pro řešení sporů, že již splnilo rozhodnutí a doporučení orgánu, jelikož použitelnost nařízení DOM skončila dnem 31. března 2005 a členské státy již nadále nemohou poskytovat provozní podpory na základě tohoto nařízení.
(15)
Povolit nyní poskytnutí navrhované podpory by znamenalo pokračovat v používání nařízení DOM a v porušování povinnosti Společenství plnit rozhodnutí orgánu pro řešení sporů. Komise se tudíž v této fázi domnívala, že podpora není slučitelná s mezinárodními závazky Společenství.
(16)
Za třetí, co se týče míry podpory, Komise poukázala na to, že její výše podle všeho převyšuje 6 % smluvní hodnoty, a tedy nedodržuje maximální povolenou výši stanovenou v čl. 2 odst. 3 nařízení DOM.
IV. PŘIPOMÍNKY PORTUGALSKÝCH ORGÁNŮ
(17)
Portugalsko uvedlo, že částka podpory uvedená Komisí v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (1 401 702 EUR) (7) se neshoduje s výší oznámené podpory (1 461 702 EUR).
(18)
Co se týče míry podpory, Portugalsko zdůraznilo, že podle nařízení DOM činí maximální výše podpory 6 % smluvní hodnoty před podporou (na rozdíl od 6 % smluvní hodnoty uvedené v rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (8)), a že tedy míra podpory je v tomto smyslu v souladu s nařízením DOM.
(19)
Z obecnějšího hlediska Portugalsko zdůraznilo, že účelem nařízení DOM je čelit nekalé hospodářské soutěži ze strany Koreje a že všechny loděnice z EU měly stejné podmínky pro získání podpory na základě nařízení DOM. Podle Portugalska tedy podpora neovlivňuje obchod na společném trhu, a je proto nejisté, zda může být považována za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(20)
Ohledně pobídkového účinku podpory předložilo Portugalsko nové důkazní prvky, které dokládají, že loděnice požádala o podporu dne 25. září 2003, tedy před podpisem smlouvy. V této souvislosti Portugalsko předložilo kopii dopisu portugalských orgánů zaslaného loděnici dne 26. září 2003, v němž potvrzovaly příjem žádosti o podporu a připomínaly loděnici, že poskytnutí podpory je podmíněno schválením Komisí. Dle Portugalska tento dopis dokazuje připravenost portugalských orgánů k poskytnutí podpory, pokud by byly splněny veškeré zákonné podmínky.
(21)
Portugalsko také uvedlo, že na základě předchozí praxe existovala dohoda, podle níž mělo Portugalsko žádosti o podporu v odvětví lodního stavitelství podporovat, pokud by existoval právní základ, jež by to umožňoval (v tomto případě nařízení DOM). To, že byla podpora Portugalskem formálně schválena až v prosinci 2005, bylo způsobeno interním administrativním zpožděním. Avšak to nic nemění na faktu, že loděnice očekávala poskytnutí podpory, a to na základě již zmíněných skutečností (viz 20. bod odůvodnění) a též na základě obecné politiky portugalských orgánů v této oblasti. Loděnice mohla doložit, že korejské loděnice nabídly v souvislosti s touto smlouvou nižší ceny a že při akceptaci smlouvy vycházela z toho, že jí portugalské orgány poskytnou podporu.
(22)
Co se týče právního základu pro schválení podpory, Portugalsko zopakovalo své připomínky předložené v oznámení, podle něhož představuje nařízení DOM vhodný základ pro schválení podpory, jelikož smlouva byla podepsána v době, kdy bylo nařízení DOM ještě platné, a ve skutečnosti ještě předtím, než bylo toto nařízení zpochybněno orgánem pro řešení sporů. Portugalsko uvedlo, že se tedy tento případ neliší od podpor poskytnutých jinými členskými státy (na základě režimů DOM) ve spojitosti se smlouvami podepsanými v době platnosti tohoto nařízení. Rozhodující skutečností pro určení způsobilosti smluv pro poskytnutí podpory je datum podpisu smlouvy, nikoliv datum oznámení či poskytnutí podpory. Portugalsko rovněž upozornilo na to, že po žádných loděnicích - příjemcích podpory - nebylo po zveřejnění zprávy panelu WTO požadováno navrácení podpory. Neschválit podporu společnosti ENVC by tedy bylo v rozporu s obecnou zásadou rovného zacházení.
