NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 706/2007
ze dne 21. června 2007,
kterým se stanoví podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/40/ES správní předpisy pro ES schvalování typu vozidel a harmonizovaná zkouška pro měření úniků z některých klimatizačních systémů
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/40/ES ze dne 17. května 2006 o emisích z klimatizačních systémů motorových vozidel a o změně směrnice Rady 70/156/EHS (1), a zejména na čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2006/40/ES je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS (2).
(2)
Směrnice 2006/40/ES vyžaduje, aby vozidlům, která jsou vybavena klimatizačními systémy konstruovanými tak, aby obsahovaly fluorované skleníkové plyny, jejichž potenciál globálního oteplování je vyšší než 150, bylo uděleno schválení typu z hlediska emisí z uvedených klimatizačních systémů. Rovněž stanoví limity pro míry úniků z takových systémů. Proto je třeba stanovit harmonizovanou zkoušku na detekci pro měření míry úniků takových plynů a přijmout ustanovení nezbytná k provedení směrnice 2006/40/ES.
(3)
Od určitého data zakazuje směrnice 2006/40/ES uvádění nových vozidel vybavených klimatizačními systémy konstruovanými tak, aby obsahovaly fluorované skleníkové plyny, jejichž potenciál globálního oteplování je vyšší než 150, na trh. V současnosti je jediným fluorovaným plynem, jehož potenciál globálního oteplování je vyšší než 150, používaným jako chladivo v mobilních klimatizačních systémech, HFC-134a. Proto by pro uvedený plyn měla být stanovena zkouška na detekci úniků.
(4)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví některá opatření pro provádění článků 4 a 5 směrnice 2006/40/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„typem vozidla z hlediska emisí z klimatizačních systémů“ se rozumí skupina vozidel, která se neliší, pokud jde o použité chladivo nebo jiné hlavní vlastnosti klimatizačního systému nebo pokud jde o výparníkový systém, bez ohledu na to, zda se jedná o systém s jedním nebo dvěma výparníky;
2)
„typem klimatizačního systému“ se rozumí skupina klimatizačních systémů, které se neliší, pokud jde o jejich obchodní název nebo značku jejich výrobce nebo pokud jde o součásti s možnou netěsností, které jsou v nich obsaženy;
3)
„součástí s možnou netěsností“ se rozumí jakýkoliv z následujících dílů klimatizačního systému nebo soustava takových dílů:
a)
hadice včetně koncovek;
b)
jednotlivé spojky, s vnějším nebo vnitřním závitem;
c)
ventily, spínače a čidla;
d)
termoexpanzní ventily se spojkami;
e)
výparník s vnějšími spojkami;
f)
kompresor se spojkami;
g)
kondenzátor s výkonným sušičem;
h)
sušič vzduchu se spojkami;
i)
akumulátor se spojkami;
4)
„typem součásti s možnou netěsností“ se rozumí skupina součástí s možnou netěsností, které se neliší, pokud jde o jejich obchodní název nebo značku jejich výrobce nebo pokud jde o jejich hlavní funkci.
U součástí s možnou netěsností vyrobených z různých materiálů nebo u kombinací různých součástí s možnou netěsností se má za to, že patří ke stejnému typu součásti s možnou netěsností ve smyslu odst. 1 bodu 4, za předpokladu, že nezvyšují míru úniku.
Článek 3
ES schválení typu konstrukční části
Členské státy nesmějí z důvodů souvisejících s emisemi z klimatizačních systémů odmítnout udělení ES schválení typu konstrukční části pro typ součásti s možnou netěsností nebo typ klimatizačního systému, jestliže splňuje požadavky tohoto nařízení.
Článek 4
Správní opatření pro ES schválení typu konstrukční části
1. Výrobce nebo jeho zástupce předloží schvalovacímu orgánu žádost o ES schválení typu konstrukční části pro typ součásti s možnou netěsností nebo klimatizačního systému.
Žádost se vypracuje v souladu se vzorem informačního dokumentu uvedeným v části 1 přílohy I.
2. Výrobce nebo jeho zástupce předloží technické zkušebně provádějící zkoušky pro schválení typu součást s možnou netěsností nebo klimatizační systém, který má být schválen.
Pro uvedený účel se použije vzorek s nejvyšší mírou únikovosti (dále jen „nejnepříznivější případ vzorku“).
3. Jsou-li splněny odpovídající požadavky, udělí se ES schválení typu konstrukční části a číslo schválení typu konstrukční části, vydané v souladu se systémem číslování uvedeným v příloze VII směrnice 70/156/EHS.
Členský stát nesmí přidělit stejné číslo jinému typu součásti s možnou netěsností nebo klimatizačnímu systému.
