Nařízení Rady (EHS) č. 2343/90
ze dne 24. července 1990
o přístupu leteckých dopravců k pravidelným trasám letecké dopravy uvnitř Společenství a o rozdělení kapacity pro přepravu cestujících v pravidelné letecké dopravě mezi členskými státy mezi letecké dopravce
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že je důležité přijmout opatření s cílem postupného vytvoření vnitřního trhu v období do 31. prosince 1992, jak stanoví článek 8a Smlouvy; že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 87/602/EHS [4] je prvním krokem k liberalizaci ve vztahu ke sdílení kapacity osobní dopravy a přístupu na trh, nezbytné k vytvoření vnitřního trhu v letecké dopravě; že Rada se usnesla přijmout další liberalizační opatření ke konci tříletého počátečního období;
vzhledem k tomu, že je nezbytné na základě společných technických podmínek a kritérií zavést do 1. července 1992 zásady pro vztahy mezi státy registrace a leteckými dopravci, kterým byla vydána licence na jejich území;
vzhledem k tomu, že opatření pro větší spolupráci při využívání letiště v Gibraltaru byla schválena v Londýně dne 2. prosince 1987 Španělským královstvím a Spojeným královstvím ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí těchto dvou zemí a že se tento režim dosud nestal použitelným;
vzhledem k tomu, že vývoj systému letecké dopravy na řeckých ostrovech a atlantských ostrovech, které tvoří autonomní oblast Azory, je v současnosti nedostatečný, a proto by letiště nacházející se na těchto ostrovech měla být dočasně vyňata z působnosti tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že infrastruktura letiště Porto se stále rozšiřuje, aby umožnila zvládnout růst pravidelné dopravy; že v důsledku toho má být toto letiště dočasně vyňato z působnosti tohoto nařízení, dokud nebude rozšíření této infrastruktury dokončeno;
vzhledem k tomu, že pro leteckou dopravu na nových trasách mezi regionálními letišti a pro závazky veřejných služeb, které jsou nezbytné pro zachování letecké dopravy na určitá regionální letiště, je nezbytné učinit za určitých okolností zvláštní opatření;
vzhledem k tomu, že rozšiřující se přístup na trh bude podněcovat rozvoj odvětví letecké dopravy Společenství a vyvolá zlepšení služeb pro uživatele; že je proto nezbytné zavést liberálnější opatření týkající se vícenásobného určení a provozních práv třetí, čtvrté a páté svobody;
vzhledem k tomu, že s ohledem na obtíže týkající se letištní infrastruktury, navigačních pomůcek a dostupnosti volných letištních časů je nezbytné zavést určitá omezení při užívání provozních práv;
vzhledem k tomu, že výkon provozních práv musí být v souladu s pravidly bezpečnosti, ochrany životního prostředí a přidělování volných letištních časů a. s. podmínkami přístupu na letiště a musí být upraven tak, aby nedocházelo k diskriminaci na základě státní příslušnosti;
vzhledem k tomu, že dvoustranná pravidla o sdílení kapacit nejsou slučitelná se zásadami vnitřního trhu, který má být v odvětví letecké dopravy dotvořen do roku 1993; že proto musí být dvoustranná omezení postupně snižována;
vzhledem k tomu, že je obzvláště důležité podporovat vývoj meziregionálních služeb v zájmu vybudování sítě tras Společenství, a tím přispět k řešení problémů přetížení provozu na určitých velkých letištích; že jsou proto účelná liberálnější pravidla sdílení kapacit těchto služeb;
vzhledem k tomu, že některé členské státy přikládají poměrnou důležitost nepravidelné letecké dopravě ve srovnání s pravidelnou leteckou dopravou, a proto je nezbytné přijmout opatření ke zmírnění z toho plynoucího nepříznivého dopadu na konkurenceschopnost dopravců členských států přijímajících pravidelnou leteckou dopravu; že opatření, která mají být přijata, nemají být zaměřována na omezování nepravidelné letecké dopravy nebo na její regulaci;
vzhledem k tomu, že s ohledem na stav trhu hospodářské soutěže mají být učiněna opatření k zabránění neodůvodněných hospodářských účinků na letecké dopravce;
vzhledem k tomu, že toto nařízení nahrazuje směrnici 83/416/EHS [5], naposledy pozměněnou směrnicí 89/463/EHS [6], a rozhodnutí 87/602/EHS; že je proto nezbytné uvedenou směrnici a uvedené rozhodnutí zrušit;
vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby vzhledem k přístupu na trh a sdílení kapacity přijala Rada do 30. června 1992 další liberalizační opatření včetně kabotáže,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Oblast působnosti a definice
Článek 1
1. Toto nařízení se vztahuje na
a) přístup leteckých dopravců Společenství na trh,
b) sdílení kapacity osobní dopravy mezi leteckým dopravcem (leteckými dopravci), kterým byla vydána licence v jednom členském státě, a leteckým dopravcem (leteckými dopravci), kterým byla vydána licence v jiném členském státě, v pravidelné letecké dopravě mezi těmito státy.
2. Toto nařízení se použije pro letiště Gibraltar, aniž jsou dotčeny právní postoje Španělského království a Spojeného království ve sporech o suverenitu nad územím, kde se letiště nachází.
3. Použitelnost tohoto nařízení pro letiště v Gibraltaru se pozastavuje, dokud nebude zaveden režim stanovený ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí Španělského království a Spojeného království ze dne 2. prosince 1987. Vlády Španělska a Spojeného království budou Radu o tomto datu informovat.
4. Letiště na řeckých ostrovech a atlantských ostrovech, které tvoří autonomní oblast Azory, jsou vyňaty z působnosti tohoto nařízení do 30. června 1993. Pokud na návrh Komise Rada nerozhodne jinak, platí tato výjimka na období dalších pěti let a může být prodloužena o dalších pět let.