V. POSOUZENÍ
(23)
Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
(24)
Komise se domnívá, že navrhované opatření je státní podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES: má formu subvence financované ze státních prostředků; i kdyby bylo možné nařízení DOM použít ve všech členských státech, tak jak uvádí Portugalsko, jedná se o selektivní opatření, vzhledem k tomu, že se týká pouze společnosti ENVC; tato selektivní subvence může narušit hospodářskou soutěž, neboť společnosti ENVC poskytuje výhodu ve srovnání s ostatními konkurenty, kteří podporu nezískali. A konečně, lodní stavitelství je hospodářskou činností, jež umožňuje obchod mezi členskými státy ve velkém měřítku. Tímto způsobem opatření ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(25)
Komise proto potvrzuje, že se na oznámenou podporu vztahuje č. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(26)
Po předložení připomínek Portugalskem Komise potvrzuje, že výše oznámené podpory dosahuje 1 461 702 EUR. Podle čl. 2 odst. 3 nařízení DOM je maximální povolená výše podpory 6 % smluvní ceny před podporou (9). Komise došla k závěru, že oznámená podpora je v souladu s maximální mírou povolenou nařízením DOM.
(27)
Z hlediska obecné zásady může být státní podpora považována za slučitelnou se společným trhem, pouze pokud by byla nezbytná jako pobídka příjemce podpory k jednání způsobem, kterým by přispěl k realizaci cílů dle příslušné výjimky (10).
(28)
Komise v této souvislosti zdůrazňuje, že účelem nařízení DOM bylo, „aby mohly loděnice Společenství účinně čelit nekalé korejské hospodářské soutěži“ (viz 6. bod odůvodnění). Takto mohly být povoleny přímé podpory v maximální výši 6 % smluvní hodnoty před podporou, pokud o smlouvu usilovala korejská loděnice nabízející nižší cenu (článek 2).
(29)
Z nových důkazů předložených Portugalskem vyplývá, že loděnice zažádala o podporu ještě před podpisem smlouvy. Kromě toho poskytlo Portugalsko kopii dopisu příslušných portugalských orgánů (generální ředitelství pro průmysl) ze dne 26. září 2003 adresovaného společnosti ENVC, v němž se potvrzuje obdržení žádosti o podporu, žádá o doložení splnění podmínek čl. 2 odst. 1 nařízení DOM (tedy důkazů o existenci hospodářské soutěže v souvislosti se smlouvou ze strany korejské loděnice nabízející nižší cenu - tento důkaz poté loděnice doložila) a v němž je loděnici připomenuto, že poskytnutí podpory podléhá oznámení Komisi a jejímu schválení. Komise se domnívá, že výše uvedená fakta naznačovala připravenost portugalských orgánů k poskytnutí podpory, pokud by byly splněny všechny podmínky. Jelikož se v tomto případě zdálo, že jsou všechny podmínky způsobilosti splněny, mohla tato skutečnost pro loděnici znamenat nadějné vyhlídky na poskytnutí podpory (11). V tomto ohledu tedy byly pochybnosti Komise o pobídkovém účinku rozptýleny.
(30)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise upozornila, že použitelnost nařízení DOM skončila dne 31. března 2005, a že tedy nařízení DOM v době, kdy Portugalsko podporu oznámilo, již nebylo platné. Ačkoli se nařízení DOM vztahovalo na smlouvy uzavřené v době jeho platnosti, existovaly pochybnosti o tom, zda Komise může posuzovat oznámené opatření na základě nástroje, který již není součástí právního řádu EU.
(31)
Připomínky předložené Portugalskem po rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení nerozptýlily pochybnosti Komise v této otázce.
(32)
Komise podotýká, že co se týče oblasti oznamovaných podpor, je praxe Komise taková, že při posuzování se opírá o právní předpisy platné v době posouzení (12), pokud v samotných platných právních předpisech není stanoveno jinak. Portugalsko podporu interně schválilo (přičemž ji podmínilo schválením Komisí) a oznámilo Komisi až dlouho poté, co doba použitelnosti nařízení DOM skončila.
(33)
Portugalsko ohledně této skutečnosti uvádí, že nařízení DOM lze použít na tuto smlouvu na základě článku 4 uvedeného nařízení, jež stanoví: „Toto nařízení se použije na konečné smlouvy podepsané od vstupu tohoto nařízení v platnost až do konce jeho použitelnosti (…)“. Portugalsko v této souvislosti zdůrazňuje, že dotčená smlouva byla podepsána dne 14. listopadu 2003, tedy ještě v době platnosti nařízení DOM, a je tudíž nadále způsobilá pro poskytnutí podpory.
(34)
Komise se nicméně domnívá, že citovaný článek 4 neurčuje dobu použitelnosti nařízení DOM. Ta je určena v článku 5 (13) nařízení, jež uvádí, že „použitelnost (nařízení) končí dnem 31. března 2005“.
