NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 555/2008
ze dne 27. června 2008,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 479/2008 o společné organizaci trhu s vínem, pokud jde o programy podpory, obchod se třetími zeměmi, produkční potenciál a kontroly v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 479/2008 ze dne 29. dubna 2008 o společné organizaci trhu s vínem, o změně nařízení (ES) č. 1493/1999, (ES) č. 1782/2003, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 3/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2392/86 a (ES) č. 1493/1999 (1), a zejména na články 22, 84, 89, 97, 107, 117 a čl. 121 písm. b) a c) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízením (ES) č. 479/2008 se mění předchozí režim pro odvětví vína stanovený v nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem (2) a zrušuje uvedené nařízení ke dni 1. srpna 2008.
(2)
Stávající prováděcí pravidla pro odvětví vína jsou obsažena v několika nařízeních, která byla často pozměňována. Tato prováděcí pravidla týkající se tržních mechanismů, obchodu se třetími zeměmi, produkčního potenciálu a kontrol v odvětví vína je třeba změnit v důsledku úprav provedených v režimu odvětví vína nařízením (ES) č. 479/2008 i z hlediska získaných zkušeností. Je třeba přijmout prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 479/2008.
(3)
Níže uvedená nařízení Komise by proto měla být zrušena a nahrazena novým nařízením:
-
(ES) č. 1227/2000 ze dne 31. května 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají produkčního potenciálu (3);
-
(ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu (4);
-
(ES) č. 2729/2000 ze dne 14. prosince 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro kontroly v odvětví vína (5);
-
(ES) č. 883/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro obchod se třetími zeměmi s výrobky v odvětví vína (6).
(4)
Hlava II nařízení (ES) č. 479/2008 obsahuje ustanovení o novém programu podpory k financování zvláštních podpůrných opatření v odvětví vína, o němž se rozhoduje na úrovni členských států. Uvedený rámec je třeba doplnit ustanovením prováděcích pravidel.
(5)
Je třeba zavést postup pro první předložení programu podpory. Rovněž by měl být zaveden postup pro každoroční změny programů podpory na následující rok, aby mohly být upraveny s ohledem na jakékoli nové podmínky, které nebylo možné předvídat v době, kdy byly programy předkládány. Všechny tyto změny by měly podléhat určitým omezením a podmínkám, aby bylo zajištěno, že budou zachovány celkové cíle schválených programů.
(6)
Na základě čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 mohou členské státy rozhodnout, že vypracují programy podpory na územní úrovni, kterou pokládají za nejvhodnější. Vzhledem k tomu, že členské státy odpovídají za schvalování těchto plánů, měly by v tomto případě stanovit pravidla pro předkládání a schvalování plánů, jakož i pro minimální údaje v těchto plánech.
(7)
Článek 10 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví nové podpůrné opatření pro propagaci na trzích třetích zemí. Je třeba určit podrobná pravidla týkající se zavedení tohoto nového opatření.
(8)
Je třeba vypracovat pravidla v oblasti odkazů na konkrétní původ výrobků, které jsou předmětem informačních a propagačních kampaní, aby se předešlo narušení hospodářské soutěže.
(9)
V zájmu právní jistoty je třeba, aby byly informace šířené v rámci propagační kampaně v souladu s právními předpisy třetích zemí, na které jsou zaměřeny.
(10)
Je třeba stanovit kritéria pro výběr žádostí a jejich přezkoumání členskými státy tak, aby se zajistilo dodržování pravidel Společenství a účinnost prováděných podpůrných opatření.
(11)
Pro zajištění účinnosti opatření Společenství musí členské státy zajistit, aby schválené propagační kampaně odpovídaly jejich celostátním a regionálním programům propagace a doplňovaly je. V zájmu dosažení synergického účinku mohou členské státy připravit kolektivní propagační kampaň, přičemž je třeba učinit opatření umožňující spolupráci mezi dotyčnými členskými státy. Přednost by měla být dána mikropodnikům a malým a středním podnikům, které potřebují podporu Společenství více než velké podniky.
(12)
Aby se zamezilo zdvojování plateb v souvislosti s propagačními opatřeními financovanými v rámci nařízení Rady (ES) č. 3/2008 ze dne 17. prosince 2007 o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů na vnitřním trhu a ve třetích zemích (7) nebo nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (8), je třeba stanovit vzájemné vyloučení těchto plateb.
(13)
Článek 11 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví podpůrné opatření pro restrukturalizaci a přeměnu vinic. Ustanovení čl. 11 odst. 3 druhého pododstavce tohoto nařízení zejména stanoví, že se podpora pro restrukturalizaci a přeměnu vinic nevztahuje na běžnou obnovu starých vinic po skončení jejich přirozené životnosti.
(14)
Kromě toho mohou členské státy přijmout pravidla o minimální rozloze pozemku, aby byla zajištěna skutečná účinnost tohoto systému na produkční potenciál.
(15)
Při provádění článku 11 nařízení (ES) č. 479/2008 disponují členské státy širokým prostorem pro rozhodování ohledně rozsahu a výše podpory, včetně platby paušálních částek, stanovení nejvyšší částky podpory na hektar nebo rozlišení výše podpory na základě objektivních kritérií v rámci omezení podle hlavy II kapitoly I uvedeného nařízení a příslušných prováděcích ustanovení. Přesto by měla být stanovena společná pravidla. Je žádoucí určit opatření a stanovit lhůty pro jejich provedení a odpovídající kontrolu. Uvedená pravidla by se měla též týkat využití práv na opětovnou výsadbu, která vyplývají z vyklučení určité plochy, pokud je uvedeno v projektu, aby bylo možno poskytnout vyšší podporu z důvodu vyšších nákladů s tím spojených.
(16)
Pro účely ověření by měla výplata podpory proběhnout zpravidla až po provedení příslušného opatření nebo celého souboru opatření. Platbu lze však provést dříve, pokud je složena jistota na provedení příslušného opatření nebo celého souboru opatření.
(17)
Měla by být stanovena podrobná ustanovení pro účast na financování systému restrukturalizace a přeměny vinic. Je třeba přijmout opatření pro účinné vynakládání finančních prostředků vyhrazených pro uvedený systém, a zejména opatření týkající se vyplácení záloh.
(18)
Článek 12 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví nové podpůrné opatření pro zelenou sklizeň. Vzhledem k zásadě subsidiarity je třeba členským státům uložit odpovědnost za správní opatření týkající se postupu vyřizování žádostí o podporu na zelenou sklizeň. Členské státy by měly mít možnost určit datum, dokdy požadují od producentů, aby dokončili uvedené operace, aby byl vzhledem k časovým omezením a blížící se sklizni dostatek času pro provedení nezbytných kontrol před poskytnutím plateb.
(19)
S ohledem na prostředky vynakládané v režimu zelené sklizně je třeba stanovit systematické ověření dotyčných ploch na místě po provedení zelené sklizně. Toto ověření musí potvrdit, že bylo provedeno úplné zničení vinných hroznů. Zároveň by mělo potvrdit, že byly řádně dodrženy všechny rostlinolékařské požadavky a požadavky ochrany životního prostředí. Pro účely ověření by měla být prémie vyplacena až po kontrole provedení zelené sklizně.
(20)
Kromě toho by měla být stanovena maximální výše podpory s cílem zajistit, aby se tato podpora neujala jako stálá alternativa pro odbyt výrobků vedle jejich uvádění na trh.
(21)
Článek 13 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví nové podpůrné opatření pro vytvoření vzájemných fondů. Je třeba stanovit podrobná pravidla týkající se tohoto nového opatření. Tato pravidla by měla v maximální možné míře umožňovat pružnost a rychlé používání v případě krizí, a proto by měla umožňovat přijímání rozhodnutí ze strany samotných členských států a organizací producentů. Zároveň by však měla zabránit zneužívání a měla by stanovit limity pro používání, a to i ve finanční rovině. Vzhledem k tomu, že úroveň organizace producentů v nových členských státech je obecně nižší než v ostatních členských státech, je třeba jim poskytnout vyšší strop podpory.
(22)
Článek 14 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví nové podpůrné opatření pro pojištění sklizně. Je třeba stanovit podrobná pravidla týkající se zavedení tohoto nového opatření. Tato pravidla by měla v maximální možné míře umožňovat pružnost. Zároveň by však měla zabránit zneužívání a měla by stanovit limity pro používání, a to i ve finanční rovině.
(23)
Článek 15 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví nové podpůrné opatření pro hmotné a nehmotné investice do podniků. Je třeba stanovit podrobná pravidla týkající se zavedení tohoto nového opatření v souladu se stejným opatřením zavedeným v oblasti rozvoje venkova. Je třeba stanovit způsobilé druhy investic, včetně investic do vývoje nových výrobků, postupů a technologií, a vymezit orientační způsobilé náklady.
(24)
Článek 16 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví podpůrné opatření pro destilaci vedlejších výrobků. Je třeba stanovit podrobná pravidla týkající se zavedení tohoto nového opatření, a zejména podmínky odstranění vedlejších výrobků, jakož i účel a maximální výši podpory pro destilaci matolin, vína a vinných kalů.
(25)
Článek 17 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví přechodné podpůrné opatření pro destilaci na konzumní alkohol. Je třeba stanovit podrobná pravidla týkající se zavedení tohoto nového opatření, a zejména účel a případné úpravy podpory.
(26)
Článek 18 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví přechodné podpůrné opatření pro nouzovou destilaci. Je třeba stanovit podrobná pravidla týkající se zavedení tohoto opatření, a zejména postup a způsoby této podpory a kritéria, k nimž je třeba přihlédnout při stanovení její výše.
(27)
Článek 19 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví přechodné podpůrné opatření pro použití moštu k obohacení. Je třeba stanovit podrobná pravidla týkající se zavedení tohoto opatření, a zejména účel a maximální výši podpory, jakož i specifické kontroly výrobku použitého pro zvýšení obsahu alkoholu.
(28)
Pro účely monitorování provádění hlavy II nařízení (ES) č. 479/2008 a náležité řízení trhu je mimořádně důležité, aby měla Komise k dispozici příslušné údaje o provádění programů podpory. V této souvislosti je také nezbytné upřesnit, jaké údaje musí obsahovat zprávy a hodnocení programů podpory, aby mohla být posouzena jejich efektivnost a účinnost.
(29)
Kromě specifických ustanovení tohoto nařízení by měla být uplatňována rovněž obecná pravidla týkající se rozpočtové kázně, zejména v případě neúplných nebo nesprávných prohlášení členských států.
(30)
Pravidla finanční správy systému by se měla řídit prováděcími předpisy k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (9).
(31)
Podle čl. 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 se u hroznových šťáv a moštů, u nichž je použití celní sazby závislé na dovozní ceně výrobku, ověřuje skutečná výše této ceny kontrolou každé zásilky nebo podle paušální dovozní hodnoty. Současná situace v dovozu hroznové šťávy a hroznového moštu do Společenství, zejména nepravidelnost těchto dovozů z hlediska objemu, frekvence a míst dovozu a původu těchto výrobků, neumožňuje stanovit reprezentativní paušální dovozní hodnoty odrážející skutečnou výši dovozní ceny. Za těchto okolností by měla být tato cena ověřována kontrolou jednotlivých zásilek.