Letiště Porto je do 31. prosince 1992 vyňato z působnosti tohoto nařízení. Tato odchylka se zruší, jakmile Portugalská republika usoudí, že se hospodářské podmínky letiště zlepšily. Za tímto účelem informuje Portugalská republika Komisi, jež o tom uvědomí ostatní členské státy.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se:
a) leteckým dopravcem rozumí letecký dopravní podnik s platnou provozní licencí k provozování pravidelné letecké dopravy vydanou členským státem;
b) provozním právem třetí svobody rozumí právo leteckého dopravce, kterému jeden ze členských států vydal licenci, vykládat na území jiného státu cestující, zboží a poštovní zásilky naložené ve státě, ve kterém byla licence vydána;
provozním právem čtvrté svobody rozumí právo leteckého dopravce, kterému jeden ze členských států vydal licenci, nakládat na území jiného státu cestující, zboží a poštovní zásilky určené k vyložení ve státě, ve kterém byla licence vydána;
provozním právem páté svobody rozumí právo leteckého dopravce provozovat leteckou přepravu cestujících, zboží a poštovních zásilek mezi dvěma státy jinými než stát, ve kterém byla licence vydána;
c) zúčastněnými státy rozumějí členské státy, mezi kterými je provozována pravidelná letecká doprava;
d) státem registrace rozumí členský stát, ve kterém byla licence podle písmene a) vydána;
e) leteckým dopravcem Společenství rozumí
i) letecký dopravce, který má a udržuje svou ústřední správu a hlavní provozovnu ve Společenství, přičemž většina jeho majetkového podílu je a zůstane v držení členských států nebo státních příslušníků členských států, a který je a zůstává fakticky kontrolován těmito státy nebo osobami, nebo
ii) letecký dopravce, který ačkoli v době přijetí tohoto nařízení nevyhovuje definici uvedené v bodě ii),
1. buď má ve Společenství svou ústřední správu a hlavní provozovnu a během 12 měsíců před přijetím tohoto nařízení provozoval ve Společenství pravidelnou nebo nepravidelnou dopravu;
2. nebo během 12 měsíců před přijetím tohoto nařízení provozoval pravidelnou leteckou dopravu mezi členskými státy na základě provozních práv třetí a čtvrté svobody.
Letečtí dopravci, kteří vyhovují kritériím stanoveným v tomto bodě ii), jsou uvedeni v příloze I;
f) pravidelnou leteckou dopravou rozumí soubor letů, z nichž každý má všechny tyto vlastnosti:
i) vede vzdušným prostorem nad územím více než jednoho členského státu;
ii) je provozován za úplatu letadly pro přepravu cestujících nebo cestujících, nákladu nebo poštovních zásilek tak, že pro každý let jsou k dispozici místa pro individuální prodej veřejnosti, buď přímo dopravcem, nebo jeho schválenými zástupci;
iii) je provozován za účelem poskytování dopravy mezi dvěma nebo více stejnými místy, buď
1. podle zveřejněného letového řádu, nebo
2. s lety tak pravidelnými nebo tak četnými, že tvoří zřejmou systematickou řadu;
g) letem rozumí odlet z určitého letiště směrem ke stanovenému letišti přistání;
h) vícenásobným určením na základě páru zemí rozumí určení dvou nebo více leteckých dopravců státem registrace, kterým tento stát vydal licenci k provozování pravidelné letecké dopravy mezi svým územím a územím jiného členského státu;
i) vícenásobným určením na základě páru měst rozumí určení dvou nebo více leteckých dopravců státem registrace, kterým tento stát vydal licenci k provozování pravidelné letecké dopravy mezi letištěm nebo letištním systémem na jeho území a letištěm nebo letištním systémem na území jiného členského státu;
j) regionálním letištěm rozumí každé letiště jiné než uvedené v příloze II jako letiště kategorie 1;
k) letištním systémem dvě letiště nebo více letišť seskupených k dopravní obsluze jednoho města a uvedených v příloze II;
l) kapacitou rozumí počet sedadel, který je široké veřejnosti nabízen na pravidelné letecké dopravě v daném období;
m) podílem na kapacitě rozumí podíl členského státu vyjádřený jako procento celkové kapacity, vypočítané podle článku 11, na dvoustranném spojení s jiným členským státem kromě jakékoliv kapacity poskytované leteckou dopravou v rámci páté svobody;
n) závazkem veřejných služeb rozumí každý závazek uložený leteckému dopravci ve vztahu k jakékoli trase, k jejímuž provozování mu byla vydána licence, aby přijal potřebná opatření k zajištění dopravy, která splňuje stanovené normy návaznosti, pravidelnosti, kapacity a cen, které by letecký dopravce nesplnil, pokud by bral ohled výhradně na vlastní obchodní zájmy.
Vztahy mezi státem registrace a jeho leteckými dopravci
Článek 3
1. Tímto nařízením není dotčen vztah mezi členským státem a leteckým dopravcem, který má licenci od tohoto státu, pokud jde o přístup na trh a sdílení kapacity.
2. Rada nejpozději 1. července 1992 na základě návrhu společných technických podmínek a kritérií Komise, který má být předložen nejpozději 31. května 1991, přijme pravidla pro vydávání licencí leteckým dopravcům a licencí pro trasy.
Provozní práva třetí a čtvrté svobody
Článek 4
S výhradou tohoto nařízení je leteckým dopravcům povoleno vykonávat leteckou dopravu podle třetí a čtvrté svobody mezi letišti nebo letištními systémy v jednom členském státě a letišti a letištními systémy v jiném členském státě, jestliže tato letiště nebo letištní systémy jsou otevřeny pro dopravu mezi členskými státy nebo pro mezinárodní dopravu.
Vztahy mezi členským státem a leteckými dopravci jiných členských států
Článek 5
1. S výhradou článku 6 členský stát povolí leteckým dopravcům s licencí v jiném členském státě, kteří od svých států registrace obdrželi odpovídající oprávnění,
- vykonávat provozní práva třetí a čtvrté svobody podle článku 4,
- užívat uvnitř Společenství stejné letové číslo pro kombinovanou dopravu v rámci třetí a čtvrté svobody.
2. Pokud leteckému dopravci jeden členský stát vydal licenci v souladu s tímto článkem k provozování pravidelné letecké dopravy, nesmí stát registrace tohoto leteckého dopravce vznést námitky proti žádosti leteckého dopravce jiného zúčastněného státu o zavedení pravidelné letecké dopravy na stejné trase.