(35)
Článek 4 oproti tomu stanoví doplňující podmínky slučitelnosti podpory. To je také potvrzeno v druhé části článku 4, jež stanoví, že nařízení DOM se nebude používat na konečné smlouvy podepsané „předtím, než Společenství oznámí v Úředním věstníku Evropských společenství, že zahájilo řízení o urovnání sporu s Koreou (…) a (na konečné smlouvy podepsané) jeden nebo více měsíců poté, co Komise v Úředním věstníku Evropských společenství oznámí, že tato řízení o urovnání sporů jsou ukončena nebo pozastavena“.
(36)
S ohledem na předchozí skutečnosti je zřejmé, že nařízení DOM by bylo použitelné pouze tehdy, pokud by existoval nerozhodnutý spor s Koreou (14), a v žádném případě by nebylo použitelné po 31. březnu 2005.
(37)
Tento výklad se opírá o samotný účel nařízení DOM: bylo vytvořeno „coby výjimečné a dočasné opatření a v zájmu pomoci loděnicím Společenství v těch odvětvích, kterých se dotkly nepříznivé účinky ve formě značných škod a vážného znevýhodnění způsobených nekalou korejskou hospodářskou soutěží, by (…) měl být povolen (…) pouze pro omezená odvětví trhu a po krátké a omezené období“ (15) (3. bod odůvodnění).
(38)
Tím, že Rada toto nařízení po skončení jeho použitelnosti neobnovila, zřetelně naznačila, že nemá v úmyslu dále povolovat Komisi schvalování podpor na základě nařízení DOM. To je také v souladu s faktem, že Společenství sdělilo orgánu pro řešení sporů, že členské státy již nadále nebudou moci poskytovat provozní podpory na základě tohoto nařízení.
(39)
Komise v této souvislosti zdůrazňuje, že výklad nařízení DOM musí být také analyzován s ohledem na mezinárodní závazky Společenství. Podle stávající judikatury Soudního dvora musí být právní předpisy Společenství vykládány způsobem co možná nejslučitelnějším s mezinárodním právem, včetně povinností ES v rámci Světové obchodní organizace (16).
(40)
Zpráva panelu a rozhodnutí orgánu pro řešení sporů, jímž byla přijata, zpochybnily nařízení DOM per se z důvodu porušování pravidel Světové obchodní organizace a přiměly Společenství, aby nařízení DOM přestalo používat. Povinnost Společenství aplikovat rozhodnutí orgánu pro řešení sporů se vztahuje také na budoucí rozhodnutí o poskytování nových podpor na základě nařízení DOM (17). Tím, že Společenství orgánu pro řešení sporů sdělilo, že již splnilo jeho rozhodnutí a doporučení, jelikož dne 31. března 2005 skončila použitelnost nařízení DOM a členské státy již nemohou nadále poskytovat provozní podpory na základě tohoto nařízení, na sebe přijalo závazek toto nařízení nadále nepoužívat ke schvalování nových podpor. Proto by schválení této podpory znamenalo porušení mezinárodních závazků Společenství.
(41)
Konečně je také nutno dodat, že Portugalsko nepředložilo své oznámení v přiměřené lhůtě. Opatření oznámilo až 7. ledna 2006, tedy přibližně 27 měsíců poté, co loděnice předložila žádost o podporu, 10 měsíců po uplynutí doby platnosti nařízení DOM a 6 měsíců poté, co Společenství sdělilo orgánu pro řešení sporů, že členské státy již nadále nemohou poskytovat provozní podpory na základě uvedeného nařízení. Vzhledem k výjimečnému a dočasnému charakteru nařízení a vzhledem k mezinárodním závazkům přijatým v rámci WTO, jež byly Portugalsku známy, nemohlo Portugalsko očekávat, že se bude mechanismus uplatňovat i po skončení jeho platnosti.
(42)
Komise rovněž uvádí, že přestože společnost ENVC předpokládala získání podpory, nárok na její získání jí tím nevznikal; podpora nezávisela pouze na schválení Portugalskem, ale také na oznámení Komisi a jejím schválení.
(43)
Ani zásada rovnosti zacházení není, v rozporu s argumentem Portugalska, v tomto případě zpochybněna. Loděnice z členských států, jež disponovaly režimem v rámci nařízení DOM, mohly přijímat podpory na základě režimů schválených Komisí před 30. březnem 2005, po tomto datu Komise nepřijala žádná další rozhodnutí o schválení nových podpor na základě tohoto nařízení. Komise rovněž podtrhuje, že dle rozhodnutí orgánu pro řešení sporů se povinnost neposkytovat nové podpory na základě nařízení DOM vztahuje jak na podpory v rámci schválených režimů, tak na podpory ad hoc, nerozlišuje se tedy žádným způsobem mezi podporami loděnicím, na něž se vztahuje nějaký režim, a podporami ad hoc mimo působnost jakéhokoliv režimu (viz 14. bod odůvodnění), jako je posuzovaný případ: rozhodnutí orgánu pro řešení sporů doporučovalo, aby Společenství upravilo kromě nařízení DOM také vnitrostátní režimy přijaté na základě tohoto mechanismu, v souladu se svými povinnostmi vyplývajícími z dohod Světové obchodní organizace.
