NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 217/2006
ze dne 8. února 2006,
kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnicím Rady 66/401/EHS, 66/402/EHS, 2002/54/ES, 2002/55/ES a 2002/57/ES, pokud jde o oprávnění členských států dočasně povolit uvádění na trh osiva, které nevyhovuje požadavkům z hlediska minimální klíčivosti
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh (1), a zejména na čl. 17 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh (2), a zejména na čl. 17 odst. 3 a uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/54/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva řepy na trh (3), a zejména na čl. 24 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/55/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva zeleniny na trh (4), a zejména na čl. 38 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/57/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh (5), a zejména na článek 21 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle směrnic 66/401/EHS, 66/402/EHS, 2002/54/ES, 2002/55/ES a 2002/57/ES lze osivo uvádět na trh pouze tehdy, vyhovuje-li požadavkům z hlediska minimální klíčivosti, nebo v případě, že množství dostupného osiva, jež požadavkům vyhovuje, není dostatečné; Komise na omezené období povolila uvést na trh předepsané maximální množství osiva, jehož minimální klíčivost požadavkům uvedených směrnic nevyhovuje.
(2)
Postup udělování oprávnění je v současnosti velmi pomalý.
(3)
Za účelem zjednodušení a urychlení postupu udělování oprávnění a zajištění, aby Komise a členské státy měly veškeré informace nezbytné ke zhodnocení žádostí a k reakci na ně, se za vhodný nástroj považuje konzultační postup mezi Komisí a členskými státy.
(4)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Nařízení stanoví prováděcí pravidla pro žádosti členských států o oprávnění dočasně povolovat uvádění na trh osiva, jehož minimální klíčivost nevyhovuje požadavkům:
a)
čl. 17 odst. 1 směrnice 66/401/EHS;
b)
čl. 17 odst. 1 směrnice 66/402/EHS;
c)
čl. 24 odst. 1 směrnice 2002/54/ES;
d)
čl. 38 odst. 1 směrnice 2002/55/ES a
e)
čl. 21 odst. 1 směrnice 2002/57/ES.
2. Toto nařízení se nepoužije na uvádění na trh „základního osiva“ definovaného ve směrnicích uvedených v odstavci 1.
Článek 2
1. Členský stát, který má problémy se zásobováním a přeje si dočasně povolit uvádění na trh osiva, jež nevyhovuje požadavkům z hlediska minimální klíčivosti (dále jen „žádající členský stát“), předloží Komisi žádost spolu s informacemi uvedenými v článku 3. Žádající členský stát o tom zároveň uvědomí ostatní členské státy. Každý členský stát určí kontaktní místa.
2. Do 15 dní po sdělení stanoveném v odstavci 1 mohou ostatní členské státy Komisi a žádajícímu členskému státu oznámit:
a)
nabídku dostupného osiva, které může pomoci překlenout dočasné problémy s dodávkou, nebo
b)
námitky proti uvedení na trh osiva, které nevyhovuje požadavkům směrnic uvedených v čl. 1 odst. 1.
3. Osivo uvedené v žádosti smí být uvedeno na trh Společenství až do množství požadovaného žádajícím členským státem, i když nevyhovuje požadavkům směrnic uvedených v čl. 1 odst. 1, pokud v období podle odstavce 2 nejsou žádajícímu členskému státu nebo státům a Komisi oznámeny žádné nabídky ani námitky, nebo pokud nabídky učiněny jsou, ale žádající členský stát a nabízející členský stát nebo státy se shodují, že nabídky nejsou dostatečné, a pokud Komise v daném období neuvědomila žádající členský stát, že jeho žádost považuje za neodůvodněnou.
Komise sdělí kontaktním místům určeným každým členských státem podmínky, za kterých se uvedení na trh povoluje, včetně povoleného množství, a zároveň tyto podmínky zveřejní na svých internetových stránkách.
4. Pokud nelze podmínky odstavce 3 splnit nebo pokud má Komise za to, že žádost není odůvodněná, uvědomí Komise kontaktní místa určená každým členským státem.
Záležitost se předloží Stálému výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví a případné rozhodnutí o schválení nebo zamítnutí žádosti se přijímá postupem podle čl. 1 odst. 1.