3. a) Na základě konzultace s ostatními zúčastněnými státy může členský stát uložit závazek veřejné služby týkající se letecké dopravy do regionálního letiště na svém území pro trasu, která je považována za zásadně důležitou pro hospodářský rozvoj regionu, ve kterém je letiště umístěno, v rozsahu nezbytném k tomu, aby na této trase byla zajištěna dostatečná letecká dopravní obslužnost uspokojující pevně stanovené normy návaznosti, pravidelnosti, kapacity a cen, které by dopravci nesplnili, pokud by bral ohled výhradně na vlastní obchodní zájmy.
b) Dostatečnost pravidelné letecké dopravy stanoví členské státy s ohledem na
i) veřejný zájem,
ii) možnost uchýlit se k jiným druhům dopravy a schopnost těchto druhů dopravy uspokojit dopravní potřeby brané v úvahu,
iii) sazby a přepravní podmínky, které lze nabídnout uživatelům.
c) Bez ohledu na odstavec 2 není členský stát povinen vydat povolení více než jednomu leteckému dopravci k obsluze trasy, na kterou se vztahuje závazek veřejné služby, pokud je právo provozovat tuto službu nabízeno ve veřejném nabídkovém řízení na období až do tří let každému leteckému dopravci s provozní licencí vydanou v zúčastněných státech a každému leteckému dopravci Společenství, který má v souladu s článkem 8 na této trase povolení vykonávat provozní práva páté svobody. Žádosti o povolení podané leteckými dopravci jsou sdělovány ostatním zúčastněným státům a Komisi.
d) Písmeno c) se nepoužije v případě, že jiný zúčastněný stát navrhne jiné uspokojivé prostředky ke splnění stejného závazku veřejné služby.
e) Tento odstavec se nevztahuje na trasy s kapacitou více než 30000 sedadel ročně.
4. Bez ohledu na odstavec 2 není členský stát, který některému z leteckých dopravců, jemuž vydal licenci, povolil provozování osobní dopravy na nové trase mezi regionálními letišti letadlem nejvýše s 80 sedadly, po dobu dvou let povinen vydat povolení k reciproční letecké dopravě, pokud není provozována letadlem nejvýše s 80 sedadly nebo nejde o dílčí trasu provozovanou ve smyslu článku 7, na které je nabízeno k zakoupení nejvýše 80 sedadel pro každý let mezi dvěma regionálními letišti.
5. Na žádost kteréhokoliv členského státu, který se domnívá, že rozvoj trasy je podmínkami odstavců 3 nebo 4 nepřiměřeně omezován, nebo z podnětu Komise, anebo v případě vzniku rozdílných názorů na uplatnění odstavce 3 provede Komise šetření a do dvou měsíců od jeho zahájení rozhodne základě všech významných faktorů, zda odstavec 3 nebo 4 má být nadále uplatňován na dotčenou trasu.
6. Komise sdělí své rozhodnutí Radě a členským státům. Každý členský stát se ve lhůtě jednoho měsíce může proti rozhodnutí Komise odvolat k Radě. Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout jiné rozhodnutí.
Vícenásobné určení
Článek 6
1. Členský stát přijme od jiného členského státu vícenásobné určení na základě páru zemí.
2. Rovněž přijme vícenásobné určení na základě páru měst
- od 1. ledna 1991 pro trasy, na kterých bylo v předchozím roce přepraveno více než 140000 cestujících nebo na kterých se ročně uskuteční více než 800 zpátečních letů,
- od 1. ledna 1992 pro trasy, na kterých bylo v předchozím roce přepraveno více než 100000 cestujících nebo na kterých se ročně uskuteční více než 600 zpátečních letů.
Sloučení bodů
Článek 7
Při provozování pravidelné letecké dopravy do dvou nebo více bodů nebo ze dvou nebo z více bodů v jednom nebo více jiných členských státech, než je stát registrace, povolí zúčastněné členské státy leteckému dopravci Společenství sloučit více linek pravidelné letecké dopravy a užívat stejná letová čísla. Provozní práva mezi sloučenými body lze vykonávat podle článku 8.
Provozní práva páté svobody
Článek 8
1. V souladu s tímto článkem mohou letečtí dopravci Společenství v rámci páté svobody vykonávat provozní práva mezi sloučenými body ve dvou různých členských státech za těchto podmínek:
a) provozní práva jsou vykonávána při pravidelné letecké dopravě, která je rozšířením letecké dopravy z jejich státu registrace nebo předstupněm letecké dopravy do jejich státu registrace;
b) letecký dopravce nesmí použít pro leteckou dopravu v rámci páté svobody více než 50 % své sezonní kapacity sedadel pro stejnou leteckou dopravu v rámci třetí a čtvrté svobody, jejíž rozšíření nebo předstupeň v rámci páté svobody letecká doprava tvoří.
2. a) Pro leteckou dopravu v rámci páté svobody může letecký dopravce užít letadlo, které je odlišné, ale není větší než letadlo, které užívá pro leteckou dopravu v rámci čtvrté svobody, jejíž rozšíření nebo předstupeň v rámci páté svobody letecká doprava tvoří.
b) Jestliže je více než jedna letecká linka v rámci páté svobody provozována jako rozšíření nebo jako předstupeň letecké dopravy provozované v rámci třetí a čtvrté svobody, pak ustanovení o kapacitě v odst. 1 písm. b) představuje souhrnnou kapacitu sedadel k dispozici pro přepravu cestujících v rámci páté svobody na těchto leteckých linkách provozovaných v rámci páté svobody.
3. Letecký dopravce provozující leteckou dopravu v rámci páté svobody v souladu s tímto článkem a na požádání zúčastněných členských států sdělí veškeré významné informace
a) o sezónní kapacitě sedadel pro leteckou dopravu v rámci třetí a čtvrté svobody, jejíž rozšíření nebo předstupeň v rámci páté svobody letecká doprava tvoří, a
b) v případě leteckých linek v rámci páté svobody, na které se vztahuje čl. 8 odst. 2, o sezonní kapacitě využité na každé z těchto linek.
Podmínky pro výkon provozních práv
Článek 9
Tímto nařízením není dotčeno právo členského státu regulovat bez diskriminace na základě státní příslušnosti rozdělení provozu mezi letišti v rámci letištního systému.