(44)
Vzhledem k uvedeným skutečnostem dospěla Komise k závěru, že oznámená podpora nemůže být schválena na základě nařízení DOM. Jelikož nelze uplatnit žádnou další výjimku na základě čl. 87 odst. 2 nebo 3 Smlouvy o ES, je podpora neslučitelná se společným trhem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Oznámená podpora ve výši 1 461 702 EUR, kterou Portugalsko zamýšlelo poskytnout společnosti Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA ve spojitosti se smlouvou podepsanou touto loděnicí, nemůže být povolena na základě nařízení Rady (ES) č. 1177/2002 o dočasném obranném mechanismu pro stavbu lodí, ve znění nařízení Rady (ES) č. 502/2004, a je tedy neslučitelná se společným trhem. Podpora nesmí být udělena.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
V Bruselu dne 24. dubna 2007.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 24 avril 2007
relative à l’aide d’État C 26/2006 (ex N 110/2006) - Mécanisme de défense temporaire en faveur du secteur de la construction navale (Portugal)
[notifiée sous le numéro C(2007) 1756]
(Le texte en langue portugaise est le seul faisant foi.)
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2007/581/CE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 88, paragraphe 2, premier alinéa,
vu l’accord sur l’Espace économique européen, et notamment son article 62, paragraphe 1, point a),
après avoir invité les parties intéressées à présenter leurs observations conformément aux articles précités (1), et vu ces observations,
considérant ce qui suit:
I. PROCÉDURE
(1)
Par lettre du 7 février 2006 (enregistrée le 10 février 2006), le Portugal a notifié à la Commission son intention d’accorder une aide au fonctionnement aux chantiers navals de Viana do Castelo SA (Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A, ci-après «ENVC»). Par lettre du 13 mars 2006, la Commission a demandé des renseignements complémentaires, demande à laquelle le Portugal a répondu par courrier électronique le 28 avril 2006.
(2)
Par lettre du 23 juin 2006, la Commission a informé le Portugal de sa décision d’ouvrir la procédure prévue à l’article 88, paragraphe 2, du traité CE en ce qui concerne l’aide en question.
(3)
Par lettre du 25 juillet 2006 (enregistrée le 26 juillet 2006), les autorités portugaises ont présenté leurs observations dans le cadre de la procédure susmentionnée.
(4)
La décision de la Commission d’ouvrir la procédure a été publiée au Journal officiel de l’Union européenne (2). La Commission a invité les parties intéressées à présenter leurs observations mais n’en a reçu aucune.
II. DESCRIPTION DE L’AIDE
(5)
Le bénéficiaire de l’aide serait les chantiers navals de Viana do Castelo SA (Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA, ci-après «ENVC»), qui emploient actuellement un millier de travailleurs.
(6)
Le 14 novembre 2003, ENVC a conclu un contrat avec l’armateur français Fouquet Sacops S.A., pour la fourniture d’un navire-citerne pour produits pétroliers et chimiques (coque no 227) pour un montant de 22 900 000 EUR. Le navire a effectivement été livré le 26 avril 2005.
(7)
Le Portugal envisage d’accorder à ENVC une aide sous la forme d’une subvention de 1 461 702 EUR pour ce contrat, sur la base du règlement (CE) no 1177/2002 du Conseil concernant un mécanisme de défense temporaire en faveur de la construction navale (3), modifié en dernier lieu par le règlement (CE) no 502/2004 du Conseil (4) (ci-après «règlement MDT»). Le règlement MDT, qui est entré en vigueur le 3 juillet 2002 et est venu à échéance le 31 mars 2005, n’était donc plus applicable au moment de la notification de l’aide par le Portugal.
(8)
Le Portugal affirme toutefois que le contrat est admissible au bénéfice de l’aide au titre du règlement MDT pour les raisons ci-après.
(9)
L’article 4 du règlement MDT prévoit ce qui suit: «Le présent règlement est applicable aux contrats finals signés à compter de la date de son entrée en vigueur jusqu’à son expiration (…)». Le Portugal met en avant le fait que le contrat en question a été signé le 14 novembre 2003, soit au moment où le règlement MDT était toujours en vigueur, et qu’il est dès lors admissible au bénéfice de l’aide.