(32)
Dovozní cena, na jejímž základě se dovážené výrobky zařazují do společného celního sazebníku, se musí rovnat ceně FOB těchto výrobků společně s náklady na pojištění a přepravu na místo vstupu na celní území Společenství.
(33)
Podle čl. 82 odst. 3 nařízení (ES) č. 479/2008 musí být k dováženým výrobkům uvedeným v daném článku přiloženo osvědčení a zpráva o výsledku rozboru vypracovaná subjektem nebo útvarem pověřenými třetí zemí, z níž jsou výrobky vyváženy. Je třeba stanovit požadavky pro sestavování zprávy o výsledku rozboru.
(34)
Pro zjednodušení kontrol by mělo být umožněno, aby byly výrobky dovážené ze třetích zemí, které se přepravují v omezeném množství a jsou baleny v malých nádobách, osvobozeny od předkládání osvědčení a zprávy o výsledku rozboru.
(35)
V zájmu co nejlepší harmonizace by mělo být osvobození od předkládání osvědčení a zprávy o výsledku rozboru pro vinařské výrobky dovážené do Společenství v souladu s celními pravidly o osvobození a předpisy pro průvodní doklady pro zásilky vinařských výrobků uvnitř Společenství.
(36)
Použití postupů elektronického zpracování dat v různých oblastech administrativní činnosti postupně nahrazuje ruční vkládání dat. Je proto žádoucí, aby bylo rovněž možné použít počítačové a elektronické postupy při vydávání a použití dokladů V I 1 a V I 2.
(37)
Některé třetí země s účinným systémem kontroly producentů vína, prováděným jejich subjekty nebo útvary uvedenými v čl. 82 odst. 3 nařízení (ES) č. 479/2008, vyjádřily zájem oprávnit samotné producenty k vydávání osvědčení a zpráv o výsledku rozboru. S ohledem na zjednodušení obchodu s těmito třetími zeměmi a za předpokladu, že mají se Společenstvím dobré obchodní vztahy a mají se Společenstvím uzavřeny dohody, které obsahují ustanovení o posílení spolupráce při prevenci podvodného jednání, je vhodné umožnit, aby se doklady vydávané samotnými producenty považovaly za doklady vydávané uvedenými subjekty nebo útvary třetích zemí, podobně jako je to již možné u vína pocházejícího ze Společenství. V těchto případech by měly být poskytnuty dostatečné záruky a prováděny řádné kontroly vydávání těchto dokladů.
(38)
Měly by být zveřejněny seznamy jmen a adres subjektů a laboratoří oprávněných ve třetích zemích vydávat osvědčení a zprávy o výsledku rozboru, aby příslušné subjekty ve Společenství, které dohlížejí na dovoz vinařských výrobků, mohly v případě nutnosti provádět potřebné kontroly.
(39)
Měla by být stanovena forma a v případě potřeby obsah osvědčení a zprávy o výsledku rozboru a požadavky pro jejich použití, aby byla zjednodušena kontrola, kterou provádějí příslušné orgány členských států.
(40)
U každé zásilky dováženého výrobku by mělo být kontrolováno osvědčení a případně zpráva o výsledku rozboru, aby se zamezilo podvodnému jednání. Proto je třeba, aby tento doklad nebo doklady byly přiloženy ke každé zásilce do doby, než je převzata pod kontrolu Společenství.
(41)
Pro zohlednění obchodních zvyklostí by měly být příslušné orgány při rozdělení zásilky vína oprávněny nechat za vlastního dohledu pořídit výpisy z osvědčení a zprávy o výsledku rozboru, které se přikládají ke všem novým zásilkám vzniklým rozdělením.
(42)
Pro zajištění rychlé a účinné ochrany spotřebitelů je nezbytné stanovit možnost pozastavení nových opatření v případě podvodného jednání nebo ohrožení zdraví spotřebitelů.
(43)
Rovněž by měla být stanovena jednoduchá pravidla pro doklady předkládané při dovozu z jiné třetí země, než je země původu vinařského výrobku, neprošel-li tento výrobek podstatným zpracováním.
(44)
Vývozcům a orgánům by měla být usnadněna práce tím, že se skutečnost, že alkohol přidaný k likérovému vínu a alkoholizovanému vínu pro destilaci je vinného původu, uvede v dokladu V I 1 a nepožaduje se pro tento účel zvláštní doklad. Ze stejného důvodu by měl doklad V I 1 sloužit jako osvědčení pro označení původu, které se požaduje při dovozu vína se sníženou celní sazbou. U některého vína se však nepožaduje osvědčení ani zpráva o výsledku rozboru, je-li předloženo osvědčení označení původu. Mělo by být stanoveno, že doklad V I 1 lze používat pro osvědčování označení původu uvedeného likérového vína a že část zprávy o výsledku rozboru není třeba vyplňovat.
(45)
Pro dovozy vína v rámci koncesí stanovených v dohodách s některými třetími zeměmi je nutno předložit osvědčení, že dotyčné víno splňuje podmínky pro přístup ke koncesím, vydané úředním subjektem nebo subjektem úředně uznaným oběma smluvními stranami a uvedeným ve společně vypracovaném seznamu.
(46)
Je vhodné, aby členské státy zaslaly Komisi seznamy úředních nebo úředně uznaných subjektů, které navrhují k vydávání takových osvědčení, aby tak Komise mohla tyto seznamy vypracovat a vyměnit s dotyčnými třetími zeměmi. V zájmu usnadnění úkolů takových subjektů je vhodné, aby byly seznamy předkládány ve vhodné formě a na vhodném záznamovém nosiči.
(47)
Článek 85 a 86 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví postup pro řešení protiprávní výsadby. Je třeba stanovit podrobná pravidla pro sankce, které lze uložit producentům, kteří nesplnili novou povinnost legalizace nebo klučení týkající se vinic osázených bez příslušného práva na výsadbu před 1. zářím 1998, a pro zaslání příslušných sdělení členskými státy Komisi. Aniž jsou dotčeny předchozí sankce uložené členskými státy, sankce použitelná v případě nesplnění povinnosti vyklučit protiprávně osázenou plochu by měla být dostatečně vysoká, aby motivovala producenty ke splnění této povinnosti. Tato sankce by se tedy měla rovnat alespoň dvojnásobku průměrné hodnoty prémie za vyklučení.
(48)
Ustanovení čl. 87 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví, aby v případě, kdy mohou být výrobky z protiprávně osázených vinic uvedeny do oběhu pouze pro účely destilace, byly požadovány důkazy o neuvádění výrobků do oběhu. Pro zesílení kontroly by měly být možné způsoby neuvádění do oběhu omezeny na tři případy, a to na dodávku za účelem destilace, zelenou sklizeň na náklady dotyčného producenta nebo spotřebu domácnosti vinaře, pokud celková plocha vinice nepřesahuje 0,1 hektaru. Je vhodné stanovit termín pro předkládání smluv o destilaci uvedených ve zmíněném článku. V zájmu zajištění účinné organizace kontroly je třeba, aby producenti provádějící zelenou sklizeň informovali včas příslušné úřady o svém záměru. Pro zlepšení možnosti kontroly by měly mít členské státy možnost stanovit producentům povinnost zaslat předem oznámení, který ze tří způsobů neuvádění do oběhu hodlají použít, a rovněž dále omezit výběr producentů týkající se možných způsobů neuvádění do oběhu.
(49)
Pro zajištění spravedlivého a kontrolovatelného využívání rozpočtu Společenství by měly být v případě, že členské státy nesplní ohlašovací povinnost týkající se protiprávní výsadby, stanoveny sankce s finančními dopady.
(50)
Podle čl. 91 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 mohou být práva na novou výsadbu udělena v rámci opatření ke scelování pozemků nebo k vyvlastnění ve veřejném zájmu. Aby bylo zamezeno obcházení zákazu výsadby v čl. 90 odst. 1 uvedeného nařízení, neměl by rozsah těchto práv na novou výsadbu překročit rozsah nezbytný k osázení plochy odpovídající 105 % plochy, o niž přišli producenti v důsledku uvedených opatření.
(51)
Podle čl. 91 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 mohou být práva na novou výsadbu využita také pro pokusy a zakládání porostů za účelem produkce roubů. Plochy osázené v souladu s uvedeným udělením práv na novou výsadbu lze používat pouze pro stanovené účely a vinařské výrobky vyrobené z hroznů pocházejících z těchto ploch by neměly být uváděny na trh. Probíhající vinohradnické pokusy a zakládání porostů za účelem produkce roubů by měly pokračovat podle stávajících předpisů.
(52)
Podle čl. 91 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 mohou být práva na novou výsadbu udělena také na plochy, z nichž získané víno nebo výrobky z révy vinné jsou určeny výhradně ke spotřebě v rodině vinaře. Vzhledem k tomu, že je produkce pro samozásobení v některých členských státech značně rozšířena, může tato úprava vést v některých případech k nadměrnému administrativnímu zatížení. Proto je třeba členským státům umožnit připouštět takové plochy i bez udělení příslušného práva na výsadbu, jestliže se jedná o malé plochy, vinohradnictví není provozováno k obchodním účelům a není tím narušena rovnováha trhu. Příslušné plochy a producenti by měli být přiměřeně kontrolováni a nedodržení předpisů by mělo být potrestáno sankcemi, včetně vyklučení dotyčné plochy.
(53)
Práva na opětovnou výsadbu by neměla být udělena pro plochy, které byly povinně vyklučeny z důvodu porušení požadavků nařízení (ES) č. 479/2008. Ze stejného důvodu by neměla být udělena práva na opětovnou výsadbu na vyklučené plochy, na které byla udělena práva na novou výsadbu k jiným účelům než pro produkci vína k obchodním účelům.
(54)
Podle čl. 92 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008 je producentům, kteří se zaváží do budoucna k vyklučení nějaké plochy vinic, uděleno právo na opětovnou výsadbu. Toto právo by mělo být uděleno pouze v případě, že dotyčný producent nemá dostatečná práva na osázení plochy odpovídající ploše, kterou hodlá vyklučit. Na každé právo na opětovnou výsadbu udělené na základě takového závazku by měla být složena jistota, aby bylo zajištěno splnění uvedeného závazku. Dokud souběžně existuje plocha určená k vyklučení a nově osázená plocha, může být uváděno na trh pouze víno z jedné z těchto ploch, aby se zabránilo narušení rovnováhy na trhu.
(55)
Podle článku 93 nařízení (ES) č. 479/2008 jsou za účelem zlepšení řízení produkčního potenciálu vytvářeny nebo zachovávány státní a/nebo regionální rezervy práv na výsadbu. Ve snaze zabránit narušení rovnováhy trhu by neměl převod práv prostřednictvím systému rezerv vést k celkovému nárůstu produkčního potenciálu na území členských států. Podobný zákaz zvyšování produkčního potenciálu již byl stanoven v případě převodu práv mezi podniky v čl. 92 odst. 5 uvedeného nařízení. Přitom mohou členské státy využít při převodu práv na výsadbu koeficientu krácení.
(56)
Podle čl. 93 odst. 5 nařízení (ES) č. 479/2008 členské státy nepoužijí systém rezerv, pokud mohou prokázat, že na svém území disponují účinným systémem pro správu práv na výsadbu. Přitom mají členské státy možnost na částech svého území použít systém rezerv a na jiných částech svého území použít jiný účinný systém. Členské státy, které chtějí využít možnosti podle uvedeného článku, by měly být schopny prokázat existenci takového systému a nezbytnost případných odchylek od hlavy V kapitoly I uvedeného nařízení.