Článek 10
1. Bez ohledu na čl. 5 odst. 2 podléhá výkon provozních práv zveřejněným pravidlům Společenství a zveřejněným pravidlům vnitrostátním, regionálním nebo místním pravidlům týkajícím se bezpečnosti, ochrany životního prostředí a přidělování volných letištních časů a těmto podmínkám:
a) dané letiště nebo letištní systém musí mít dostatečná zařízení pro daný provoz,
b) navigační pomůcky musí pro daný provoz dostačovat.
2. Pokud nejsou podmínky v odstavci 1 splněny, může členský stát bez diskriminace na základě státní příslušnosti uložit podmínky pro výkon těchto provozních práv nebo omezit či odmítnout výkon těchto provozních práv. Před přijetím tohoto opatření členský stát informuje Komisi a poskytne jí veškeré nezbytné informace.
3. Aniž je dotčen článek 9 a kromě se souhlasem druhého zúčastněného členského státu nebo druhých zúčastněných členských států, nesmí členský stát povolit leteckému dopravci, aby si mezi určitým letištěm na jeho území a jiným členským státem
a) zřídil novou leteckou linku nebo
b) zvýšil četnost letů dosavadní letecké linky,
dokud není leteckému dopravci s licencí od tohoto jiného členského státu tímto jiným členským státem povoleno zřídit na základě odstavců 1 a 2 novou leteckou linku nebo zvýšit četnost dosavadní letecké linky vedoucí do dotčeného letiště; to platí po dobu, než bude nařízení o kodexu chování při přidělování volných letištních časů, který je založen na obecné zásadě nediskriminace na základě státní příslušnosti, je přijato Radou a vstoupí v platnost.
4. Na žádost kteréhokoliv členského státu Komise prozkoumá použití odstavce 2 nebo odstavce 3 na každý konkrétní případ a do jednoho měsíce rozhodne, zda členský stát může pokračovat v uplatňování opatření.
5. Komise sdělí své rozhodnutí Radě a členským státům. Každý členský stát se ve lhůtě jednoho měsíce může proti rozhodnutí Komise odvolat k Radě. Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout jiné rozhodnutí.
Podíly na kapacitě
Článek 11
1. Od 1. listopadu 1990 členský stát povolí jinému členskému státu zvýšit jeho podíl na kapacitě v každé letové sezóně o 7,5 procentních bodů oproti stavu v předchozí odpovídající letové sezoně, přičemž se rozumí, že každý členský stát si může v každém případě nárokovat podíl na kapacitě ve výši 60 %.
2. Na základě návrhu Komise, který musí být předložen do 31. prosince 1991, přijme Rada předpisy ke zrušení omezení sdílení kapacit mezi členskými státy s tím, že tyto předpisy budou účinné nejpozději do 1. ledna 1993.
3. Omezení sdílení kapacit se nevztahuje na leteckou dopravu mezi regionálními letišti bez ohledu na kapacitu letadel.
4. Při uplatňování odstavce 1 se nebere ohled na jednostranná snížení kapacity. V těchto případech se za základ výpočtu podílu na kapacitě užije kapacita nabídnutá v předchozích odpovídajících sezónách k prodeji leteckým dopravcem nebo leteckými dopravci členského státu, kteří snížili svou kapacitu.
Článek 12
1. Na žádost kteréhokoliv členského státu, pro který uplatnění článku 11 vedlo k vážným finančním ztrátám u leteckého dopravce nebo u leteckých dopravců, kterým tento členský stát vydal licenci, provede Komise posouzení a na základě všech příslušných faktorů včetně situace na trhu, finančního postavení dotčeného leteckého dopravce nebo dotčených leteckých dopravců a dosaženého využití kapacit rozhodne, zda sdílení kapacit na trasách do tohoto států a z tohoto státu má být po omezenou dobu stabilizováno.
2. Na žádost členského státu, jehož pravidelná letecká doprava je vystavena značné hospodářské soutěži ze strany nepravidelné letecké dopravy a vzniká stav, kdy příležitosti dopravců tohoto členského státu účinně na trhu soutěžit jsou nadmíru omezeny, Komise po posouzení všech příslušných faktorů včetně stavu na trhu a dosaženého využití kapacit a po konzultaci s ostatními zúčastněnými členskými státy do dvou měsíců od obdržení žádosti rozhodne, zda místo 7,5 procentních bodů uvedených v čl. 11 odst. 1 bude pro tento dvoustranný vztah použita nižší hodnota.
3. Komise sdělí své rozhodnutí Radě a členským státům. Každý členský stát se ve lhůtě jednoho měsíce může proti rozhodnutí Komise odvolat k Radě. Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout jiné rozhodnutí.
Obecná ustanovení
Článek 13
1. Toto nařízení nebrání členským státům, aby mezi sebou uzavíraly dohody, které jsou pružnější než články 6, 8 a 11, nebo aby takové dohody ponechaly v platnosti.
2. Ustanovení tohoto nařízení nesmí být užita k tomu, aby dosavadní úpravy přístupu na trh nebo kapacity byly učiněny restriktivnějšími.
Článek 14
1. Komise zveřejní nejpozději do 31. května 1992 a poté každé dva roky zprávu o uplatňování tohoto nařízení.
2. Členské státy a Komise vzájemně spolupracují při uplatňování tohoto nařízení, zejména při shromažďování informací pro zprávu uvedenou v odstavci 1.
3. Na důvěrné informace získané při uplatňování tohoto nařízení se vztahuje profesní tajemství.
Článek 15
Na základě návrhu Komise, který musí být předložen do 31. května 1991, rozhodne Rada nejpozději do 30. června 1992 o revizi tohoto nařízení.
Článek 16
Zrušují se rozhodnutí 87/602/EHS a směrnice 83/416/EHS.
Článek 17
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 1990.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. července 1990.