(10)
Le Portugal ajoute que le contrat a fait l’objet d’offres de prix moins élevées par des chantiers navals coréens, qu’il satisfait ainsi aux conditions de l’article 2 du règlement MDT et que l’aide est dès lors justifiée pour contrer la concurrence déloyale des chantiers navals coréens.
III. MOTIFS JUSTIFIANT L’OUVERTURE DE LA PROCÉDURE FORMELLE D’EXAMEN
(11)
Dans sa décision d’ouvrir la procédure formelle d’examen dans la présente affaire, la Commission a indiqué qu’elle doutait que l’aide puisse être considérée comme compatible avec le marché commun sur la base du règlement MDT pour les raisons suivantes.
(12)
Premièrement, elle nourrissait des doutes sur l’effet incitatif de l’aide. Elle a fait remarquer à cet égard que le Portugal n’avait pas fourni d’éléments de preuve montrant qu’à l’époque où ENVC avait signé le contrat, des garanties publiques avaient été données à propos de l’octroi d’une aide aux chantiers navals. Au contraire, le Portugal n’avait pas mis en place de régime MDT. En outre, selon les informations disponibles, la décision des autorités portugaises d’accorder une aide à ENVC (sous réserve de l’autorisation de la Commission) n’a été prise que le 28 décembre 2005, soit longtemps après la signature du contrat et la livraison du navire. Il s’avère donc qu’ENVC n’a pas été incité à signer le contrat en raison des aides d’État dans la mesure où celles-ci n’étaient pas disponibles à l’époque où le projet a été conclu.
(13)
Deuxièmement, la Commission a remis en cause la base juridique de l’autorisation de l’aide. Elle a souligné que le règlement MDT était venu à échéance le 31 mars 2005 et n’était donc plus en vigueur au moment de la notification de l’aide par le Portugal. Bien que le règlement MDT soit applicable aux contrats signés au cours de sa période de validité, il était douteux que la Commission puisse apprécier la mesure notifiée sur la base d’un instrument ne relevant plus de l’ordre juridique de l’UE.
(14)
En outre, la Commission a souligné que la Corée avait contesté la compatibilité du règlement MDT avec les règles de l’OMC. Le 22 avril 2005, un groupe spécial de l’OMC a publié son rapport concluant que le MDT et plusieurs régimes nationaux dans le cadre de ce mécanisme, en vigueur au moment où la Corée avait entamé une procédure de règlement des différends devant l’OMC, étaient contraires à l’article 23.1 du Mémorandum d’accord sur les règles et procédures régissant le règlement des différends (MRD) (5). Le 20 juin 2005, l’Organe de règlement des différends de l’OMC (ORD) a approuvé le rapport du groupe spécial, notamment sa recommandation faite à la Communauté de rendre le règlement MDT et les régimes nationaux adoptés dans le cadre de ce mécanisme compatibles avec les obligations qui lui incombaient en vertu des accords de l’OMC (6). Le 20 juillet 2005, la Communauté a informé l’ORD qu’elle s’était déjà conformée à sa décision et à ses recommandations étant donné que le règlement MDT était venu à échéance le 31 mars 2005 et que les États membres ne pouvaient plus continuer d’accorder des aides au fonctionnement en vertu de ce règlement.
(15)
Le fait d’autoriser l’octroi de l’aide projetée équivaudrait à continuer d’appliquer le règlement MDT, en violation de l’obligation incombant à la Communauté de se conformer à la décision de l’ORD. La Commission n’a donc pas considéré à ce stade que l’aide pouvait être conforme aux obligations internationales de la Communauté.
(16)
Troisièmement, en ce qui concerne l’intensité de l’aide, la Commission a noté que le montant de l’aide semblait être supérieur à 6 % de la valeur du contrat et ne respecterait donc pas l’intensité maximale de l’aide autorisée par l’article 2, paragraphe 3, du règlement MDT.
IV. OBSERVATIONS PRÉSENTÉES PAR LES AUTORITÉS PORTUGAISES
(17)
Le Portugal a fait remarquer que le montant de l’aide indiqué par la Commission dans la décision d’ouvrir la procédure formelle d’examen (1 401 702 EUR) (7) ne correspondait pas au montant notifié de l’aide (1 461 702 EUR).
(18)
En ce qui concerne l’intensité de l’aide, le Portugal a souligné qu’en vertu du règlement MDT, l’intensité maximale de l’aide s’élevait à 6 % de la valeur contractuelle avant aide [et non à 6 % de la valeur contractuelle mentionnée dans la décision de la Commission d’ouvrir la procédure formelle d’examen (8)] et que sur cette base, l’intensité de l’aide était conforme au règlement MDT.