(57)
Podle čl. 90 odst. 6 nařízení (ES) č. 479/2008 mohou členské státy rozhodnout, že ponechají zákaz výsadby révy moštových odrůd nejpozději do 31. prosince 2018. Je vhodné stanovit, aby členské státy, které zamýšlejí využít této možnosti, sdělily včas svůj záměr Komisi.
(58)
Článek 100 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví, že prémii za klučení lze udělit pouze na plochy, které jsou udržované. Aby mohly úřady ověřit mimo rámec povinných kontrol na místě, zda je nějaká plocha náležitě udržována, je třeba stanovit povinnost předložit důkaz o produkci dané vinice. To by mělo být zajištěno prostřednictvím prohlášení o sklizni z předchozích let nebo, není-li z dostatečně zdůvodněných příčin prohlášení o sklizni k dispozici, pomocí jiných prostředků stanovených členskými státy pro tento účel, jejichž důvěryhodnost musí členské státy důkladně ověřit.
(59)
Podle čl. 104 odst. 4 nařízení (ES) č. 479/2008 mohou členské státy vyloučit horské oblasti a příkré svahy z režimu klučení. Tato výjimka by se měla týkat teras vybudovaných na příkrých svazích, bez nichž by bylo pěstování příliš obtížné nebo by vedlo k závažné erozi. Je vhodné stanovit na základě obecně přijatých odborných standardů kritéria pro oblasti, které mohou být předmětem těchto výjimek. Kromě toho podle čl. 104 odst. 5 a odst. 6 uvedeného nařízení mohou členské státy vyloučit také určité oblasti na základě požadavků ochrany životního prostředí a Řecko může vyloučit vinice na ostrovech v Egejském moři a na řeckých ostrovech v Jónském moři, s výjimkou ostrovů Kréta a Euboia. Tyto výjimky je třeba řádně doložit a pravidelně sdělovat Komisi.
(60)
Vzhledem ke zkušenostem získaným v rámci používání dřívějšího opatření na konečné vzdání se vinohradnictví by měl být systém rozsahu prémie zachován. Nový rozsah prémie za klučení vychází z rozsahu prémie platného v rámci režimu před vstupem nařízení (ES) č. 479/2008 v platnost, k němuž se doplní + 20 % v roce 2009, + 10 % v roce 2010 a 0 % v roce 2011.
(61)
Vzhledem k zásadě subsidiarity je třeba členským státům uložit odpovědnost za správní opatření týkající se postupu pro poskytování prémie za klučení. Členské státy by měly mít možnost určit datum, dokdy požadují od producentů, aby dokončili klučení, aby byl dostatek času na provedení nezbytných kontrol před poskytnutím plateb, které musí být provedeny do 15. října.
(62)
Pro zajištění efektivního využití prostředků vyhrazených na opatření na klučení je třeba, aby členské státy stanovily systém umožňující ověřit, zda jsou žádosti o prémii opodstatněné, včetně případného písemného závazku a povinnosti producenta nést náklady vzniklé v souvislosti s vyřizováním jeho žádosti pro případ, že bude žádost stažena bez náležitého zdůvodnění.
(63)
V zájmu ověření by měla být prémie vyplacena až po provedení vyklučení.
(64)
Podle čl. 104 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 mají členské státy možnost zamítnout všechny další žádosti o režim klučení na svém území nebo v dané oblasti, pokud celková plocha vyklučených vinic dosáhne na jejich území 8 % nebo v dané oblasti 10 %. Je vhodné požádat členské státy, aby takovéto rozhodnutí sdělily Komisi.
(65)
Pro účely monitorování provádění hlavy II a hlavy V nařízení (ES) č. 479/2008 a náležité řízení trhu je mimořádně důležité, aby byly Komisi poskytovány příslušné údaje o produkčním potenciálu. V této souvislosti je také nezbytné upřesnit, jaké údaje musí obsahovat soupis podle článku 109 uvedeného nařízení.
(66)
Pro vytvoření jednotnější základny pro výplatu podpory na opatření týkající se restrukturalizace a přeměny vinic, zelené sklizně a prémie za klučení je vhodné vymezit na úrovni Společenství pravidla pro měření ploch, neboli stanovit, jaká plocha odpovídá vinici.
(67)
Je třeba zavést opatření ke kontrolám nezbytným pro zajištění řádného uplatňování nařízení (ES) č. 479/2008 a tohoto nařízení, jakož i příslušné sankce platné v případě zjištěných nesrovnalostí. Uvedená opatření by měla zahrnovat jak konkrétní kontroly a sankce stanovené na úrovni Společenství, tak i dodatečné vnitrostátní kontroly a sankce. Tyto kontroly a sankce by měly být odrazující, účinné a přiměřené.
(68)
Všechny kontroly produkčního potenciálu by měly vycházet zejména z registru vinic.
(69)
S ohledem na důležitost kontrolování produkčního potenciálu a na prostředky vynakládané v režimu klučení je třeba stanovit systematické ověření dotyčných ploch na místě před klučením a po něm. Avšak v členských státech, které mají k dispozici spolehlivý grafický nástroj a aktualizované informace o dotyčné ploše, by mělo být možné provést kontrolu před klučením administrativně. Co se týká kontroly po klučení, lze použít pro ověření, zda byly vinice skutečně vyklučeny, dálkové snímání, a proto by mělo být jeho použití povoleno pro tuto fázi kontroly (ex post). Vzhledem k obtížím při výpočtu plochy pomocí dálkového snímání by měla být tato metoda povolena pouze v případě klučení celých vinic nebo je-li rozlišení dálkového snímání 1 m2 a vyšší. V každém případě je třeba provést skutečně na místě buď alespoň kontrolu před vyklučením, nebo kontrolu po něm.
(70)
V zájmu jednotného používání ustanovení v odvětví vína je žádoucí stanovit pravidla pro upřesnění již platných kontrolních postupů na úrovni jednotlivých členských států a Společenství a zajistit přímou spolupráci orgánů pověřených kontrolou v odvětví vína.
(71)
Za účelem řádného používání právní úpravy v odvětví vína je třeba stanovit pravidla, podle kterých si budou vnitrostátní orgány a Komise poskytovat vzájemnou úřední pomoc. Je žádoucí, aby tato pravidla nebránila uplatňování zvláštních ustanovení o výdajích Společenství, trestních věcech a správních sankcích v jednotlivých členských státech.
(72)
Je třeba, aby členské státy zajistily efektivnost činnosti orgánů pověřených kontrolou v odvětví vína. Za tímto účelem by měly jmenovat orgán, který bude zajišťovat kontakt s ostatními členskými státy a s Komisí. Velmi důležitá je také koordinace kontrolní činnosti mezi příslušnými orgány ve všech členských státech, kde kontroly v odvětví vína vykonává více orgánů.
(73)
Je třeba, aby členské státy přijaly nezbytná opatření, aby pracovníci příslušných orgánů měli přiměřené vyšetřovací pravomoci nezbytné pro zajištění dodržování pravidel a jejich jednotné používání v celém Společenství.
(74)
Na rozvoji obchodu mezi členskými státy, zejména trvale vzrůstajícím počtu mezinárodních podniků v tomto odvětví, a na tom, že pravidla řízení tohoto odvětví nabízejí možnost realizovat, ať s podporou nebo bez ní, činnosti v jiném místě než v místě původu výrobku nebo je na jiné místo přenášet, je zřetelná vzájemná závislost trhů s vínem. Proto je nezbytná větší harmonizace kontrolních postupů a užší spolupráce mezi různými kontrolními orgány.
(75)
V zájmu účinné spolupráce mezi členskými státy při provádění ustanovení v odvětví vína je žádoucí, aby příslušný orgán jednoho členského státu mohl na požádání spolupracovat s příslušnými orgány jiného členského státu. Pro tuto spolupráci a pomoc je třeba stanovit odpovídající pravidla.
(76)
Z důvodu složitosti některých záležitostí a naléhavosti jejich řešení je nezbytné, aby příslušný subjekt, který požaduje pomoc, mohl po dohodě s druhým subjektem mít při šetření pověřené zástupce, jež určí.
(77)
V případě vážného rizika podvodu nebo podvodu týkajícího se jednoho nebo několika členských států musí být různé dotčené subjekty schopny automaticky poskytnout úřední pomoc bez předchozího dožádání.
(78)
S ohledem na povahu informací vyměňovaných na základě tohoto nařízení je třeba chránit jejich důvěrnost služebním tajemstvím.
(79)
K harmonizaci kontrolních rozborů v celém Společenství byla nařízením (ES) č. 2729/2000 vytvořena databanka analytických hodnot při Společném výzkumném středisku (SVS), ve které jsou evidovány vzorky a zprávy členských států o výsledcích rozboru.
(80)
Použití referenčních metod izotopového rozboru zajistí účinnější kontrolu obohacení vinařských výrobků, prokázání přídavku vody do těchto výrobků nebo spolu s rozborem jiných vlastností izotopů lze prověřit pravdivost údajů o původu. Za účelem zjednodušení vyhodnocení výsledků těchto rozborů by tyto výsledky měly být porovnány s výsledky dřívějších rozborů provedených stejnou metodou u výrobků obdobných vlastností, jejichž původ a způsob produkce byly prokázány.
(81)
Izotopový rozbor vína nebo vinařských výrobků je třeba provádět podle referenčních analytických metod stanovených v článku 31 nařízení (ES) č. 479/2008.
(82)
Aby bylo zjednodušeno vyhodnocování výsledků rozborů prováděných ve Společenství v laboratořích k tomu vybavených a zaručena srovnatelnost výsledků rozborů, je třeba stanovit jednotná pravidla pro odběr vzorků hroznů a pro vinifikaci a uchovávání těchto vzorků.
(83)
Aby byla zaručena kvalita a srovnatelnost analytických údajů, je třeba, aby laboratoře, které jsou členskými státy pověřeny izotopovým rozborem vzorků pro databanku, vyhovovaly uznávaným kritériím kvality.
(84)
Izotopový rozbor je metoda rozboru používaná pro kontrolu a potírání podvodů v odvětví vína, která vyžaduje vysoce specializované vědecké znalosti a technické vybavení. Většina členských států, které vstoupily do Společenství v roce 2004 nebo 2007, nemá pro tuto metodu náležité vybavení. V zájmu zajištění jednotného používání kontrolních postupů je třeba, aby Společné výzkumné středisko provádělo rozbor pro tyto členské státy, dokud nebudou plně vybaveny a schopny provádět tento úkol.
(85)
Vzhledem k tomu, že izotopový rozbor vinařských výrobků a jeho vyhodnocení jsou technicky složité postupy, musí být při zaručení ochrany údajů databanka SVS přístupná pro úřední laboratoře používající tuto metodu rozboru a na žádost i pro jiné úřední orgány členských států, aby bylo harmonizováno vyhodnocení výsledků rozborů.
(86)
Nařízení (ES) č. 2729/2000 obsahuje pravidla pro odběr vzorků zasílaných do úřední laboratoře v jiném členském státě a společná pravidla pro odběr vzorků k izotopovému rozboru. Tato pravidla je třeba převzít a odběr vzorků pro databanku Společenství považovat za zvláštní případ odběru vzorků vinařských výrobků v rámci přímé spolupráce příslušných orgánů.