4. Pro účely odstavce 3 vydá schvalovací orgán certifikát ES schválení typu konstrukční části vytvořený v souladu se vzorem uvedeným v části 2 přílohy I.
Článek 5
Značka ES schválení typu konstrukční části
Každá součást s možnou netěsností nebo klimatizační systém shodný s typem, pro který bylo podle tohoto nařízení uděleno ES schválení typu konstrukční části, musí být opatřeny značkou ES schválení typu konstrukční části uvedenou v části 3 přílohy I.
Článek 6
Správní opatření pro ES schválení typu vozidla z hlediska emisí z klimatizačních systémů
1. Výrobce nebo jeho zástupce předloží schvalovacímu orgánu žádost o ES schválení typu vozidla z hlediska emisí z klimatizačních systémů.
Žádost se vypracuje v souladu se vzorem informačního dokumentu uvedeným v části 4 přílohy I.
2. Společně s žádostí předloží výrobce nebo jeho zástupce v případě zkoušky celého vozidla nejnepříznivější případ vzorku typu celého vozidla, který má být schválen, nebo v případě zkoušky konstrukční části certifikáty schválení pro odpovídající součásti s možnou netěsností nebo klimatizační systém.
3. Jsou-li splněny odpovídající požadavky, udělí se ES schválení typu a vydá se číslo schválení typu v souladu se systémem číslování uvedeným v příloze VII směrnice 70/156/EHS.
Členský stát nesmí přidělit stejné číslo jinému typu vozidla.
4. Pro účely odstavce 3 vydá schvalovací orgán certifikát ES schválení typu vytvořený v souladu se vzorem uvedeným v části 5 přílohy I.
Článek 7
Harmonizovaná zkouška na detekci úniků
Harmonizovaná zkouška na detekci úniků pro přezkoumání toho, zda byla překročena maximální přípustná míra úniků uvedená v čl. 5 odst. 2 a 3 směrnice 2006/40/ES, je stanovena v příloze II tohoto nařízení.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je použitelné od 5. ledna 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. června 2007.
RÈGLEMENT (CE) N o 706/2007 DE LA COMMISSION
du 21 juin 2007
établissant conformément à la directive 2006/40/CE du Parlement européen et du Conseil les dispositions administratives relatives à la réception CE des véhicules ainsi qu’un essai harmonisé pour mesurer les fuites de certains systèmes de climatisation
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
vu la directive 2006/40/CE du Parlement européen et du Conseil du 17 mai 2006 concernant les émissions provenant des systèmes de climatisation des véhicules à moteur et modifiant la directive 70/156/CEE du Conseil (1), et notamment son article 7, paragraphe 1,
considérant ce qui suit:
(1)
La directive 2006/40/CE est l’une des directives particulières relatives à la procédure de réception CE instituée par la directive 70/156/CEE du Conseil (2).
(2)
La directive 2006/40/CE dispose que les véhicules équipés de systèmes de climatisation conçus pour contenir des gaz à effet de serre fluorés dont le potentiel de réchauffement planétaire est supérieur à 150 fasse l’objet d’une réception par type en ce qui concerne les émissions dues à ces systèmes de climatisation. Elle établit également les valeurs limites des taux de fuite de tels systèmes. Il est par conséquent nécessaire de définir un essai de détection harmonisé mesurant le taux de fuite de ces gaz et d’adopter les dispositions nécessaires à la mise en œuvre de la directive 2006/40/CE.
(3)
La directive 2006/40/CE interdit, à compter d’une certaine date, la mise sur le marché de nouveaux véhicules équipés de systèmes de climatisation conçus pour contenir des gaz à effet de serre fluorés dont le potentiel de réchauffement planétaire est supérieur à 150. Actuellement, le seul gaz fluoré identifié dont le potentiel de réchauffement planétaire est supérieur à 150 et qui est utilisé comme réfrigérant dans les systèmes de climatisation mobiles est l’HFC-134a. L’essai de détection harmonisé doit donc être établi pour ce gaz.
(4)
Les dispositions prévues à la présente directive sont conformes à l’avis du comité pour l’adaptation au progrès technique,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Objet
Le présent règlement fixe certaines mesures d’exécution des articles 4 et 5 de la directive 2006/40/CE.