RÈGLEMENT (CEE) No 2343/90 DU CONSEIL du 24 juillet 1990 concernant l'accès des transporteurs aériens aux liaisons des services aériens réguliers intracommunautaires et la répartition de la capacité en sièges entre les transporteurs aériens sur les services aériens réguliers entre États membres
LE CONSEIL DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté économique européenne, et notamment son article 84 paragraphe 2,
vu la proposition de la Commission (1),
vu l'avis du Parlement européen (2),
vu l'avis du Comité économique et social (3),
considérant qu'il importe d'adopter des mesures en vue d'établir progressivement le marché intérieur au cours de la période expirant le 31 décembre 1992 conformément à l'article 8 A du traité; que le marché intérieur comporte un espace sans frontières intérieures dans lequel la libre circulation des marchandises, des personnes, des services et des capitaux est assurée;
considérant que, par la décision 87/602/CEE (4), un premier pas a été franchi vers la libéralisation de la répartition de la capacité en sièges et l'accès au marché, mesure nécessaire à la réalisation du marché intérieur dans les transports aériens; que le Conseil est convenu d'adopter de nouvelles mesures de libéralisation à la fin d'une période initiale de trois ans;
considérant qu'il est nécessaire de mettre en oeuvre au plus tard le 1er juillet 1992 des principes régissant les relations entre les États d'enregistrement et les transporteurs aériens titulaires d'une licence sur leur territoire, sur la base de spécifications et de critères communs;
considérant que le royaume d'Espagne et le Royaume-Uni sont convenus à Londres, le 2 décembre 1987, dans une déclaration conjointe des ministres des affaires étrangères des deux pays, d'un régime renforçant la coopération dans l'utilisation de l'aéroport de Gibraltar et que ce régime n'est pas encore entré en application;
considérant que le développement du système de trafic aérien dans les îles grecques et les îles atlantiques composant la région autonome des Açores est actuellement inadéquat et que les aéroports situés dans ces îles doivent donc être temporairement exemptés de l'application du présent règlement;
JO no C 164 du 5. 7. 1990, p. 11.
considérant que l'infrastructure de l'aéroport de Porto est en cours d'agrandissement pour faire face à la croissance des services réguliers; qu'il en résulte que l'aéroport devrait être exempté temporairement de l'application du présent règlement jusqu'à ce que l'agrandissement de ses infrastructures soit mené à bien;
considérant qu'il est nécessaire, dans des cas limités, de prendre des dispositions spéciales pour les services aériens sur les nouvelles liaisons entre les aéroports régionaux ainsi que pour les obligations de service public nécessaires au maintien des services vers certains aéroports régionaux;
considérant qu'un accès accru au marché stimulera le développement du secteur communautaire des transports aériens et se traduira par une amélioration des services au bénéfice des usagers; qu'il est donc nécessaire d'introduire des dispositions plus libérales en matière de désignation multiple et de droits de trafic de troisième, quatrième et cinquième libertés;
considérant que, pour des raisons tenant aux infrastructures aéroportuaires, aux aides à la navigation et à la disponibilité de créneaux horaires, il est nécessaire de prévoir certaines limitations à l'exercice des droits de trafic;
considérant que l'exercice des droits de trafic doit être compatible avec les règles en matière de sécurité, de protection de l'environnement, de l'attribution des créneaux horaires et de conditions d'accès aux aéroports et qu'il doit être traité sans discrimination en raison de la nationalité;
considérant que les règles bilatérales concernant les quotes-parts de capacité ne sont pas compatibles avec les principes du marché intérieur dont l'achèvement est prévu d'ici 1993 dans le domaine des transports aériens; que les restrictions bilatérales doivent dès lors être réduites progressivement;
considérant qu'il importe particulièrement d'encourager le développement des services aériens interrégionaux afin de développer le réseau communautaire et de contribuer à résoudre le problème de la saturation de certains grands aéroports; qu'il convient donc d'établir des règles plus libérales en matière de répartition de la capacité pour ces services;
considérant que, en raison de l'importance relative que revêt pour certains États membres le trafic non régulier par rapport au trafic régulier, il y a lieu de prendre des mesures propres à en amortir les répercussions sur les possibilités commerciales des transporteurs des États membres recevant ce type de trafic; que les mesures à prendre ne devraient pas viser à limiter le trafic non régulier ni à le soumettre à une réglementation;
considérant que, compte tenu de la situation concurrentielle du marché, il convient de prendre des dispositions pour empêcher que les transporteurs aériens ne subissent des effets économiques injustifiés;
considérant que le présent règlement remplace la directive 83/416/CEE (5), modifiée en dernier lieu par la directive 89/463/CEE (6), et la décision 87/602/CEE; qu'il y a donc lieu d'abroger ladite directive et ladite décision;
considérant qu'il est souhaitable que le Conseil adopte d'autres mesures de libéralisation, y compris en matière de cabotage concernant l'accès au marché et la répartition de la capacité au plus tard le 30 juin 1992.
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Champ d'application et définitions
Article premier
1. Le présent règlement porte sur:
a) l'accès au marché des transporteurs aériens communautaires:
b) la répartition de la capacité en sièges entre le ou les transporteurs aériens titulaires d'une licence dans un État membre et le ou les transporteurs aériens titulaires d'une licence dans un autre État membre sur les services aériens réguliers reliant ces États.
2. L'application du présent règlement à l'aéroport de Gibraltar s'entend sans préjudice des positions juridiques respectives du royaume d'Espagne et du Royaume-Uni au sujet de leur différend relatif à la souveraineté sur le territoire où cet aéroport est situé.
3. L'application des dispositions du présent règlement à l'aéroport de Gibraltar est suspendue jusqu'à ce que soit mis en application le régime prévu dans la déclaration conjointe faite, le 2 décembre 1987, par les ministres des affaires étrangères du royaume d'Espagne et du Royaume-Uni. Les gouvernements du royaume d'Espagne et du Royaume-Uni informeront le Conseil de la date de cette mise en application.
4. Les aéroports des îles grecques et des îles atlantiques composant la région autonome des Açores sont exemptés de l'application du présent règlement jusqu'au 30 juin 1993. À moins que le Conseil n'en décide autrement, sur proposition de la Commission, cette exemption s'appliquera pour une période supplémentaire de cinq ans et pourra être prolongée à nouveau de cinq ans.
L'aéroport de Porto est exempté de l'application du présent règlement jusqu'au 31 décembre 1992. Cette dérogation sera abrogée dès que la République portugaise jugera que les
conditions économiques de cet aéroport se sont améliorées. À cette fin, la République portugaise informe la Commission, qui en informe les autres États membres.