(87)
Aby byla zaručena objektivita kontrol, měli by pracovníci příslušného orgánu členského státu mít možnost požádat příslušný orgán jiného členského státu o odběr vzorků. Žádající pracovník by měl mít možnost disponovat odebranými vzorky a určit laboratoř pro rozbor.
(88)
Je třeba stanovit podrobná pravidla pro úřední odběr vzorků v rámci spolupráce mezi příslušnými orgány členských států a pro použití těchto vzorků. Těmito pravidly se zajistí reprezentativnost a možnost ověření výsledků úředních rozborů v celém Společenství.
(89)
Aby bylo možné zjednodušit vyúčtování nákladů na odběr a zaslání vzorků, rozbor a organoleptické zkoušky a zajištění příslušného odborníka, je třeba přijmout zásadu, že tyto náklady jdou na vrub orgánu, který objednal odběr vzorků nebo služby odborníka.
(90)
Měla by být upřesněna průkaznost skutečností zjištěných při kontrolách v rámci tohoto nařízení.
(91)
Aby bylo zajištěno řádné provádění kontrol a odběrů vzorků hroznů na vinicích, je třeba stanovit, že zúčastněné osoby nebudou bránit kontrolám, které se jich týkají, a že jsou povinny usnadnit odběr vzorků a poskytnout informace vyžadované v rámci tohoto nařízení.
(92)
Měla by být přijata ustanovení, která se týkají druhu, formy a prostředků sdělení, jež jsou nezbytná k provádění tohoto nařízení. Tato sdělení by měla zahrnovat sdělení členských států zasílaných Komisi.
(93)
Pro zajištění spravedlivého a kontrolovatelného využívání rozpočtu Společenství je třeba v případě, že členské státy nesplní ohlašovací povinnosti, stanovit sankce s finančními dopady.
(94)
Členské státy by měly uchovávat informace potřebné ke kontrole a prověřování provádění ustanovení tohoto nařízení po přiměřenou dobu za účelem umožnění kontroly.
(95)
Platby uskutečněné podle hlavy II a hlavy V nařízení (ES) č. 479/2008 by měly být příjemcům vyplaceny v plné výši. Pro snížení administrativní zátěže by měly mít členské státy možnost vyplácet producentům podporu na pojištění prostřednictvím pojišťoven v souladu s určitými podmínkami.
(96)
Měla by být přijata ustanovení pro řešení případů zjevných chyb a případů vyšší moci, jakož i dalších výjimečných okolností, aby se zajistilo spravedlivé zacházení s producenty. Měla by být stanovena pravidla pro řešení uměle vytvořených situací, aby se vyloučila možnost těžit z nich jakékoli výhody.
(97)
Měla by být přijata ustanovení k zajištění plynulého přechodu z předchozího režimu na nový režim stanovený tímto nařízením a k provádění přechodných ustanovení stanovených v článku 128 nařízení (ES) č. 479/2008.
(98)
Řídící výbor pro společnou organizaci zemědělských trhů nedodal své stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti a používání pojmů
1. Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla týkající se používání těchto ustanovení nařízení (ES) č. 479/2008:
a)
podpůrná opatření (hlava II),
b)
obchod se třetími zeměmi (hlava IV),
c)
produkční potenciál (hlava V),
d)
soupis stanovený v článku 109,
e)
kontroly v odvětví vína (článek 117) a
f)
měření ploch stanovené v čl. 121 písm. c).
Tímto nařízením není dotčeno používání:
a)
zvláštních ustanovení o vztazích mezi členskými státy při potírání podvodů v odvětví vína, pokud mohou usnadnit používání tohoto nařízení,
b)
pravidel pro:
i)
trestní řízení nebo vzájemnou soudní pomoc mezi členskými státy ve věcech trestních,
ii)
řízení o správních sankcích.
2. Pojmy použité v nařízení (ES) č. 479/2008 mají v tomto nařízení stejný význam.
HLAVA II
PROGRAMY PODPORY
KAPITOLA I
Postup předkládání
Článek 2
První předložení programů podpory
1. Předložení návrhu programu podpory uvedeného v čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 se vztahuje na pět rozpočtových roků v období 2009 až 2013.
Členské státy předloží Komisi svůj návrh programu podpory v elektronické podobě s použitím formuláře uvedeného v příloze I tohoto nařízení.
Podobně předloží členské státy Komisi své finanční plánování pro návrh programu podpory uvedený v prvním pododstavci na formuláři v příloze II.
2. Poté, co členské státy přijmou nebo přizpůsobí své právní předpisy týkající se návrhu programu podpory uvedeného v odstavci 1, oznámí je Komisi.
3. Členské státy, které se rozhodnou převést celou částku svého národního finančního rámce od rozpočtového roku 2010 a na celé období uvedené v příloze II nařízení (ES) č. 479/2008 do režimu jednotné platby, předloží formulář obsažený v příloze II tohoto nařízení, řádně vyplněný v příslušném řádku a v definitivní podobě do 30. června 2008.
4. Členské státy, které se rozhodnou zavést své programy podpory včetně regionálních zvláštností, mohou předložit informace za jednotlivé regiony také na formuláři uvedeném v příloze III tohoto nařízení.
5. Členské státy jsou odpovědné za výdaje mezi datem přijetí jejich programu podpory Komisí a datem jeho použitelnosti podle čl. 5 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 479/2008.
Článek 3
Změny programů podpory
1. Upravené programy uvedené v čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008 se předloží Komisi na formuláři v příloze I tohoto nařízení, popřípadě včetně upraveného finančního plánování na formuláři v příloze IV tohoto nařízení.
Členské státy uvedené v čl. 5 odst. 4 nařízení (ES) č. 479/2008 nemusí předkládat formulář v příloze IV.
Členské státy jsou odpovědné za výdaje mezi datem přijetí jejich upraveného programu podpory Komisí a datem jeho použitelnosti podle čl. 5 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 479/2008.
2. Kromě případů mimořádných opatření z důvodu přírodních pohrom se změny v programech podpory mohou předkládat pouze dvakrát za daný rozpočtový rok. Pokud členský stát potřebuje změnit svůj program podpory, předloží ho nejpozději do 1. března a do 30. června každého roku, případně spolu s:
a)
aktualizovaným zněním programu podpory na formuláři uvedeném v příloze I a finanční tabulky na formuláři uvedeném v příloze IV;
b)
důvody navrhovaných změn.
Veškeré převody týkající se opatření podle článku 9 nařízení (ES) č. 479/2008 se oznámí do 1. prosince roku předcházejícího kalendářnímu roku, v němž bude režim jednotné platby použitelný.
KAPITOLA II
Způsobilá opatření
Oddíl 1
Propagace na trzích třetích zemí
Článek 4
Způsobilé akce a trhy
Vína uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008 jsou způsobilá pro propagaci na trzích třetích zemí za předpokladu, že:
a)
výrobky jsou určeny pro přímou spotřebu, v cílových třetích zemích pro ně existují vývozní příležitosti nebo potenciální nová odbytiště a mají vysokou přidanou hodnotu;
b)
původ výrobku je uveden jako součást informační nebo propagační akce v případě vína se zeměpisným označením;
c)
operace, na niž byla podpora poskytnuta, je jednoznačně vymezena, včetně specifikace příslušných výrobků, způsobu uvedení na trh a odhadovaných nákladů;
d)
podpora propagačních a informačních opatření netrvá u daného příjemce v dané třetí zemi déle než tři roky;
e)
informační a/nebo propagační prostředky vycházejí z podstatných znaků vína a jsou v souladu s platnými právními předpisy v třetích zemích, na něž jsou zaměřeny;
f)
příjemci musí mít dostatečný potenciál k řešení zvláštních překážek v obchodu se třetími zeměmi a zdroje pro zajištění co nejúčinnějšího provedení opatření. Členské státy zejména kontrolují, zda je k dispozici dostatek výrobků z hlediska kvality a množství pro dlouhodobé uspokojení tržní poptávky po propagační akci.
Příjemci mohou být soukromé společnosti i profesní organizace, organizace producentů, mezioborové organizace, nebo rozhodne-li tak členský stát, veřejné orgány. V žádném případě neučiní členské státy veřejný orgán jediným příjemcem propagačního opatření.
Přednost se dává mikropodnikům, malým a středním podnikům ve smyslu doporučení Komise 2003/361/ES (10) a společným obchodním značkám.
Aby nedocházelo ke zneužívání režimu, nepovolují se obvykle po dobu trvání akcí, na něž byla poskytnuta podpora, změny prvků uvedených v písmenech a) a c), pokud se neprokáže, že tyto změny umožní lepší provedení.
Článek 5
Výběrové řízení
1. Členské státy stanoví postup pro podání žádosti, který obsahuje především tato pravidla pro:
a)
ověření souladu s požadavky a kritérii stanovenými v článku 4;
b)
lhůty pro podání žádostí a pro prozkoumání vhodnosti každé navrhované akce;
c)
dotčené výrobky a jejich uvádění na trh v souladu s ustanoveními tohoto nařízení, vnitrostátními předpisy a příslušnou specifikací;
d)
uzavírání smluv včetně případných vzorů smluv, poskytnutí jistot a opatření na výplatu záloh;
e)
hodnocení všech daných akcí, na něž byla poskytnuta podpora.
2. Členské státy vyberou žádost především podle těchto kritérií:
a)
soulad mezi navrhovanými strategiemi a stanovenými cíli;
b)
kvalita navrhovaných opatření;
c)
jejich pravděpodobný dopad a úspěšnost při zvyšování poptávky po dotčených výrobcích;
d)
ujištění, že zúčastněné hospodářské subjekty pracují účinně a mají k dispozici požadované technické kapacity a že náklady na opatření, které provedou samy, nepřesahují běžné tržní sazby.
3. Po prozkoumání žádostí vyberou členské státy ty žádosti, které nabízejí nejlepší nákladovou efektivnost, a sestaví v rámci dostupných finančních zdrojů seznam, který sdělí Komisi na formuláři uvedeném v příloze VIII, aby mohly být informovány ostatní členské státy a posílila se soudržnost opatření.
4. Dva nebo více členských států se může rozhodnout pro společnou propagační akci. Zaváží se přispívat k financování a dohodnou se na postupech administrativní spolupráce pro usnadnění procesu monitorování, provádění a kontroly.
5. Členské státy zajistí, aby byly všechny vnitrostátní nebo regionální kampaně, na něž je poskytnuta podpora, v souladu s opatřeními financovanými v rámci nařízení (ES) č. 3/2008 nebo nařízení (ES) č. 1698/2005 a s opatřeními financovanými v rámci vnitrostátních a regionálních kampaní.
6. Podpora podle článku 10 nařízení (ES) č. 479/2008 se neposkytne na operaci podporovanou podle čl. 20 písm. c) bodu iii) nařízení (ES) č. 1698/2005 nebo podle čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 3/2008.
7. Členské státy mohou stanovit, že podpora bude poskytnuta před provedením jakékoli akce, pokud příjemce složil jistotu.
8. V případě, že členské státy poskytnou vnitrostátní podporu na propagaci, uvedou ji v příslušné části příloh I, V, VII a VIII tohoto nařízení.
Oddíl 2
Restrukturalizace a přeměna vinic
Článek 6
Definice
Pro účely čl. 11 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 479/2008 se „běžnou obnovou starých vinic po skončení jejich přirozené životnosti“ rozumí opětovné osázení stejného pozemku stejnou odrůdou a při stejném způsobu pěstování révy. Členské státy mohou nahrazované vinice blíže specifikovat, zejména pokud jde o jejich stáří.