Článek 3
Informace požadované v souladu s čl. 2 odst. 1 obsahují:
a)
druhy a odrůdy, zejména vlastnosti týkající se pěstování a využití;
b)
předpokládanou minimální klíčivost;
c)
dotčená množství;
d)
podpůrné dokumenty s vysvětlením důvodu žádosti;
e)
navržená místa určení pro uvedení na trh s určením regionů žádajícího členského státu, který má problémy s dodávkou osiva;
f)
lhůtu pro použití, o kterou se v povolení žádá.
Článek 4
Aniž je dotčeno označování požadované směrnicemi uvedenými v čl. 1 odst. 1, úřední označení osiva obsahuje informaci, že dotčené osivo patří do kategorie, která vyhovuje méně přísným požadavkům, než jaké stanoví uvedené směrnice, a podrobnosti o minimální klíčivosti osiva.
Článek 5
1. S výhradou podmínek stanovených v tomto nařízení umožní členské státy dodavatelům uvést na trh osivo povolené v souladu s článkem 3. Mohou požadovat, aby dodavatelé požádali o povolení s předstihem, což může být zamítnuto, pokud:
a)
existují dostatečné důkazy k pochybnostem o schopnosti dodavatele uvést na trh množství osiva, pro které žádá o povolení, nebo
b)
by celkové množství, pro které dodavatel žádá o povolení na základě dotyčné odchylky, překročilo maximální množství povolené pro Společenství podle článku 2.
2. Žádající členský stát koordinuje práci ostatních členských států, aby nedošlo k překročení celkového povoleného množství.
3. Při uplatňování tohoto nařízení si členské státy si vzájemně poskytnou správní pomoc. Do jednoho měsíce od vstupu tohoto nařízení v platnost uvědomí Komisi a ostatní členské státy o kontaktních místech uvedených v čl. 2 odst. 1.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 8. února 2006.
RÈGLEMENT (CE) No 217/2006 DE LA COMMISSION
du 8 février 2006
portant modalités d'application des directives 66/401/CEE, 66/402/CEE, 2002/54/CE, 2002/55/CE et 2002/57/CE du Conseil en ce qui concerne l’autorisation accordée aux États membres de permettre la commercialisation temporaire de semences ne satisfaisant pas aux exigences en matière de faculté germinative minimale
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
vu la directive 66/401/CEE du Conseil du 14 juin 1966 concernant la commercialisation des semences de plantes fourragères (1), et notamment son article 17, paragraphe 3,
vu la directive 66/402/CEE du Conseil du 14 juin 1966 concernant la commercialisation des semences de céréales (2), et notamment son article 17, paragraphe 3,
vu la directive 2002/54/CE du Conseil du 13 juin 2002 concernant la commercialisation des semences de betteraves (3), et notamment son article 24, paragraphe 3,
vu la directive 2002/55/CE du Conseil du 13 juin 2002 concernant la commercialisation des semences de légumes (4), et notamment son article 38, paragraphe 3,
vu la directive 2002/57/CE du Conseil du 13 juin 2002 concernant la commercialisation des semences de plantes oléagineuses et à fibres (5), et notamment son article 21, paragraphe 3,
considérant ce qui suit:
(1)
En vertu des directives 66/401/CEE, 66/402/CEE, 2002/54/CE, 2002/55/CE et 2002/57/CE, les semences peuvent être commercialisées uniquement lorsque les exigences en matière de faculté germinative minimale ont été remplies ou, dans les cas où la quantité de semences disponibles satisfaisant auxdites exigences est insuffisante, que la Commission a autorisé, pour une période limitée, la commercialisation de quantités maximales fixées de semences ne répondant pas aux exigences prévues dans lesdites directives en matière de faculté germinative minimale.
(2)
La procédure de délivrance des autorisations est actuellement trop lente.
(3)
Afin de simplifier et d’accélérer la procédure d’autorisation tout en garantissant que la Commission et les États membres disposent de toutes les informations nécessaires pour évaluer la demande et y donner suite, une procédure de concertation entre la Commission et l’État membre semble être l’instrument approprié.
(4)
Les mesures prévues par le présent règlement sont conformes à l'avis du comité permanent des semences et plants agricoles, horticoles et forestiers,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
1. Le présent règlement établit les règles concernant les demandes d’autorisation introduites par les États membres pour permettre la commercialisation temporaire de semences ne satisfaisant pas aux exigences en matière de faculté germinative minimale en vertu:
a)
de l'article 17, paragraphe 1, de la directive 66/401/CEE;
b)
de l'article 17, paragraphe 1, de la directive 66/402/CEE;
c)
de l'article 24, paragraphe 1, de la directive 2002/54/CE;
d)
de l'article 38, paragraphe 1, de la directive 2002/55/CE, et
e)
de l’article 21, paragraphe 1, de la directive 2002/57/CE.