Article 2
Aux fins du présent règlement, on entend par:
a) transporteur aérien: une entreprise de transport aérien possédant une licence d'exploitation valable délivrée par un État membre pour l'exploitation de services aériens réguliers;
b)
droit de trafic de troisième liberté: le droit pour un transporteur aérien titulaire d'une licence dans un État de débarquer, sur le territoire d'une autre État, des passagers, du fret et du courrier embarqués dans l'État où la licence a été délivrée;
droit de trafic de quatrième liberté: le droit pour un transporteur aérien titulaire d'une licence dans un État d'embarquer, sur le territoire d'un autre État, des passagers, du fret et du courrier, en vue de leur débarquement dans l'État où la licence a été délivrée:
droit de trafic de cinquième liberté: le droit pour un transporteur aérien d'effectuer le transport de passagers, de fret et de courrier entre deux États autres que l'État où la licence a été délivrée;
c)
États concernés: les États membres entre lesquels un service aérien régulier est exploité;
d)
État d'enregistrement: l'État membre dans lequel la licence visée au point a) est délivrée;
e)
transporteur aérien communautaire:
ii) un transporteur aérien qui a et continue d'avoir son administration centrale et son principal établissement dans la Communauté, dont la participation majoritaire est et reste détenue par des États membres et/ou par des ressortissants d'États membres, et qui est et reste effectivement contrôlé par de tels États ou de telles personnes
ou
ii) un transporteur aérien qui, à la date d'adoption du présent règlement, tout en ne répondant pas à la définition figurant sous i):
1) soit a son administration centrale et son principal établissement dans la Communauté et a assuré, pendant les douze mois précédant l'adoption du présent règlement, des services aériens, réguliers ou non, dans la Communauté;
2) soit a assuré, pendant les douze mois précédant l'adoption du présent règlement, des services aériens réguliers entre des États membres au titre des droits de trafic de troisième et quatrième libertés.
Les transporteurs aériens qui répondent aux critères énoncés sous ii) sont énumérés à l'annexe I;
f)
service aérien régulier: une série de vols dont chacun présente l'ensemble des caractéristiques suivantes:
iii) il traverse l'espace aérien de plus d'un État membre;
iii) il est effectué, à titre onéreux, au moyen d'aéronefs destinés à transporter des passagers ou des passagers et du fret et/ou du courrier, dans des conditions telles que, sur chaque vol, des places, vendues individuellement, sont mises à la disposition du public (soit directement par le transporteur aérien, soit par ses agents agréés);
iii) il est organisé de façon à assurer la liaison entre les mêmes deux points ou plus:
1) soit selon un horaire publié;
2) soit avec une régularité ou une fréquence telle qu'il fait partie d'une série systématique évidente;
g)
vol: un départ d'un aéroport déterminé vers un aéroport de destination déterminé;
h)
désignation multiple sur la base d'une paire de pays: la désignation par un État d'enregistrement de deux transporteurs aériens ou plus, titulaires d'une licence délivrée par lui, pour l'exploitation de services aériens réguliers entre son territoire et celui d'un autre État membre;
i)
désignation multiple sur la base de paires de villes: la désignation par un État d'enregistrement de deux transporteurs aériens ou plus, titulaires d'une licence délivrée par lui, pour l'exploitation d'un service aérien régulier entre un aéroport ou un système aéroportuaire situé sur son territoire et un aéroport ou un système aéroportuaire situé sur le territoire d'un autre État membre;
j)
aéroport régional: tout aéroport ne figurant pas sur la liste de l'annexe II comme aéroport de première catégorie;
k)
système aéroportuaire: deux aéroports ou plus regroupés pour desservir la même ville, comme indiqué dans l'annexe II;
l)
capacité: le nombre de sièges offerts au public sur un service aérien régulier au cours d'une période déterminée;
m)
quote-part de capacité: la quote-part d'un État membre exprimée en pourcentage de la capacité totale calculée conformément à l'article 11 dans une liaison bilatérale avec un autre État membre, à l'exclusion de toute capacité offerte par des services de cinquième liberté;
n)
obligation de service public: toute obligation imposée à un transporteur aérien en vue de prendre, à l'égard de toute liaison qu'il peut exploiter en vertu d'une licence qui lui a été délivrée par un État membre, toutes les mesures propres à assurer la prestation d'un service répondant à des normes fixes en matière de continuité, de régularité et de capacité, normes auxquelles le transporteur ne satisferait pas s'il ne devait considérer que son seul intérêt commercial.
Rapports entre l'État d'enregistrement et ses transporteurs aériens
Article 3
1. Le présent règlement n'affecte pas les rapports entre un État membre et les transporteurs aériens auxquels il a lui-même délivré une licence en ce qui concerne l'accès au marché et la répartition de la capacité.
2. Sur la base d'une proposition de la Commission concernant des cahiers des charges et des critères communs, à présenter au plus tard le 31 mai 1991, le Conseil adopte, en vue de leur mise en oeuvre au plus tard le 1er juillet 1992, les règles relatives à la délivrance de licences aux transporteurs aériens et de licences d'exploitation de liaisons.
Droits de trafic de troisième et quatrième libertés
Article 4
Sous réserve du présent règlement, les transporteurs aériens communautaires sont autorisés à fournir des services aériens de troisième et quatrième libertés entre les aéroports ou systèmes aéroportuaires d'un État membre et les aéroports ou systèmes aéroportuaires d'un autre État membre si ces aéroports ou systèmes aéroportuaires sont ouverts au trafic entre États membres ou aux services internationaux.
Rapports entre un État membre et les transporteurs aériens d'autres États membres
Article 5
1. Sous réserve de l'article 6, un État membre autorise les transporteurs aériens titulaires d'une licence dans un autre État membre qui ont été autorisés par leur État d'enregistrement, à:
- exercer des droits de trafic de troisième et quatrième libertés conformément à l'article 4,
- utiliser, dans la Communauté, le même numéro de vol pour les services combinés de troisième et quatrième libertés.