Článek 7
Postup a žádosti
1. Členské státy stanoví:
a)
lhůty pro provádění restrukturalizací, které nepřekročí pět let;
b)
subjekty nebo fyzické osoby, které mohou předkládat návrhy žádostí;
c)
objektivní kritéria pro jejich upřednostnění, zejména v souladu s čl. 104 odst. 9 nařízení (ES) č. 479/2008;
d)
obsah žádosti, která zahrnuje podrobný popis navrhovaných opatření a lhůty pro jejich provedení;
e)
postup pro podání a schválení žádosti, přičemž se stanovují především lhůty pro předložení žádostí a objektivní kritéria pro jejich upřednostnění;
f)
požadavek, že ve všech žádostech jsou pro každý rozpočtový rok uvedena opatření, která mají být v uvedeném rozpočtovém roce provedena, plocha dotčená každým opatřením a postupy pro sledování provádění.
2. Členské státy mohou stanovit minimální rozlohu plochy opravňující nárok na podporu na restrukturalizaci a přeměnu vinic, minimální rozlohu plochy po restrukturalizaci a přeměně a všechny odchylky od tohoto požadavku, které jsou řádně zdůvodněné a založené na objektivních kritériích.
Článek 8
Výše podpory
S výhradou ustanovení článku 11 nařízení (ES) č. 479/2008 a této kapitoly stanoví členské státy pravidla pro podrobný rozsah a výši podpory, která má být poskytnuta. Pravidla mohou zejména stanovit platbu paušálních částek, maximální výši podpory na hektar a úpravu podpory na základě objektivních kritérií. V případě, že použitá práva na výsadbu nevyplývají z restrukturalizace, a aby nedošlo k narušení hospodářské soutěže, je podpora odpovídajícím způsobem snížena s přihlédnutím ke skutečnosti, že v důsledku použití práv na výsadbu nevznikly žádné náklady na klučení.
Podpora se vyplácí na osázené plochy vymezené v souladu s čl. 75 odst. 1.
Pravidla jsou stanovena tak, aby zajišťovala splnění cíle režimu.
Článek 9
Finanční řízení
1. Podpora se vyplácí až poté, co je ověřeno, že jednotlivá akce nebo všechny akce, jichž se týká žádost o podporu, v souladu s výběrem, který provedl členský stát pro řízení opatření, byly provedeny a na místě zkontrolovány.
V případech, kdy je podpora běžně splatná až po provedení všech akcí, se nicméně podpora vyplatí pro jednotlivé provedené akce, pokud zbývající akce nebylo možno provést z důvodu vyšší moci nebo mimořádných okolností ve smyslu čl. 40 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 (11).
Pokud kontroly ukáží, že celková akce, jíž se žádost o podporu týká, nebyla provedena v celém rozsahu z jiných důvodů než vyšší moci nebo mimořádných okolností ve smyslu čl. 40 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003, a v případě, že podpora byla vyplacena po jednotlivých akcích, které jsou součástí celkové akce, jíž se žádost o podporu týká, rozhodnou členské státy o zpětném získání vyplacené podpory.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy stanovit, že podpora pro danou akci nebo pro všechny akce, jichž se žádost o podporu týká, se vyplácí producentům před provedením uvedené akce, pokud provádění bylo zahájeno a příjemce složil jistotu. Pro účely nařízení (EHS) č. 2220/85 (12) je povinností provést dotčené akce do konce druhého hospodářského roku od vyplacení zálohy.
Uvedené období může členský stát upravit v případech, kdy:
a)
dotčené plochy jsou součástí oblasti postižené přírodní pohromou uznanou příslušnými orgány dotčeného členského státu;
b)
plánované akce nelze provést kvůli zdravotním problémům týkajícím se rostlinného materiálu, které byly potvrzeny subjektem uznaným dotčeným členským státem.
Pokud producent obdržel již dříve zálohu na podporu pro jinou akci týkající se téže plochy, může být podpora vyplacena předem pouze za předpokladu, že byla tato předchozí akce provedena v celém rozsahu.
Pokud kontroly ukáží, že opatření, jehož se žádost o podporu týká a na něž byla vyplacena záloha, nebylo provedeno v celém rozsahu, mohou členské státy rozhodnout o uložení sankce.
Článek 10
Přechodná opatření
Členské státy mohou povolit přeměnu žádosti o podporu na probíhající restrukturalizace již plánované v rámci článku 11 nařízení (ES) č. 1493/1999 na novou žádost podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 479/2008, pokud:
a)
je tato přeměna financována v rámci prostředků dostupných v programu podpory pro opatření uvedené v čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 479/2008;
b)
pokračování opatření splňuje po případných úpravách podmínky stanovené v tomto článku.
Oddíl 3
Zelená sklizeň
Článek 11
Definice zelené sklizně
Pro účely článku 12 nařízení (ES) č. 479/2008 a tohoto oddílu se ponechání vinných hroznů na révových keřích na konci běžného produkčního cyklu (neprovedení sklizně) nepovažuje za zelenou sklizeň.
Kromě toho se plocha pozemku, na niž byla poskytnuta podpora na zelenou sklizeň, nezahrne do výpočtu limitů výnosů uvedených v technické specifikaci vín se zeměpisným označením.
Článek 12
Podmínky pro provedení zelené sklizně
1. Pokud jde o opatření pro zelenou sklizeň, členské státy:
a)
přijmou prováděcí ustanovení k tomuto opatření, včetně:
i)
předchozího oznámení zelené sklizně;
ii)
výše zaplacené náhrady;
iii)
pravidel, která zajistí, že dotčené plochy budou udržovány v dobrém vegetativním stavu a použité opatření nebude mít žádný negativní dopad na životní prostředí ani žádné negativní rostlinolékařské důsledky, a která umožní kontrolu správného provádění opatření; vzhledem k těmto cílům mohou členské státy použít omezení tohoto opatření na základě objektivních a nediskriminujících kritérií, včetně časového rozvrhu pro různé odrůdy, ekologických či rostlinolékařských rizik nebo metody;
b)
stanoví termín pro žádosti o zelenou sklizeň mezi 15. dubnem a 31. květnem každého roku;
c)
zjistí do 31. května předpokládanou situaci na trhu, která opodstatňuje provedení zelené sklizně za účelem obnovy rovnováhy na trhu a zabránění krizi;
d)
zajistí, že je dané opatření prováděno správně, prostřednictvím kontroly toho, zda je zelená sklizeň prováděna úspěšně; plochy, na něž byla poskytnuta podpora na zelenou sklizeň, jsou po jejím provedení systematicky ověřovány na místě; tato kontrola se vztahuje na pozemky, které jsou předmětem žádosti o podporu.
Kontrola podle prvního pododstavce písm. d) zahrnuje:
i)
ověření existence dotčené vinice a náležitého udržování uvedené plochy;
ii)
ověření, že všechny vinné hrozny byly zcela odstraněny nebo zničeny;
iii)
zjištění, jaká metoda byla použita; každý zemědělec žádající o podporu na zelenou sklizeň vede evidenci nákladů na tuto akci.
Aby bylo zajištěno, že na pozemku, na nějž byla poskytnuta podpora, nezůstaly žádné hrozny, které lze uvést na trh, probíhají všechny kontroly v období mezi 15. červnem a 31. červencem každého roku a v každém případě jsou na každé dané ploše dokončeny do obvyklého období zrání bobulí (stádium M podle Baggioliniho, BBCH 83).
2. Zelená sklizeň se neuplatní na stejný pozemek dva roky za sebou.
3. V případě úplného nebo částečného zničení úrody způsobeného zejména přírodní katastrofou ve smyslu čl. 2 odst. 8 nařízení Komise (ES) č. 1857/2006 (13) před datem zelené sklizně se podpora neposkytuje.
4. V případě úplného nebo částečného zničení, k němuž dojde mezi výplatou podpory na zelenou sklizeň a obdobím sklizně, nelze poskytnout finanční náhradu z pojištění sklizně za ušlé příjmy u plochy, na kterou již byla poskytnuta podpora.
Článek 13
Postup pro podání žádosti
1. Členské státy stanoví postup pro podání žádosti, který zejména stanoví prémii, již lze poskytnout dotčenému producentovi, a požadované informace, které musí být v žádosti obsaženy. Žádost obsahuje informace o ploše, průměrném výnosu, metodě, která bude použita, moštové odrůdě a druhu vína z ní vyrobeného.
2. Členské státy ověří, zda jsou žádosti opodstatněné. Pro tento účel mohou od producenta požadovat při podání žádosti písemný závazek. V případě, že je žádost stažena bez náležitého zdůvodnění, mohou stanovit, že dotčený producent ponese náklady vzniklé v souvislosti s vyřizováním jeho žádosti.
Článek 14
Náhrady
1. Každý rok vypočítají členské státy přímé náklady zelené sklizně podle různých manuálních, mechanických a chemických metod, které povolí v souvislosti s čl. 12 odst. 1 písm. a) bodem iii). V případě, že je na danou oblast použito více metod, vypočítá se náhrada na základě nejlevnější metody.
2. Členské státy vymezí ztrátu příjmů způsobenou zelenou sklizní na základě objektivních a nediskriminujících kritérií.
S výhradou čl. 12 odst. 4 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví členské státy výši podpory uvedené v čl. 12 odst. 3 uvedeného nařízení na základě standardních nákladů a standardních předpokladů ztráty příjmů. Členské státy zajistí, aby výpočty:
a)
obsahovaly pouze ověřitelné údaje;
b)
byly založeny na hodnotách stanovených na základě náležitého odborného posouzení;
c)
jasně uváděly zdroj těchto hodnot;
d)
byly odlišeny tak, aby případně braly v úvahu regionální nebo místní podmínky.
Prémie se vyplácí na osázenou plochu vymezenou v souladu s čl. 75 odst. 1 tohoto nařízení.
Oddíl 4
Vzájemné fondy
Článek 15
Výše podpory
Opatření uvedené v článku 13 nařízení (ES) č. 479/2008 mohou členské státy do svých programů podpory zavést podle těchto pravidel:
a)
doba podpory nesmí přesáhnout tři roky;
b)
podpora na správní náklady na zřizování vzájemných fondů je v prvním, druhém a třetím roce provozu vzájemného fondu omezena na tento podíl z příspěvku producentů do vzájemného fondu za první, druhý a třetí rok jeho provozu:
i)
10 %, 8 % a 4 % v členských státech, které přistoupily ke Společenství dne 1. května 2004 nebo později;
ii)
5 %, 4 % a 2 % v ostatních členských státech;
c)
členské státy mohou stanovit strop pro částky správních nákladů, které lze získat za vytvoření vzájemných fondů;
d)
členské státy přijmou prováděcí pravidla k uvedenému opatření.