(19)
De façon plus générale, le Portugal a précisé que l’objectif du règlement MDT était de contrer la concurrence déloyale de la Corée et que tous les chantiers navals de l’UE se trouvaient dans des conditions identiques pour bénéficier d’aides au titre de ce règlement. Du point de vue du Portugal, l’aide n’affecte donc pas les échanges sur le marché commun et il est dès lors douteux qu’elle puisse être considérée comme une aide d’État au sens de l’article 87, paragraphe 1, du traité CE.
(20)
Quant à l’effet incitatif de l’aide, le Portugal a fourni de nouvelles preuves montrant que le chantier naval avait sollicité l’aide le 25 septembre 2003, soit avant la signature du contrat. Dans ce contexte, le Portugal a présenté une copie de la lettre des autorités portugaises au chantier naval du 26 septembre 2003, dans laquelle celles-ci accusaient réception de la demande d’aide et rappelaient au chantier naval que l’aide était subordonnée à l’autorisation de la Commission. Selon le Portugal, cette lettre montrait la volonté des autorités portugaises d’accorder l’aide sous réserve que toutes les conditions juridiques soient réunies.
(21)
Le Portugal a en outre fait valoir la pratique antérieure, en l’occurrence l’existence d’un accord en vertu duquel les demandes d’aide du secteur de la construction navale pouvaient prétendre à un soutien du Portugal à condition qu’une base juridique l’autorise (dans le cas présent, le règlement MDT). Le fait que l’aide n’ait été officiellement approuvée par le Portugal qu’en décembre 2005 s’explique par des retards administratifs internes. Cela n’enlève toutefois rien au fait que le chantier naval s’attendait à recevoir l’aide compte tenu des éléments précités (voir le considérant 20) et de la politique générale des autorités portugaises dans ce domaine. Le chantier naval disposait de preuves montrant que des prix inférieurs avaient été proposés par les chantiers navals coréens pour ce contrat et qu’il avait accepté ce dernier en partant du principe que les autorités portugaises lui accorderaient l’aide en question.
(22)
En ce qui concerne la base juridique de l’autorisation de l’aide, le Portugal a réitéré les observations figurant dans la notification, à savoir que c’est le règlement MDT que constituait la base appropriée étant donné que le contrat avait été signé alors que le règlement MDT était toujours en vigueur et, de fait, avant qu’il ne soit condamné par l’ORD. Le Portugal a fait remarquer que la situation ne différait donc pas de celle des aides accordées par d’autres États membres (au titre des régimes MDT) pour les contrats signés à l’époque où le règlement MDT était toujours applicable. Le moment de la signature des contrats constituait l’élément déterminant pour l’admissibilité des contrats au bénéfice d’une aide et non celui de la notification de l’aide. Le Portugal a également souligné qu’il n’a été demandé à aucun chantier naval de rembourser les aides après le rapport du groupe spécial de l’OMC. Le fait de ne pas autoriser l’aide accordée à ENVC serait dès lors contraire au principe général d’égalité de traitement.
V. APPRÉCIATION
(23)
Aux termes de l’article 87, paragraphe 1, du traité CE, sont incompatibles avec le marché commun, dans la mesure où elles affectent les échanges entre États membres, les aides accordées par les États au moyen de ressources d’État sous quelque forme que ce soit qui faussent ou menacent de fausser la concurrence en favorisant certaines entreprises ou certaines productions.
(24)
La Commission estime que la mesure projetée constitue une aide d’État au sens de l’article 87, paragraphe 1, du traité CE: elle se présente sous la forme d’une subvention accordée au moyen de ressources d’État; même si le règlement MDT s’appliquait dans tous les États membres, comme l’a fait valoir le Portugal, la mesure est sélective étant donné qu’elle est limitée à ENVC; cette subvention sélective est susceptible de fausser la concurrence dans la mesure où elle confère à ENVC un avantage par rapport aux autres concurrents ne bénéficiant pas de l’aide. Enfin, la construction navale est une activité économique qui fait l’objet d’échanges importants entre États membres. La mesure affecte donc les échanges entre les États membres.
(25)
En conséquence, la Commission confirme que l’aide notifiée relève du champ d’application de l’article 87, paragraphe 1, du traité CE.
(26)
Faisant suite aux observations présentées par le Portugal, la Commission confirme que le montant de l’aide notifiée s’élève à 1 461 702 EUR. Conformément à l’article 2, paragraphe 3, du règlement MDT, l’intensité maximale de l’aide autorisée s’élève à 6 % de la valeur contractuelle avant aide (9). La Commission conclut que l’aide notifiée est conforme à l’intensité maximale de l’aide autorisée par le règlement MDT.
(27)
En règle générale, les aides ne d’État peuvent être considérées comme compatibles avec le marché commun que si elles sont nécessaires pour inciter l’entreprise bénéficiaire à adopter un comportement de nature à contribuer à atteindre les objectifs visés par la dérogation correspondante (10).