2. Lorsqu'un transporteur aérien d'un État membre a obtenu une licence, conformément au présent article, pour exploiter un service aérien régulier, l'État d'enregistrement de ce transporteur aérien ne doit émettre aucune objection si une demande d'instauration d'un service aérien régulier sur la même liaison est présentée par un transporteur aérien de l'autre État concerné.
3. a) Un État membre, à la suite de consultations avec d'autres États concernés, peut imposer une obligation de service public à des services aériens vers un
aéroport régional situé sur son territoire, sur une liaison qui est considérée comme vitale pour le développement économique de la région dans laquelle est situé l'aéroport, dans la mesure nécessaire pour assurer sur cette liaison une prestation de service adéquate répondant à des normes fixes en matière de continuité, de régularité, de capacité et de prix, normes auxquelles le transporteur ne satisferait pas s'il ne devait considérer que son seul intérêt commercial.
b)
L'adéquation des services de transport aérien est évaluée compte tenu:
iii) de l'intérêt public;
iii) de la possibilité de recourrir à d'autres formes de transport et de la capacité de ces formes de transport à répondre aux besoins considérés;
iii) des tarifs et conditions de transport aérien qui peuvent être proposés aux utilisateurs.
c)
Nonobstant le paragraphe 2, un État membre n'est pas tenu d'autoriser plus d'un transporteur à desservir une liaison soumise à une obligation de service public, pour autant que le droit d'exploiter ce service soit concédé pour une période de trois ans maximum après appel d'offres à tout transporteur aérien titulaire d'une licence d'exploitation délivrée dans les États concernés et à tout transporteur aérien communautaire qui, conformément à l'article 8, est autorisé à exercer des droits de trafic de cinquième liberté sur la liaison. Les offres présentées par les transporteurs aériens sont communiquées aux autres États concernés et à la Commission.
d)
Le point c) ne s'applique pas dans les cas où l'autre État membre concerné propose un autre moyen satisfaisant de remplir la même obligation de service public.
e)
Le présent paragraphe ne s'applique pas aux liaisons d'une capacité de plus de trente mille sièges par an.
4. Nonobstant le paragraphe 2, un État membre qui a autorisé un des transporteurs aériens titulaires d'une licence qu'il a délivrée à exploiter un service de transport de passagers sur une nouvelle liaison entre des aéroports régionaux au moyen d'aéronefs d'une capacité ne dépassant pas quatre-vingt sièges n'est pas tenu, pendant une période de deux ans, d'autoriser un service aérien réciproque, à moins que ce service ne soit exploité au moyen d'aéronefs d'une capacité ne dépassant pas quatre-vingt sièges ou qu'il fasse partie d'un service exploité dans les conditions définies à l'article 7 et sur lequel pas plus de quatre-vingt places sont mises en vente sur chaque vol entre les deux aéroports régionaux en question.
5. Si un État membre estime que le développement d'une liaison est indûment restreint par les termes des paragra-
phes 3 ou 4, la Commission procède, à la demande de cet État ou de sa propre initiative, ou s'il y a désaccord sur l'application du paragraphe 3, à une enquête et, tenant compte de tous les facteurs pertinents, décide dans un délai de deux mois à compter du début de l'enquête si les paragraphes 3 ou 4 doivent continuer de s'appliquer à la liaison en question.
6. La Commission communique sa décision au Conseil et aux États membres. Tout État membre peut saisir le Conseil de la décision de la Commission dans un délai d'un mois. Le Conseil, statuant à la majorité qualifiée, peut prendre une décision différente dans un délai d'un mois.
Désignation multiple
Article 6
1. Un État membre accepte la désignation multiple par un autre État membre sur la base d'une paire de pays.
2. Il accepte également la désignation multiple sur la base d'une paire de villes:
- à partir du 1er janvier 1991, pour les liaisons sur lesquelles plus de 140 000 passagers ont été transportés au cours de l'année précédente ou sur lesquelles sont assurés par an plus de 800 vols aller-retour,
- à partir du 1er janvier 1992, pour les liaisons sur lesquelles plus de 100 000 passagers ont été transportés au cours de l'année précédente ou sur lesquelles sont assurés par an plus de 600 vols aller-retour.
Combinaison de points
Article 7
En exploitant des services aériens réguliers à destination ou au départ de deux points ou plus situés dans un ou plusieurs États membres autres que son État d'enregistrement, un transporteur aérien communautaire est autorisé par les États concernés à combiner des services aériens réguliers et à utiliser le même numéro de vol. Les droits de trafic entre les points combinés peuvent être exercés conformément à l'article 8.
Droits de trafic de cinquième liberté
Article 8
1. Les transporteurs aériens communautaires sont autorisés, conformément au présent article, à exercer des droits de trafic de cinquième liberté entre des points combinés dans deux États membres différents aux conditions suivantes:
a) les droits de trafic sont exercés sur un service qui constitue l'extension d'un service au départ de l'État d'enregistrement du transporteur ou le préliminaire d'un service à destination de cet État et qui est programmé comme tel;
b)
le transporteur aérien ne peut utiliser, pour le service de cinquième liberté, plus de 50 % de la capacité en sièges qu'il met en oeuvre durant une saison sur le même service de troisième et quatrième libertés dont le service de cinquième liberté constitue l'extension ou le préliminaire.
2. a) Le transporteur aérien peut utiliser, pour le service de cinquième liberté, un aéronef différent mais dont la taille ne doit pas dépasser celle de l'aéronef qu'il utilise pour le service de troisième et quatrième libertés dont le service de cinquième liberté constitue une extension ou un préliminaire.
b)
Lorsque plus d'un service de cinquième liberté est
assuré comme extension ou préliminaire d'un service de troisième ou quatrième liberté, la capacité visée au paragraphe 1 point b) représente la capacité totale en sièges disponibles pour le transport de passagers au titre de la cinquième liberté sur ces services de cinquième liberté.
3. Un transporteur aérien assurant un service de cinquième liberté, conformément au présent article, fournit aux États membres intéressés, sur leur demande, toutes les informations pertinentes concernant:
a) la capacité en sièges mise en oeuvre durant une saison sur le service de troisième et de quatrième libertés dont le service de cinquième liberté constitue l'extension ou le préliminaire
et
b)
dans le cas de services de cinquième liberté auxquels s'applique l'article 8 paragraphe 2 point b), la capacité saisonnière utilisée sur chaque service.