2. Le présent règlement ne s’applique pas à la commercialisation des «semences de base» telles que définies dans les directives visées au paragraphe 1.
Article 2
1. Tout État membre connaissant des difficultés d’approvisionnement et souhaitant permettre la commercialisation temporaire de semences ne satisfaisant pas aux exigences en matière de faculté germinative minimale (ci-après dénommé «l’État membre demandeur») transmet à la Commission une demande reprenant les informations visées à l’article 3. Simultanément, l’État membre demandeur informe les autres États membres. Chaque État membre désigne des points de contact.
2. Dans les quinze jours suivant la communication visée au paragraphe 1, les autres États membres peuvent notifier à la Commission et à l’État membre demandeur:
a)
une offre de semences disponibles permettant de pallier les difficultés passagères d’approvisionnement, ou
b)
des objections à la commercialisation de semences ne satisfaisant pas aux exigences des directives visées à l’article 1er, paragraphe 1.
3. Les semences faisant l’objet de la demande peuvent être commercialisées dans toute la Communauté jusqu'à concurrence de la quantité demandée par l’État membre demandeur sans satisfaire aux exigences des directives visées à l’article 1er, paragraphe 1, si, au cours de la période visée au paragraphe 2, aucune offre ni aucune objection n’ont été notifiées à l’État ou aux États membres demandeurs et à la Commission, ou si des offres sont formulées et que l’État membre demandeur et l’État ou les États membres offrants peuvent convenir que les offres sont inadéquates, à moins que, au cours de la même période, la Commission ait informé l’État membre demandeur qu’elle considère la demande comme non justifiée.
La Commission communique les conditions dans lesquelles la commercialisation est autorisée, y compris la quantité permise, aux points de contact désignés par chaque État membre et les publie sur son site web.
4. Si les conditions visées au paragraphe 3 ne peuvent être satisfaites ou que la Commission considère la demande comme non justifiée, la Commission en informe les points de contact désignés par chaque État membre.
La question est soumise au comité permanent des semences et plants agricoles, horticoles et forestiers et, le cas échéant, une décision approuvant ou rejetant la demande est adoptée sans délai conformément à la procédure prévue dans les dispositions visées à l’article 1er, paragraphe 1.
Article 3
Les informations requises conformément à l'article 2, paragraphe 1, comprennent les éléments suivants:
a)
espèces et variétés, notamment caractères relatifs à la culture et à l’utilisation;
b)
faculté germinative minimale escomptée;
c)
quantités concernées;
d)
documents justificatifs expliquant le motif de la demande;
e)
destination proposée de la commercialisation, avec identification des régions de l’État membre demandeur connaissant les difficultés d’approvisionnement;
f)
période d’application demandée pour l’autorisation.
Article 4
Sans préjudice de toute exigence en matière d'étiquetage prévue aux directives visées à l’article 1er, paragraphe 1, l’étiquette officielle des semences indique que les semences concernées sont d’une catégorie satisfaisant à des exigences moins strictes que celles fixées par lesdites directives et fournit des informations sur la faculté germinative minimale des semences.
Article 5
1. Dans les conditions fixées dans le présent règlement, les États membres permettent aux fournisseurs de commercialiser les semences autorisées conformément à l’article 3. Ils peuvent exiger des fournisseurs qu’ils en demandent préalablement l’autorisation, qui peut leur être refusée si:
a)
ils disposent de preuves suffisantes pour douter de la capacité du fournisseur à commercialiser la quantité de semences pour laquelle il a demandé une autorisation, ou
b)
la quantité totale pour laquelle le fournisseur demande l’autorisation par la dérogation concernée dépasse la quantité maximale autorisée pour la Communauté conformément à l’article 2.
2. L’État membre demandeur coordonne les travaux des autres États membres afin de garantir que la quantité totale autorisée n'est pas dépassée.
3. Les États membres se prêtent mutuellement assistance d'un point de vue administratif lors de l'application du présent règlement. Ils notifient à la Commission et aux autres États membres les points de contact visés à l’article 2, paragraphe 1, au plus tard un mois après la date d'entrée en vigueur du présent règlement.
Article 6
Le présent règlement entre en vigueur le septième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 8 février 2006.