(28)
La Commission note, à cet égard, que l’objectif du règlement MDT était de «permettre effectivement aux chantiers communautaires de contrer la concurrence déloyale de la Corée» (voir le considérant 6 du préambule). C’est ainsi que des aides à concurrence d’une intensité maximale de 6 % de la valeur contractuelle avant aide pouvaient être autorisées à condition que le contrat ait suscité la concurrence d’un chantier naval coréen offrant un prix moins élevé (article 2).
(29)
Les nouvelles preuves fournies par le Portugal montrent que l’aide a été sollicitée par le chantier naval avant la signature du contrat. En outre, le Portugal a fourni la copie d’une lettre des autorités portugaises compétentes (Direction générale de l’industrie) adressée à ENVC, datée du 26 septembre 2003, accusant réception de la demande d’aide et sollicitant des preuves de la conformité avec l’article 2, paragraphe 1, du règlement MDT (à savoir de la concurrence d’un chantier naval coréen offrant un prix moins élevé) - celles-ci ayant été fournies par la suite par le chantier naval - et rappelant à ce dernier que l’octroi de l’aide était soumis à la notification préalable et à l’autorisation de la Commission. La Commission considère que les faits susmentionnés constituent une indication de la volonté des autorités portugaises d’accorder l’aide une fois toutes les conditions réunies. Le fait que, dans le cas présent, toutes les conditions d’admissibilité semblaient réunies était de nature à conforter le chantier naval dans son espoir de bénéficier de l’aide (11). Sur cette base, les doutes de la Commission sur l’effet incitatif de l’aide ont été levés.
(30)
Dans la décision d’ouvrir la procédure formelle d’examen, la Commission a souligné que le règlement MDT était venu à échéance le 31 mars 2005 et n’était donc plus en vigueur au moment de la notification de l’aide par le Portugal. Bien que le règlement MDT soit applicable aux contrats signés au cours de sa période de validité, il était douteux que la Commission puisse apprécier la mesure notifiée sur la base d’un instrument ne relevant plus de l’ordre juridique de l’UE.
(31)
Les observations présentées par le Portugal après la décision d’ouverture de la procédure formelle d’examen n’ont pas levé les doutes de la Commission sur cette question.
(32)
La Commission indique qu’en ce qui concerne les aides notifiées, sa pratique consiste à se fonder sur la législation applicable au moment de son appréciation (12), sauf indication contraire dans la législation en vigueur proprement dite. Le Portugal n’a approuvé l’aide qu’au niveau interne (sous réserve de l’autorisation de la Commission) et l’a notifiée à la Commission longtemps après l’expiration du règlement MDT.
(33)
Le Portugal fait valoir, à cet égard, que le règlement MDT s’applique au présent contrat en se fondant sur son article 4 qui prévoit ce qui suit: «Le présent règlement est applicable aux contrats finals signés à compter de la date de son entrée en vigueur jusqu’à son expiration (…)». Sur ce point, le Portugal fait remarquer que le contrat en question a été signé le 14 novembre 2003, soit au moment où le règlement MDT était toujours en vigueur, et qu’il est dès lors admissible au bénéfice de l’aide.
(34)
La Commission considère toutefois que l’article 4 en question ne précise pas la durée d’application du règlement MDT. Celle-ci est définie à l’article 5 (13) dudit règlement, qui précise que le règlement «expire le 31 mars 2005».
(35)
L’article 4 fixe en revanche d’autres conditions en ce qui concerne la compatibilité de l’aide. Il précise notamment dans sa seconde partie que le règlement MDT n’est pas applicable aux «contrats finals signés avant que la Communauté ait annoncé au Journal officiel des Communautés européennes qu’elle a engagé la procédure de règlement des différends à l’encontre de la Corée (…) et aux contrats finals signés un mois ou plus après la publication par la Commission au Journal officiel des Communautés européennes d’une communication annonçant que ladite procédure de règlement des différends est close ou suspendue…».
(36)
Au vu de ce qui précède, il est clair que le règlement MDT ne devait être appliqué que tant qu’un différend était en cours avec la Corée (14) et, en tout état de cause, au plus tard jusqu’au 31 mars 2005.
(37)
Cette interprétation est confirmée par l’objectif même du règlement MDT: il a été conçu comme un mécanisme adopté «à titre de mesure exceptionnelle et temporaire, et afin d’aider les chantiers communautaires opérant dans les segments qui subissent les effets néfastes de la concurrence déloyale de la Corée, lesquels se traduisent par un préjudice grave, [devant] être autorisé dans des segments déterminés du marché et pendant une période courte et limitée» (15) (considérant 3).
