NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 2255/2004
ze dne 27. prosince 2004
o důkazu splnění celních formalit při dovoz cukru do třetí země podle článku 16 nařízení (ES) č. 800/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (1), a zejména na čl. 27 odst. 11 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 27 odst. 5 nařízení (ES) č. 1260/2001 se stanoví, že vývozní náhrada pro produkty v odvětví cukru může být rozlišena podle místa určení, pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů.
(2)
V článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1327/2004 ze dne 19. července 2004 o stálém nabídkovém řízení v rámci hospodářského roku 2004/05 na stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad bílého cukru (2) se toto rozlišení stanoví prostřednictvím vyloučení některých míst určení. Tatáž místa určení zůstávají vyloučena též na základě čtrnáctidenního, případně měsíčního stanovení náhrady pro vývoz surového bílého cukru, surového cukru v nezpracovaném stavu, sirupů a některých jiných produktů z odvětví cukru podle článků 28 a 30 nařízení (ES) č. 1260/2001.
(3)
V čl. 27 odst. 11 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1260/2001 se stanoví, že náhrada je vyplacena, je-li prokázáno, že produkty byly vyvezeny ze Společenství, a v případě rozlišené náhrady, že dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena.
(4)
V článku 16 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (3), jsou uvedeny různé doklady, kterými lze v případě náhrady rozlišené podle místa určení prokázat splnění celních formalit při dovozu do třetí země. Na základě tohoto ustanovení může Komise v některých zvláštních případech, které je třeba určit, rozhodnout, že podle uvedeného článku je dovoz považován za prokázaný po předložení zvláštního dokladu nebo jakýmkoli jiným způsobem.
(5)
V odvětví cukru se vývozní operace běžně řídí FOB smlouvami na londýnském termínovém trhu. Podle nich přebírají kupující ve fázi FOB všechny závazky vyplývající ze smlouvy, včetně závazku prokázat splnění celních formalit, i když není přímým příjemcem náhrady, na níž na základě tohoto prokázání vzniká nárok. Získání tohoto důkazu pro všechna vyvezená množství může v některých třetích zemích způsobovat značné správní potíže, což může značně zpozdit či znemožnit výplatu náhrady za veškerá skutečně vyvezená množství.
(6)
Ve snaze omezit dopady na rovnováhu trhu v odvětví cukru stanovilo nařízení Komise (ES) č. 40/2004 ze dne 9. ledna 2004 o důkazu splnění celních formalit při dovozu cukru do třetích zemí podle článku 16 nařízení (ES) č. 800/1999 (4) alternativní důkazy, které poskytují potřebné záruky k tomu, aby produkty mohly být považovány za dovezené do třetí země.
(7)
I přes blížící se termín 31. prosince 2004, což je poslední den pro používání nařízení (ES) č. 40/2004, přetrvávají správní potíže a jejich dopad na trh, je třeba znovu stanovit alternativní důkazy místa určení pro vývozy uskutečněné ode dne 1. ledna 2005.
(8)
Vzhledem k tomu, že se jedná o odchylující se opatření, měla by se omezit doba jeho používání.
(9)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V případě vývozů prováděných v souladu s článkem 27 nařízení (ES) č. 1260/2001, u kterých vývozce nemůže poskytnout důkazy uvedené v čl. 16 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 800/1999, se odchylně od uvedeného článku 16 považuje dovoz do třetí země za prokázaný při předložení těchto tří dokladů:
a)
kopie přepravního dokladu;
b)
osvědčení o vykládce produktu vydané úřadem příslušné třetí země, úřadem jednoho z členských států usazeným v zemi určení nebo mezinárodní kontrolní a dozorčí společností schválenou v souladu s čl. 16a až 16f nařízení (ES) č. 800/1999, které potvrzuje, že produkt opustil místo vykládky nebo alespoň že, pokud je vydávajícímu úřadu nebo vydávající společnosti známo, nebyly produkty následně naloženy pro účely zpětného vývozu;
c)
bankovní doklad vydaný schválenými zprostředkovateli usazenými ve Společenství, který potvrzuje, že platba odpovídající danému vývozu je připsána na účet vývozce vedený u zprostředkovatelů, nebo odpovídající důkaz o platbě.
2. Pro účely článku 20 nařízení (ES) č. 800/1999 členské státy zohlední ustanovení prvního odstavce tohoto článku.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2005.
Jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 27. prosince 2004.
RÈGLEMENT (CE) N o 2255/2004 DE LA COMMISSION
du 27 décembre 2004
relatif à la preuve d’accomplissement des formalités douanières d’importation de sucre dans un pays tiers, prévue à l'article 16 du règlement (CE) no 800/1999
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
vu le règlement (CE) no 1260/2001 du Conseil du 19 juin 2001 portant organisation commune des marchés dans le secteur du sucre (1), et notamment son article 27, paragraphe 11, premier alinéa, deuxième tiret, deuxième phrase,
considérant ce qui suit:
(1)
L’article 27, paragraphe 5, du règlement (CE) no 1260/2001 prévoit que la restitution à l’exportation des produits du secteur du sucre peut être différenciée selon les destinations lorsque la situation du marché mondial ou les exigences spécifiques de certains marchés le rendent nécessaire.