Oddíl 5
Pojištění sklizně
Článek 16
Podmínky způsobilosti
Opatření uvedené v článku 14 nařízení (ES) č. 479/2008 mohou členské státy do svých programů podpory zavést podle těchto pravidel:
a)
pokud jde o opatření k pojištění sklizně, členské státy přijmou podrobná ustanovení k provádění uvedených opatření, včetně ustanovení nezbytných k zajištění toho, aby opatření k pojištění sklizně nenarušila hospodářskou soutěž na pojistném trhu;
b)
producenti, kteří žádají o režim, předloží svoji pojistnou smlouvu vnitrostátním úřadům, aby mohly členské státy splnit podmínku uvedenou v čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008;
c)
aby byly dodrženy podmínky uvedené v čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 479/2008, stanoví členské státy strop částek, které lze získat na podporu. Členské státy mohou případně stanovit tuto výši na základě standardních nákladů a standardních předpokladů ztráty příjmů. Členské státy zajistí, aby výpočty:
i)
obsahovaly pouze ověřitelné údaje;
ii)
byly založeny na hodnotách stanovených na základě náležitého odborného posouzení;
iii)
jasně uváděly zdroj těchto hodnot;
iv)
byly odlišeny tak, aby případně braly v úvahu regionální nebo místní podmínky.
Pro účely článku 14 nařízení (ES) č. 479/2008 má spojení „nepříznivý klimatický jev srovnatelný s přírodní pohromou“ stejný význam jako v čl. 2 odst. 8 nařízení Komise (ES) č. 1857/2006.
V případě, že členské státy poskytnou vnitrostátní podporu na pojištění sklizně, uvedou informace o této podpoře v příslušné části příloh I, V a VII tohoto nařízení.
Oddíl 6
Investice
Článek 17
Způsobilá opatření
Investice, na něž byla poskytnuta podpora, jsou v souladu s normami Společenství platnými pro dotčené investice.
Způsobilé výdaje jsou výdaje na:
a)
výstavbu, pořízení, včetně pořízení na leasing, nebo vylepšení nemovitého majetku;
b)
nákup, včetně nákupu na leasing, nových strojů a vybavení včetně počítačového softwaru až do tržní hodnoty aktiva; ostatní náklady spojené s leasingovou smlouvou, například marže pronajímatele, náklady na refinancování úroků, režijní náklady a náklady na pojištění, nejsou způsobilými výdaji;
c)
obecné náklady spojené s výdaji podle písmen a) a b), jako poplatky za architekty, inženýry a konzultace, studie proveditelnosti, získání patentových práv a licencí.
V náležitě zdůvodněných případech odchylně od písmene b) a pouze pro mikropodniky a malé a střední podniky ve smyslu doporučení Komise 2003/361/ES (14) mohou členské státy stanovit podmínky, za nichž lze za způsobilé považovat výdaje na nákup použitého vybavení.
Jednoduché investice na obnovu nejsou způsobilým výdajem, aby bylo zajištěno, že cíl opatření, tj. lepší přizpůsobení tržní poptávce a zvýšení konkurenceschopnosti, je uvedenými investicemi v rámci zpracovatelského řetězce splněn.
Článek 18
Způsobilá opatření pro vývoj nových výrobků
Náklady na vývoj nových výrobků, postupů a technologií podle čl. 15 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 479/2008 se týkají přípravných operací, například navrhování, vývoje a zkoušek výrobků, procesů nebo technologií, jakož i hmotných nebo nehmotných investic s nimi souvisejících, před použitím nově vytvořených výrobků, procesů a technologií pro obchodní účely.
Jednoduché investice na obnovu nejsou způsobilým výdajem, aby bylo zajištěno, že cíl opatření, tj. lepší přizpůsobení tržní poptávce a zvýšení konkurenceschopnosti, je těmito podporami splněn.
Článek 19
Finanční řízení
S výjimkou případů vyšší moci nebo mimořádných okolností ve smyslu čl. 40 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003, k nimž dojde v období, kdy musí být investice uskutečněna, se podpora vyplácí až poté, co je ověřeno, že všechny investice, jichž se týká žádost o podporu, byly provedeny a na místě zkontrolovány.
Příjemci podpory na investice mohou požádat příslušné platební agentury o výplatu zálohy, je-li tato možnost uvedena ve vnitrostátním programu podpory.
Částka zálohy nepřekročí 20 % veřejné podpory související s investicí a podmínkou jejího vyplacení je poskytnutí bankovní záruky nebo rovnocenné záruky ve výši 110 % částky zálohy.
Záruka je uvolněna, jakmile příslušná platební agentura zjistí, že částka skutečných výdajů odpovídajících veřejné podpoře na investici přesahuje částku zálohy.
Článek 20
Slučitelnost a soudržnost
Podpora se neposkytuje na akce v rámci uvádění výrobků na trh, na které byla poskytnuta podpora podle článku 10 nařízení (ES) č. 479/2008.
V případě, že členské státy poskytnou vnitrostátní podporu na investice, sdělí tuto skutečnost v příslušné části formulářů uvedených v přílohách I, V a VII tohoto nařízení.
Oddíl 7
Odstranění vedlejších výrobků
Článek 21
Stanovení minimálního procentního obsahu alkoholu
1. S výhradou bodu 1 přílohy VI části D nařízení (ES) č. 479/2008 stanoví členské státy objem alkoholu, který musí obsahovat vedlejší výrobky, ve vztahu k objemu alkoholu obsaženému v získaném víně. Členské státy mohou přizpůsobit minimální procento alkoholu na základě objektivních a nediskriminujících kritérií.
2. Nebude-li dosaženo procenta stanoveného členskými státy při uplatnění odstavce 1, musí příslušná osoba podléhající této povinnosti dodat odpovídající množství vína ze své vlastní produkce, aby se dosáhlo uvedeného procentního obsahu.
3. K určení objemu alkoholu obsaženého ve vedlejších výrobcích ve vztahu k objemu alkoholu obsaženému v získaném víně se stanoví v různých vinařských zónách paušální přirozený obsah alkoholu v % objemových takto:
a)
8,0 % pro zónu A;
b)
8,5 % pro zónu B;
c)
9,0 % pro zónu C I;
d)
9,5 % pro zónu C II;
e)
10,0 % pro zónu C III.
Článek 22
Odstranění vedlejších výrobků
Producenti jsou povinni pod dozorem stáhnout vedlejší výrobky výroby vína nebo jiného zpracování hroznů za těchto podmínek:
a)
vedlejší výrobky jsou staženy neprodleně a nejpozději do konce hospodářského roku, kdy byly získány; členské státy mohou stanovit dřívější termín; stažení vedlejších výrobků se s údajem o odhadovaném množství zaznamená do evidence vedené podle čl. 112 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008, nebo jej potvrdí příslušný orgán;
b)
při stažení vedlejších výrobků jsou dodrženy platné právní předpisy Společenství, a zejména právní předpisy týkající se ochrany životního prostředí.
Stažení vinného kalu je považováno za uskutečněné, pokud kaly byly denaturovány, aby se zamezilo jejich užití při vinifikaci, a pokud je dodání takto denaturovaných kalů třetím stranám zaznamenáno do evidence vedené v souladu s čl. 112 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění kontroly těchto transakcí. Mohou zavést systém předchozího uznání dotčených třetích stran.
Členské státy mohou rozhodnout, že producenti, kteří v průběhu dotyčného hospodářského roku nevyrobí sami více než 25 hektolitrů vína nebo moštu na svých pozemcích, nemusí své vedlejší výrobky stahovat.
Článek 23
Odstranění vedlejších výrobků destilací
1. Producenti mohou splnit povinnost odstranit část nebo celé množství vedlejších výrobků vinifikace nebo jiného zpracování hroznů dodáním vedlejších výrobků k destilaci.
2. Členské státy mohou požadovat, aby bylo dodání části nebo celého množství vedlejších výrobků vinifikace nebo jiného zpracování hroznů k destilaci povinné pro všechny nebo některé producenty na základě objektivních a nediskriminujících kritérií. Tuto povinnost lze též splnit dodáním vína pro výrobu octa.
3. Příslušné členské státy mohou zavést systém certifikace palíren postupem, který stanoví.
Článek 24
Účel podpory
1. Podpora uvedená v článku 16 nařízení (ES) č. 479/2008 se vyplácí pod podmínkou uvedenou v odstavci 3 a v rámci omezení odst. 1 druhého pododstavce téhož článku palírnám, které zpracovávají výrobky dodané k destilaci na surový alkohol s obsahem alkoholu nejméně 92 % objemových.
2. Příslušná podpora zahrnuje jednorázovou částku určenou k náhradě nákladů na sběr těchto výrobků, která je z palírny převedena producentovi, pokud příslušné náklady nese producent.
3. Členské státy mohou stanovit, že bude podpora poskytnuta předem, pokud příjemce složil jistotu.
4. Členské státy přijmou prováděcí pravidla k opatření stanovenému v tomto článku.
Článek 25
Částka podpory
1. Maximální částka podpory uvedené v článku 16 nařízení (ES) č. 479/2008 vyplácené palírnám se stanoví na procento objemové a na hektolitr takto:
a)
u surového alkoholu získaného z matolin: 1,1 EUR na % objemové a hektolitr;
b)
u surového alkoholu získaného z vína a vinného kalu: 0,5 EUR na % objemové a hektolitr.
2. Členské státy stanoví v rámci omezení stanovených v odstavci 1 na základě objektivních a nediskriminujících kritérií částku podpory a výši jednorázové náhrady za náklady na sběr uvedené v čl. 24 odst. 2 a sdělí je Komisi v příslušné části formulářů v přílohách I, V a VII. Tyto částky lze na základě objektivních a nediskriminujících kritérií upravit podle různých typů produkce.
Oddíl 8
Destilace na konzumní alkohol
Článek 26
Účel podpory
1. Podpora uvedená v článku 17 nařízení (ES) č. 479/2008 se poskytne za podmínek uvedených v uvedeném nařízení na základě objektivních a nediskriminujících kritérií producentům, jejichž produkce je určena ke konečnému užití pro produkci vinných destilátů pro odvětví konzumního alkoholu.
2. Podporu lze vyplatit producentům vína, kteří sami nejsou producenty hroznů.
3. Členské státy mohou stanovit, že bude podpora poskytnuta předem, pokud příjemce složil jistotu.
4. Členské státy přijmou prováděcí pravidla k opatření stanovenému v tomto článku.
Článek 27
Částka podpory
Členské státy stanoví částku podpory na hektar a sdělí ji Komisi v příslušné části příloh I, V a VII. Tyto částky mohou být na základě objektivních a nediskriminujících kritérií upraveny, zejména podle oblasti produkce a podmínek produkce.
Oddíl 9
Nouzová destilace
Článek 28
Definice opatření
1. S výhradou podmínky uvedené v čl. 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 a v rámci dostupných prostředků rozpočtu uvedených v odstavcích 4 a 5 téhož článku členské státy, které zahájí nouzovou destilaci na celém svém území nebo na jeho částech u jedné nebo více kategorií vína na základě objektivních a nediskriminujících kritérií, informují o této skutečnosti Komisi prostřednictvím úpravy svých programů podpory.
2. Členské státy mohou požadovat, aby byla tato destilace povinná pro všechny nebo některé jejich producenty na základě objektivních a nediskriminujících kritérií.
3. Členské státy přijmou prováděcí pravidla k opatření stanovenému v tomto článku.
Článek 29
Způsoby podpory
1. Podpora uvedená v článku 18 nařízení (ES) č. 479/2008 se vyplatí pod podmínkou uvedenou v odstavci 3 téhož článku palírnám, které zpracovávají víno na surový alkohol s obsahem alkoholu nejméně 92 % objemových.