(38)
Le fait que le Conseil n’ait pas prorogé ce règlement après son échéance montre clairement qu’il n’avait pas l’intention de continuer à autoriser la Commission à approuver des aides sur la base du règlement MDT. Cela va dans le sens de la réponse fournie par la Communauté à l’ORD, l’informant que les États membres ne pouvaient plus continuer d’accorder des aides au fonctionnement en vertu de ce règlement.
(39)
La Commission souligne à cet égard que le règlement MDT doit également être interprété en tenant compte des obligations internationales de la Communauté. Selon une jurisprudence constante de la Cour de justice, la législation communautaire doit être interprétée, dans la mesure du possible, à la lumière du droit international, notamment des obligations de la CE dans le cadre de l’OMC (16).
(40)
Le rapport du groupe spécial et la décision de l’ORD approuvant ce rapport ont condamné le règlement MDT en tant que tel, pour son incompatibilité avec les règles de l’OMC, et ont contraint la Communauté à cesser de l’appliquer. L’obligation incombant à la Communauté de mettre en œuvre la décision de l’ORD englobe également les décisions ultérieures d’octroi de nouvelles aides sur la base du règlement MDT (17). La Communauté, en informant l’ORD qu’elle s’était déjà conformée à sa décision et à ses recommandations étant donné que le règlement MDT était venu à échéance le 31 mars 2005 et que les États membres ne pouvaient plus continuer d’accorder des aides au fonctionnement en vertu de ce règlement, s’est engagée à ne plus appliquer le règlement pour l’octroi de nouvelles aides. En conséquence, l’approbation de l’aide en question constituerait une violation des engagements internationaux de la Communauté.
(41)
Enfin, il convient également de souligner que le Portugal n’a pas présenté sa notification dans un délai raisonnable. Elle ne l’a fait que le 26 janvier 2006, soit environ 27 mois après la l’introduction de la demande d’aide par le chantier naval, 10 mois après l’expiration du règlement MDT et 6 mois après la réponse de la Communauté à l’ORD l’informant que les États membres ne pouvaient plus continuer d’accorder des aides au fonctionnement en vertu de ce règlement. Compte tenu du caractère exceptionnel et temporaire du règlement et des engagements internationaux de la Communauté dans le cadre de l’OMC, dont le Portugal avait connaissance, ce dernier ne pouvait pas s’attendre à ce que le mécanisme continue d’être appliqué au-delà de la date de son échéance.
(42)
La Commission fait en outre remarquer que même si ENVC espérait bénéficier de l’aide, le chantier naval n’y avait pas automatiquement droit, l’octroi de l’aide étant subordonné non seulement à l’approbation du Portugal, mais également à la notification à la Commission et à l’autorisation de cette dernière.
(43)
De même et contrairement à l’argument avancé par le Portugal, le principe d’égalité de traitement n’est pas remis en cause dans le cas présent. Les chantiers navals des États membres qui disposaient de régime d’aides au titre du règlement MDT ont pu bénéficier d’aides dans le cadre des régimes autorisés par la Commission avant le 30 mars 2005 mais la Commission n’a pris aucune autre décision d’autoriser de nouvelles aides en vertu du règlement MDT après cette date. La Commission souligne également que conformément à la décision de l’ORD, l’obligation de ne plus accorder de nouvelles aides au titre du règlement MDT s’applique tant aux aides dans le cadre de régimes existants qu’aux aides ad hoc, excluant ainsi toute distinction entre les aides aux chantiers navals couverts par un régime et les aides ad hoc ne relevant d’aucun régime, comme dans le cas présent (voir le considérant 14 ci-dessus: dans sa décision, l’ORD recommande à la Communauté de rendre non seulement le règlement MDT, mais aussi les régimes nationaux adoptés dans le cadre de ce mécanisme, compatibles avec les obligations lui incombant en vertu des accords de l’OMC).
(44)
Compte tenu de ce qui précède, la Commission conclut que l’aide notifiée ne peut pas être autorisée dans le cadre du règlement MDT. Aucune autre dérogation prévue à l’article 87, paragraphe 2 ou 3 du traité CE n’étant applicable, l’aide est incompatible avec le marché commun,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
L’aide notifiée, d’un montant de 1 461 702 EUR, que le Portugal avait l’intention d’accorder à Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA pour un contrat signé par ce chantier naval, ne peut pas être autorisée sur la base du règlement (CE) no 1177/2002 du Conseil du 27 juin 2002 concernant un mécanisme de défense temporaire en faveur de la construction navale, modifié par le règlement (CE) no 502/2004 du Conseil, et est donc incompatible avec le marché commun. L’aide ne peut être mise à exécution.
Article 2
La République portugaise est destinataire de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 24 avril 2007.