(2)
L’article 1er du règlement (CE) no 1327/2004 de la Commission du 19 juillet 2004 relatif à une adjudication permanente au titre de la campagne de commercialisation 2004/2005 pour la détermination de prélèvements et/ou de restitutions à l’exportation du sucre blanc (2) prévoit une telle différenciation par l’exclusion de certaines destinations. De même, la fixation, bimensuelle ou mensuelle selon le cas, de la restitution à l’exportation du sucre blanc, du sucre brut en état, des sirops et de certains autres produits du secteur du sucre, prévue aux articles 28 et 30 du règlement (CE) no 1260/2001, exclut certaines destinations.
(3)
L’article 27, paragraphe 11, premier alinéa, du règlement (CE) no 1260/2001 prévoit que la restitution est payée lorsque la preuve est apportée que les produits ont été exportés hors de la Communauté et, dans le cas d’une restitution différenciée, ont atteint la destination indiquée sur le certificat ou une autre destination pour laquelle une restitution a été fixée.
(4)
L’article 16 du règlement (CE) no 800/1999 de la Commission du 15 avril 1999 portant modalités communes d’application du régime des restitutions à l’exportation pour les produits agricoles (3) indique les différents documents pouvant constituer la preuve de l’accomplissement des formalités douanières d’importation dans un pays tiers, en cas de différenciation du taux de la restitution selon la destination. Selon cette disposition, la Commission peut décider, dans certains cas spécifiques à déterminer, que la preuve visée audit article est considérée comme apportée au moyen d’un document particulier ou de toute autre manière.
(5)
Dans le secteur du sucre, les opérations d'exportation sont normalement arbitrées par des contrats définis fob sur le marché à terme de Londres. En conséquence, les acheteurs reprennent à ce stade fob toutes les obligations du contrat, y inclus la preuve d'accomplissement des formalités douanières, sans être directement les bénéficiaires de la restitution à laquelle cette preuve donne droit. L’obtention de cette preuve pour l’ensemble des quantités exportées peut comporter d’importantes difficultés administratives dans certains pays, ce qui peut considérablement retarder ou empêcher le paiement de la restitution pour l’ensemble des quantités effectivement exportées.
(6)
Afin d’en limiter les conséquences sur l’équilibre du marché du sucre, le règlement (CE) no 40/2004 de la Commission du 9 janvier 2004 relatif à la preuve d’accomplissement des formalités douanières d’importation de sucre dans un pays tiers, prévue à l’article 16 du règlement (CE) no 800/1999 (4) a déterminé les preuves alternatives offrant les garanties permettant de considérer le produit comme importé dans le pays tiers.
(7)
Étant donné que, à l’approche de l’échéance du 31 décembre 2004, date de fin d’application du règlement (CE) no 40/2004, on constate une persistance des difficultés administratives et de leurs conséquences sur le marché, il convient de déterminer à nouveau les preuves de destination alternatives pour les exportations réalisées à partir du 1er janvier 2005.
(8)
Étant donné qu’il s’agit d’une mesure dérogatoire, il convient d’en limiter la durée d’application.
(9)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l'avis du comité de gestion du sucre,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
1. Pour les exportations réalisées conformément à l'article 27 du règlement (CE) no 1260/2001 et pour lesquelles l'exportateur ne peut pas fournir les preuves visées à l'article 16, paragraphes 1 et 2, du règlement (CE) no 800/1999, par dérogation audit article 16, le produit est considéré comme importé dans un pays tiers sur présentation des trois documents suivants:
a)
une copie du document de transport;
b)
une attestation de déchargement du produit, délivrée par un service officiel du pays tiers concerné, ou par les services officiels d'un État membre établis dans le pays de destination, ou par une société de surveillance internationale agréée conformément aux articles 16 bis à 16 septies du règlement (CE) no 800/1999, certifiant que le produit a quitté le lieu de déchargement ou au moins que, à la connaissance des services ou sociétés délivrant l’attestation, le produit n’a pas fait l’objet d’un chargement consécutif en vue d’une réexportation;
c)
un document bancaire délivré par des intermédiaires agréés établis dans la Communauté certifiant que le paiement correspondant à l'exportation considérée est porté au crédit du compte de l'exportateur ouvert auprès d'eux, ou la preuve du paiement.
2. Aux fins de l’application de l’article 20 du règlement (CE) no 800/1999, les États membres prennent en compte les dispositions prévues au paragraphe 1 du présent article.
Article 2
Le présent règlement entre en vigueur le 1er janvier 2005.
Il est applicable jusqu’au 31 décembre 2005.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 27 décembre 2004.