2. Podpora může zahrnovat minimální cenu, kterou palírny převedou producentům vína.
3. Členské státy mohou stanovit, že bude podpora poskytnuta předem, pokud příjemce složil jistotu.
Článek 30
Částka podpory
1. Členské státy stanoví částku podpory a případně minimální cenu pro producenty vína uvedenou v článku 29 tohoto nařízení a sdělí je Komisi v příslušné části formulářů v přílohách I, V a VII. Tyto částky lze upravit, zejména podle oblasti produkce a kategorie vína, na základě objektivních a nediskriminujících kritérií. V každém případě se podpora stanoví tak, aby cena zaplacená producentům vína nepřekročila tržní cenu v odpovídající oblasti produkce a kategorii vína.
2. V případě potřeby sníží členské státy odpovídajícím způsobem minimální cenu producentům, jimž byla poskytnuta podpora uvedená v článku 19 nařízení (ES) č. 479/2008, u vín, jejichž obsah alkoholu byl zvýšen přidáním sacharózy nebo moštu.
Článek 31
Vnitrostátní podpora
V případě, že členské státy poskytnou vnitrostátní podporu na nouzovou destilaci, zaznamenají údaje o všech žádostech a jejich výsledcích. Tyto informace sdělí v příslušném řádku v přílohách II, III a IV.
Oddíl 10
Používání zahuštěného hroznového moštu
Článek 32
Účel podpory
1. Podpora podle článku 19 nařízení (ES) č. 479/2008 se poskytuje výrobcům vína, kteří používají ve Společenství vyrobený zahuštěný hroznový mošt a rektifikovaný moštový koncentrát ke zvýšení přirozeného obsahu alkoholu ve výrobcích uvedených v příloze V části A nařízení (ES) č. 479/2008.
2. Členské státy mohou stanovit, že bude podpora poskytnuta předem, pokud příjemce složil jistotu.
3. Členské státy přijmou prováděcí pravidla k opatření stanovenému v tomto článku.
Článek 33
Částka podpory
1. Maximální částka podpory uvedené v čl. 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 se stanoví na % objemová možného obsahu alkoholu a hektolitr pro tyto kategorie výrobků takto:
a)
zahuštěný hroznový mošt: 1,699 EUR na % objemové a hektolitr,
b)
rektifikovaný moštový koncentrát z hroznů: 2,206 EUR na % objemové a hektolitr.
2. Členské státy stanoví v rámci omezení stanovených v odstavci 1 na základě objektivních a nediskriminujících kritérií částku podpory pro každou kategorii výrobků a sdělí ji Komisi v příslušné části formulářů uvedených v přílohách I, V a VII. Tyto částky lze přizpůsobit podle regionů nebo vinařských oblastí na základě objektivních a nediskriminujících kritérií.
3. Možný obsah alkoholu výrobků uvedených v odstavci 1 se stanoví tak, že se údaje z převodní tabulky v příloze I nařízení (ES) č. 1623/2000 použijí na hodnoty získané refraktometrickou metodou při 20° C podle metody stanovené v příloze nařízení Komise (ES) č. 558/93 (15). V kontrolách prováděných příslušnými orgány je přípustná odchylka 0,2 % objemového.
Článek 34
Kontroly
Příslušné orgány členských států učiní všechna nezbytná opatření k zajištění kontrol potřebných pro ověření zejména identity a objemu výrobku použitého pro zvýšení obsahu alkoholu a dodržení přílohy V částí A a B nařízení (ES) č. 479/2008.
KAPITOLA III
Podávání zpráv, hodnocení a obecná ustanovení
Článek 35
Podávání zpráv a hodnocení
1. Zprávu uvedenou v čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 předloží členské státy Komisi prostřednictvím formuláře v příloze V a v příloze VI tohoto nařízení. Informace obsažené v příslušných tabulkách uvádějí údaje o opatřeních programu podpory pro každý rok:
a)
výkaz výdajů podle rozpočtových roků již vzniklých v programovém období, které nesmí v žádném případě překročit limit celkové finanční částky přidělené členskému státu podle přílohy II nařízení (ES) č. 479/2008;
b)
odhady podpory pro následné rozpočtové roky do konce plánovaného období provádění programu podpory až do limitu celkové finanční částky přidělené členskému státu podle přílohy II nařízení (ES) č. 479/2008 a v souladu s aktuálními předloženými podklady podle článku 3 tohoto nařízení.
2. Ve stejném sdělení uvedou členské státy technické údaje týkající se provádění opatření v rámci programu podpory na formuláři uvedeném v příloze VII. Údaje o provádění propagačního opatření uvedou členské státy na formuláři v příloze VIII.
3. Odkazy na určitý rozpočtový rok jsou považovány za odkazy na platby členského státu uskutečněné mezi 16. říjnem daného roku a 15. říjnem roku následujícího.
4. Zprávy podle čl. 21 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008 podávají členské státy Komisi zprávy na tomtéž formuláři uvedeném v příloze V a v příloze VI tohoto nařízení. Kromě toho jsou v závěrech uvedeny tyto údaje:
-
C1: Hodnocení nákladů a přínosů programu podpory;
-
C2: Způsoby zvyšování účinnosti programu podpory.
5. Členské státy sdělí Komisi opatření přijatá pro zajištění souladu s ustanoveními uvedenými v čl. 9 odst. 1 a čl. 12 odst. 1 písm. d). Sdělení je zpracováno na formuláři v příloze VIIIa a VIIIb.
6. Členské státy uvedené v čl. 5 odst. 4 nařízení (ES) č. 479/2008 nemají povinnost předkládat formuláře uvedené v přílohách V, VI, VII, VIII, VIIIa a VIIIb tohoto nařízení.
7. Členské státy vedou záznamy o všech programech podpory, včetně pozměněných, a o všech opatřeních prováděných v rámci programů.
Článek 36
Vyloučení
Finanční podpora z vnitrostátních programů podpory nesmí být poskytnuta producentům s protiprávně osázenými plochami uvedenými v článcích 85 a 86 nařízení (ES) č. 479/2008 a na plochy určené k založení porostů za účelem produkce roubů uvedené v čl. 60 odst. 3 tohoto nařízení.
Článek 37
Odklad platby příjemcům
Pro každé opatření s výjimkou článku 9 nařízení (ES) č. 479/2008 členské státy:
a)
stanoví lhůtu pro podání žádosti;
b)
po datu podání platné a úplné žádosti vyplatí podporu příjemcům:
i)
do sedmi měsíců na opatření, která lze dokončit a zkontrolovat v rámci jednoho roku;
ii)
v přiměřené lhůtě, kterou stanoví členské státy a sdělí Komisi v příslušných částech přílohy I, na opatření, která nelze dokončit a zkontrolovat v rámci jednoho roku.
HLAVA III
OBCHOD SE TŘETÍMI ZEMĚMI
KAPITOLA I
Vstupní cena hroznové šťávy a hroznového moštu
Článek 38
Definice
Pro účely této hlavy se „zásilkou“ rozumí množství výrobku zaslané jedním odesílatelem jednomu příjemci v rámci jednoho celního prohlášení předloženého za účelem propuštění do volného oběhu. Každé prohlášení může zahrnovat pouze zboží téhož původu podle článků 23 a 24 nařízení (EHS) č. 2913/92 (16) a téhož kódu kombinované nomenklatury.
Článek 39
Prověřování jednotlivých zásilek
1. U výrobků kódů KN 2009 61, 2009 69 a 2204 30 uvedených v příloze I části III oddílu I přílohy 2 společného celního sazebníku, které podléhají opatření pro vstupní cenu, se skutečná celní hodnota prověřuje kontrolou každé zásilky.
2. Vstupní cena v příloze 2 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (17) pro výrobky uvedené v odstavci 1 se stanoví na základě celní hodnoty.
KAPITOLA II
Osvědčení a zpráva o rozboru pro víno, hroznovou šťávu a hroznový mošt při dovozu
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 40
Požadované doklady
Osvědčení a zpráva o výsledku rozboru podle čl. 82 odst. 3 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 479/2008 tvoří jediný doklad, jehož:
a)
část „osvědčení“ je vystavena subjektem třetí země, ze které výrobek pochází;
b)
část „zpráva o výsledku rozboru“ je vystavena úřední laboratoří uznanou třetí zemí, ze které výrobek pochází.
Článek 41
Obsah zprávy o výsledku rozboru
Zpráva o výsledku rozboru obsahuje tyto údaje:
a)
pro víno a částečně zkvašený hroznový mošt:
i)
celkový obsah alkoholu v % objemových;
ii)
skutečný obsah alkoholu v % objemových;
b)
pro hroznový mošt a hroznovou šťávu: hustotu;
c)
pro víno, hroznový mošt a hroznovou šťávu:
i)
celkový suchý extrakt;
ii)
celkový obsah kyselin;
iii)
obsah těkavých kyselin;
iv)
obsah kyseliny citronové;
v)
celkový obsah oxidu siřičitého;
vi)
přítomnost odrůd získaných mezidruhovým křížením (přímé pěstitelské hybridy nebo jiné odrůdy, které nepatří k druhu Vitis vinifera).
Článek 42
Výjimky
1. Osvědčení ani zpráva o výsledku rozboru se nemusí předkládat u výrobků pocházejících a dovážených ze třetích zemí v nádobách o objemu nejvýše pět litrů, označených etiketou a opatřených jednorázovým uzávěrem, jestliže celkové přepravované množství, které může být tvořeno vícero jednotlivými zásilkami, není větší než 100 litrů.
2. V případě, že výrobky nesplňují podmínky stanovené v odstavci 1, nemusí se osvědčení a zpráva o výsledku rozboru předkládat pro:
a)
víno, hroznový mošt a hroznovou šťávu v množství nejvýše 30 litrů na cestujícího, přepravované v jeho osobních zavazadlech ve smyslu článku 45 nařízení Rady (EHS) č. 918/83 (18);
b)
víno v množství nejvýše 30 litrů na zásilku odesílanou soukromou osobou jiné soukromé osobě ve smyslu článku 29 nařízení (EHS) č. 918/83;
c)
víno a hroznovou šťávu, které jsou součástí osobního majetku soukromých osob při přenesení jejich obvyklého místa pobytu z nějaké třetí země na území Společenství ve smyslu článku 2 nařízení (EHS) č. 918/83;
d)
víno a hroznovou šťávu pro veletrhy podle článku 95 nařízení (EHS) č. 918/83, pokud jsou příslušné výrobky přepravovány v nádobách o objemu nejvýše dva litry, označených etiketou a opatřených jednorázovým uzávěrem;
e)
víno, hroznový mošt a hroznovou šťávu v jiných nádobách dovážené pro účely vědeckotechnických pokusů v množství nejvýše 100 litrů;
f)
víno a hroznovou šťávu dovážené v souladu s ustanoveními Vídeňské úmluvy o diplomatických stycích ze dne 18. dubna 1961, Vídeňské úmluvy o konzulárních stycích ze dne 24. dubna 1963, jiných konzulárních úmluv nebo Newyorské úmluvy o zvláštních misích ze dne 16. prosince 1969;
g)
víno a hroznovou šťávu uskladněné na palubě lodí a letadel v mezinárodní přepravě;
h)
víno a hroznovou šťávu pocházející z Evropského společenství a plněné do lahví na jeho území, vyvezené do třetí země, vrácené na celní území Společenství a propuštěné do volného oběhu.