Article 2
Définitions
Aux fins du présent règlement, on entend par:
1)
«type de véhicules en ce qui concerne les émissions provenant de systèmes de climatisation», un groupe de véhicules qui ne diffèrent pas entre eux en ce qui concerne le réfrigérant utilisé ou d’autre caractéristiques principales du système de climatisation, ou en ce qui concerne le système d’évaporateur: unique ou double;
2)
«type de système de climatisation», un groupe de systèmes de climatisation qui ne diffèrent pas entre eux en ce qui concerne la marque ou raison sociale du fabricant ou en ce qui concerne la liste des composants supposés étanches qu’il contient;
3)
«composant supposé étanche», l’un des éléments suivants d’un système de climatisation ou l’assemblage de certains d’entre eux:
a)
flexible y compris sertissage,
b)
raccords individuels (mâle ou femelle),
c)
valves, interrupteurs et capteurs,
d)
soupapes d’expansion thermique avec raccords,
e)
évaporateur avec raccords externes,
f)
compresseur avec raccords,
g)
condenseur avec déshydrateur intégré nécessitant un entretien régulier,
h)
récepteur/déshydrateur avec raccords,
i)
accumulateur avec raccords;
4)
«type de composant supposé étanche», un groupe de composants supposés étanches qui ne diffèrent pas entre eux en ce qui concerne la marque ou raison sociale du fabricant ou en ce qui concerne leur fonction principale.
Les composants supposés étanches fabriqués en différents matériaux ou les combinaisons de différents composants supposés étanches sont considérés comme appartenant au même type de composant supposé étanche, tel que défini au point 4 du premier paragraphe, pour autant qu’ils n’accroissent pas le taux de fuite.
Article 3
Homologation CE
Les États membres ne peuvent, pour des raisons relatives aux émissions des systèmes de climatisation, refuser d’accorder une homologation CE à un composant supposé étanche ou à un système de climatisation si celui-ci est conforme aux dispositions du présent règlement.
Article 4
Dispositions administratives relatives à l’homologation CE
1. Le fabricant ou son représentant soumet aux autorités compétentes en matière de réception CE la demande d’homologation CE pour un type de composant supposé étanche ou un système de climatisation.
La demande est présentée conformément au modèle de fiche de renseignements présenté à la partie 1 de l’annexe I.
2. Le fabricant ou son représentant présente au service technique responsable de l’exécution des essais de réception un composant ou un système de climatisation à certifier.
Un échantillon présentant le taux de fuite le plus élevé («n’excédant pas les normes minimales») est utilisé à cet effet.
3. Après satisfaction des exigences pertinentes, l’homologation est accordée et un numéro d’homologation est délivré conformément au système de numérotation exposé à l’annexe VII de la directive 70/156/CEE.
Un État membre ne doit pas attribuer le même numéro à un autre type de composant ou de système de climatisation.
4. Aux fins du paragraphe 3, l’autorité responsable octroie la réception CE en utilisant la fiche de réception CE établie conformément au modèle présenté à la partie 2 de l’annexe I.
Article 5
Marque d’homologation CE
Une marque d’homologation CE telle que décrite à la partie 3 de l’annexe I du présent règlement est apposée sur tout composant ou système de climatisation conforme au type pour lequel l’homologation CE a été accordée, en application de la présente directive.
Article 6
Dispositions administratives relatives à la réception CE d’un véhicule concernant les émissions provenant d’un système de climatisation
1. Le fabricant ou son représentant soumet aux autorités compétentes en matière de réception CE la demande d’homologation CE pour un type de véhicule en ce qui concerne les émissions provenant d’un système de climatisation.
La demande est établie conformément au modèle de fiche de renseignements présenté à la partie 4 de l’annexe I.
2. Le fabricant ou son représentant présente au service technique responsable de l’exécution des essais de réception un véhicule n’excédant pas les normes minimales qui soit représentatif du type de véhicule complet à certifier, dans le cas d’essai d’un véhicule complet, ou des fiches de réception par type des composants supposés étanches concernés ou du système de climatisation, dans le cas d’essai de composants.
3. Après satisfaction des exigences pertinentes, l’homologation est accordée et un numéro d’homologation est délivré conformément au système de numérotation présenté à l’annexe VII de la directive 70/156/CEE.
Un même État membre n’attribue pas le même numéro à un autre type de composant ou de système de climatisation.
4. Aux fins du paragraphe 3, l’autorité responsable octroie la réception CE en utilisant la fiche de réception CE établie conformément au modèle présenté à la partie 5 de l’annexe I.
Article 7
Procédure d’essai harmonisé de détection des fuites
La procédure d’essai harmonisé de détection des fuites permettant de déterminer si les taux de fuite autorisés maximaux mentionnés à l’article 5, paragraphes 2 et 3, de la directive 2006/40/CE ne sont pas dépassés est décrite à l’annexe II du présent règlement.
Article 8
Entrée en vigueur
Le présent règlement entre en vigueur le troisième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement s’applique à compter du 5 janvier 2008.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 21 juin 2007.