Conditions pour l'exercice des droits de trafic
Article 9
Le présent règlement n'affecte pas le droit d'un État membre de régler, sans discrimination fondée sur la nationalité, la répartition du trafic entre les aéroports à l'intérieur d'un système aéroportuaire.
Article 10
1. Nonobstant l'article 5 paragraphe 2, l'exercice des droits de trafic est soumis aux règles communautaires, nationales, régionales ou locales publiées concernant la sécurité, la protection de l'environnement et la répartition des créneaux horaires, ainsi qu'aux conditions suivantes:
a) l'aéroport ou le système aéroportuaire concerné doit posséder des structures suffisantes pour accueillir le service;
b)
les aides à la navigation doivent y être suffisantes pour accueillir le service.
2. Lorsque les conditions du paragraphe 1 ne sont pas remplies, un État membre peut, en ce qui concerne l'exercice de ces droits de trafic, le soumettre à des conditions, le limiter ou le refuser, sous réserve que cela soit fait sans discrimination fondée sur la nationalité. Avant de prendre une telle mesure, il informe la Commission et lui fournit tous les éléments d'information nécessaires.
3. Sans préjudice de l'article 9 et sauf accord de l'autre ou des autres États membres concernés, un État membre n'autorise pas un transporteur aérien:
a)
à mettre en oeuvre un nouveau service
ou
b)
à augmenter la fréquence d'un service existant
entre un aéroport donné sur son territoire et un autre État membre aussi longtemps qu'un transporteur titulaire d'un licence délivrée par cet autre État membre n'est pas autorisé, sur la base des paragraphes 1 et 2, à mettre en oeuvre un nouveau service ou à augmenter les fréquences sur un service existant à destination de l'aéroport en question, tant que le Conseil n'a pas adopté et que n'est pas entré en vigueur un règlement relatif à un code de conduite concernant la répartition des créneaux horaires fondée sur le principe général de non-discrimination fondée sur la nationalité.
4. À la demande d'un État membre, la Commission examine l'application du paragraphe 2 et/ou du paragraphe 3 pour un cas particulier et, dans un délai d'un mois, décide si l'État membre peut continuer d'appliquer la mesure.
5. La Commission communique sa décision au Conseil et aux États membres. Tout État membre peut saisir le Conseil de la décision de la Commission dans un délai d'un mois. Le Conseil, statuant à la majorité qualifiée, peut prendre une décision différente dans un délai d'un mois.
Quotes-parts de capacité
Article 11
1. À partir du 1er novembre 1990, un État membre permet à un autre État membre d'augmenter en toute saison sa quote-part de capacité de 7,5 points par rapport à la situation qui prévalait au cours de la période correspondante précédente, étant entendu que chaque État membre peut en toute état de cause revendiquer une quote-part de capacité de 60 %.
2. Le Conseil adopte, en vue de leur mise en oeuvre au plus tard le 1er janvier 1993 et sur la base d'une proposition de la
Commission à présenter au plus tard le 31 décembre 1991, des dispositions visant à abolir les limites de répartition des capacités entre les États membres.
3. Les limites de répartition des capacités ne s'appliquent pas dans le cas d'un service assuré entre des aéroports régionaux, quelle que soit la capacité des aéronefs.
4. Dans l'application des dispositions du paragraphe 1, il n'est pas tenu compte des réductions unilatérales de capacité. Dans ces cas, la base du calcul des quotes-parts de capacité est la capacité offerte au cours des périodes correspondantes précédentes par le ou les transporteurs aériens de l'État membre qui a/ont réduit sa/leur capacité.
Article 12
1. À la demande de tout État membre dans lequel l'application de l'article 11 a causé un préjudice financier sérieux au(x) transporteur(s) aériens(s) titulaire(s) d'une licence délivrée par cet État membre, la Commission examine la situation et, sur la base de tous les éléments pertinents, y compris l'état du marché, la situation financière du ou des transporteurs aériens concernés et le taux d'utilisation de la capacité atteint, décide si les quotes-parts de capacité sur les liaisons à destination ou en provenance de cet État doivent être stabilisées pour une période limitée.
2. À la demande d'un État membre dont les services aériens réguliers sont soumis à une vive concurrence de la part de services non réguliers et lorsque la situation est telle que les possibilités des transporteurs de cet État membre de soutenir efficacement la concurrence sur ce marché sont indûment affectées, la Commission, après avoir examiné tous les éléments pertinents, y compris l'état du marché et le taux d'utilisation de la capacité atteint et après avoir consulté les autres États membres concernés, décide dans les deux mois après réception de la demande s'il convient de réduire les 7,5 points visés à l'article 11 paragraphe 1 pour cette relation bilatérale.
3. La Commission communique sa décision au Conseil et aux États membres. Un État membre peut saisir le Conseil de la décision de la Commission dans un délai d'un mois. Le Conseil, statuant à la majorité qualifiée, peut prendre une décision différente dans un délai d'un mois.
Dispositions générales
Article 13
1. Le présent règlement n'empêche pas les États membres de conclure ou de maintenir en vigueur entre eux des arrangements plus souples que les dispositions des articles 6, 8 et 11.
2. Les dispositions du présent règlement ne peuvent être invoquées pour rendre plus restrictifs les arrangements existants en matière d'accès au marché et de répartition de la capacité.
Article 14
1. La Commission publie un rapport sur l'application du présent règlement tous les deux ans et pour la première fois au plus tard le 31 mai 1992.
2. Les États membres et la Commission coopèrent pour l'application du présent règlement, notamment en ce qui concerne la collecte des informations nécessaires à l'établissement du rapport visé au paragraphe 1.
3. Les informations confidentielles obtenues dans le cadre de l'application du présent règlement sont couvertes par le secret professionnel.
Article 15
Au plus tard le 30 juin 1992, le Conseil statue sur la révision du présent règlement sur la base d'une proposition de la Commission à présenter au plus tard le 30 mai 1991.
Article 16
La décision 87/602/CEE et la directive 83/416/CEE sont abrogées.
Article 17
Le présent règlement entre en vigueur le 1er novembre 1990.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 24 juillet 1990.