Oddíl 2
Požadavky a pravidla vyplňování a používání osvědčení a zprávy o výsledku rozboru při dovozu vína, hroznové šťávy a hroznového moštu
Článek 43
Doklad V I 1
1. Osvědčení a zpráva o výsledku rozboru pro každou zásilku určenou pro dovoz do Společenství se vyplňují na samostatném dokladu V I 1.
Doklad uvedený v prvním pododstavci se vyplňuje na formuláři V I 1, který odpovídá vzoru z přílohy IX. Je podepsán odpovědným pracovníkem úředního subjektu a odpovědným pracovníkem uznané laboratoře podle článku 48.
2. Není-li dotyčný výrobek určen k přímé lidské spotřebě, není nutné vyplňovat část zprávy o výsledku rozboru na formuláři V I 1.
Jestliže je víno přepravováno v nádobách o objemu nejvýše 60 litrů, označených etiketou a opatřených jednorázovým uzávěrem, a pokud pochází ze země uvedené v příloze XII, která poskytla zvláštní záruky přijaté Společenstvím, musí být v části zprávy o výsledku rozboru na formuláři V I 1 vyplněny pouze tyto údaje:
a)
skutečný obsah alkoholu v % objemových,
b)
celkový obsah kyselin,
c)
celkový obsah oxidu siřičitého.
Článek 44
Popis dokladů
1. Formuláře V I 1 se skládají z jednoho prvopisu a jednoho průpisu, které se vyplňují na stroji nebo ručně.
2. Formulář V I 2 je výpisem vyhotoveným podle vzoru uvedeného v příloze X, obsahuje údaje z dokladu V I 1 nebo jiného výpisu V I 2 a je opatřen razítkem celního úřadu ve Společenství. Formuláře V I 2 sestávají z jednoho prvopisu a dvou průpisů.
3. Doklady V I 1 a výpisy V I 2 musí splňovat technické podmínky podle přílohy XI.
4. Prvopis i průpis se přikládají k výrobku. Formuláře V I 1 a V I 2 se vyplňují na stroji nebo ručně nebo podobnými technickými prostředky uznávanými úředním subjektem. Ručně vyplňované formuláře se vyplňují perem nebo propisovací tužkou a hůlkovým písmem. Není povoleno vymazávání nebo přepisování údajů. Případné změny je nutno provést přeškrtnutím chybných údajů a případně vložením nových údajů. Každá takto provedená změna musí být potvrzena osobou, která ji provedla, a opatřena razítkem úředního subjektu, laboratoře nebo celních orgánů.
5. Doklady V I 1 a výpisy V I 2 mají pořadové číslo, které v případě dokladů V I 1 přiděluje úřední subjekt, jehož odpovědný pracovník podepisuje osvědčení, a v případě výpisů V I 2 celní úřad, který je opatří razítkem v souladu s čl. 47 odst. 2 a 3.
6. Aniž jsou dotčeny odstavce 2, 3, 4 a 5, doklady V I 1 a V I 2 mohou být vydávány a používány za pomoci systémů elektronického zpracování dat v souladu s prováděcími pravidly stanovenými příslušnými orgány členských států. Obsah elektronické podoby dokladů V I 1 a V I 2 musí být stejný jako obsah dokladů v listinné podobě.
Článek 45
Zjednodušený postup
1. Za osvědčení nebo zprávy o výsledku rozboru vydané subjekty a laboratořemi uvedenými na seznamu podle článku 48 se rovněž považují doklady V I 1 vyplněné producenty vína ve třetích zemích uvedených v příloze XII, které poskytly zvláštní záruky, jež Společenství přijalo, jestliže uvedení producenti obdrželi jednotlivě schválení od příslušných orgánů dotyčných třetích zemí a podléhají kontrole těchto orgánů.
2. Schválení producenti uvedení v odstavci 1 použijí formulář V I 1, kde v bodě 9 uvádí název a adresu úředního subjektu třetí země, jenž jim schválení udělil. Producenti při vyplňování formuláře dále udávají:
a)
v bodě 1 svůj název, adresu a registrační číslo ve třetí zemi uvedené v příloze XII,
b)
v bodě 10 alespoň údaje uvedené v čl. 43 odst. 2.
Producenti se podepisují na určeném místě v bodě 9 a 10, přičemž se vyškrtnou slova „jméno a funkce odpovědného pracovníka“.
Razítko, název ani adresa laboratoře se nepožadují.
Článek 46
Odchylky
Ustanovení čl. 43 odst. 2 a článku 45 se nemusí použít v případě, že výrobky, na které se tato opatření vztahují, byly předmětem podvodného jednání, které může ohrozit zdraví spotřebitelů, nebo enologických postupů, které nejsou uvedeny v čl. 82 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008.
Článek 47
Používání
1. Po dokončení celních formalit požadovaných pro propuštění zásilky, na niž se vztahují prvopis a průpis dokladu V I 1 nebo výpisu V I 2, do volného oběhu se tento prvopis a průpis předají příslušným orgánům členského státu, ve kterém byly vyřízeny celní formality.
Uvedené orgány v případě potřeby podepíší zadní stranu dokladu V I 1 nebo výpisu V I 2. Prvopis vrátí příslušné osobě a průpis tohoto dokladu uchovají nejméně po dobu pěti let.
2. Jestliže je zásilka před propuštěním do volného oběhu v celku posílána dále, předá nový odesílatel celním orgánům, které na zásilku dohlížejí, doklad V I 1 nebo výpis V I 2 vztahující se k dané zásilce a případně také formulář V I 2 vyplněný následně.
Poté, co tyto orgány ověří, že údaje uvedené v dokladu V I 1 souhlasí s údaji uvedenými na formuláři V I 2 nebo že údaje uvedené ve výpisu V I 2 souhlasí s údaji uvedenými na formuláři V I 2 vyplněném následně, opatří formulář V I 2 razítkem, čímž se tento formulář stane rovnocenným s výpisem V I 2, a příslušně potvrdí tento doklad nebo předchozí výpis. Orgány vrátí výpis a prvopis dokladu V I 1 nebo předchozí výpis V I 2 novému odesílateli a uchovávají průpis dokladu nebo předchozího výpisu po dobu nejméně pěti let.
Formulář V I 2 není však nutné vyplňovat, vyváží-li se zásilka výrobku opětně do třetí země.
3. Je-li zásilka před propuštěním do volného oběhu rozdělena, předá příslušná osoba celním orgánům, které na zásilku dohlížejí, prvopis a průpis dokladu V I 1 nebo výpisu V I 2 k této zásilce, která se rozděluje, společně s formulářem V I 2 a dvěma následně vyplněnými průpisy pro každou novou zásilku.
Poté, co tyto orgány ověří, že údaje uvedené v dokladu V I 1 nebo výpisu V I 2 souhlasí s údaji uvedenými ve formuláři V I 2 následně vyplněném pro každou novou zásilku, opatří tento formulář razítkem, čímž se stává rovnocenným s výpisem V I 2, a příslušně potvrdí zadní stranu dokladu V I 1 nebo výpisu V I 2, podle kterého byl vystaven. Příslušné osobě vrátí výpis V I 2 společně s dokladem V I 1 nebo následně vyplněným výpisem V I 2 a uchovávají průpisy všech těchto dokladů po dobu nejméně pěti let.
Článek 48
Seznam příslušných subjektů
1. Komise na základě sdělení příslušných orgánů třetích zemí vypracuje a aktualizuje seznamy názvů a adres úředních subjektů, laboratoří a producentů vína, kteří jsou oprávněni k vystavení dokladu V I 1. Komise názvy a adresy těchto úředních subjektů a laboratoří zveřejňuje na internetu.
2. Sdělení příslušných orgánů třetích zemí uvedené v odstavci 1 obsahuje:
a)
názvy a adresy úředních subjektů a laboratoří schválených nebo jmenovaných k vydávání dokladů V I 1,
b)
názvy, adresy a úřední registrační čísla producentů vína, kteří byli oprávněni k vydávání dokladů V I 1.
Seznamy uvedené v odstavci 1 obsahují pouze příslušné subjekty a laboratoře uvedené v tomto odstavci prvním pododstavci písm. a), které byly příslušnými orgány dotyčné třetí země oprávněny poskytovat Komisi a členským státům na žádost jakékoli údaje potřebné k posouzení údajů uvedených v dokladu.
3. Seznamy se aktualizují, zejména v případě změny adresy a/nebo názvů subjektů nebo laboratoří.
Článek 49
Nepřímý dovoz
Vyváží-li se víno ze třetí země, na jejímž území bylo vyrobeno (dále jen „země původu“), do jiné třetí země (dále jen „vyvážející země“), ze které se následně vyváží do Společenství, mohou příslušné orgány vyvážející země vyplnit doklad V I 1 pro příslušné víno na základě dokladu V I 1 nebo rovnocenného dokladu vyplněného příslušnými orgány země původu, aniž musí provést další rozbor vína, je-li víno:
a)
již naplněno do lahví a označeno etiketami v zemi původu a zůstává v tomto stavu; nebo
b)
vyváženo hromadně ze země původu a plněno a označeno etiketami ve vyvážející zemi bez dalšího zpracování.
Příslušný orgán vyvážející země v dokladu V I 1 osvědčí, že jde o víno uvedené v prvním pododstavci a že splňuje podmínky uvedeného ustanovení.
Prvopis nebo ověřený opis dokladu V I 1 nebo rovnocenného dokladu země původu se připojuje k dokladu V I 1 vyvážející země.
Zeměmi původu jsou ve smyslu tohoto článku pouze země na seznamu subjektů a laboratoří oprávněných třetími zeměmi k vystavení průvodních dokladů k jednotlivým zásilkám dováženého vína, který byl zveřejněn podle čl. 48 odst. 1.
Článek 50
Zvláštní pravidla pro některá vína
1. U likérového vína a alkoholizovaného vína pro destilaci se doklady V I 1 uznávají za platné pouze v případě, že úřední subjekt uvedený v článku 48 zapsal do bodu 14 toto:
„Osvědčuje se, že alkohol přidaný do tohoto vína je vinného původu“.
Tento záznam je doplněn těmito údaji:
a)
úplným názvem a adresou subjektu, který doklad vydal;
b)
podpisem odpovědného pracovníka tohoto subjektu;
c)
razítkem tohoto subjektu.
2. Doklad V I 1 lze použít jako osvědčení, že dovezené víno má zeměpisné označení v souladu s Dohodou o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (TRIPS) Světové obchodní organizace (WTO) nebo právními předpisy Společenství o zeměpisných označeních nebo s dohodou o uznání a ochraně zeměpisných označení mezi Evropským společenstvím a třetí zemí, z níž víno pochází.
V tomto případě se v bodě 14 uvede tento text:
„Osvědčuje se, že víno s tímto dokladem bylo vyrobeno ve vinařské oblasti … a bylo mu uděleno zeměpisné označení uvedené v bodě 6 v souladu s předpisy země původu“.
Tento záznam je doplněn údaji podle odst. 1 druhého pododstavce.
Článek 51
Shoda dovážených vín
Mají-li příslušné orgány členského státu podezření, že výrobek pocházející ze třetí země neodpovídá čl. 82 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 479/2008, uvědomí o tom neprodleně Komisi.
KAPITOLA III
Zvláštní ustanovení pro vývoz
Článek 52
Oznámení úředních subjektů
1. Členské státy zašlou Komisi seznamy úředních nebo úředně uznaných subjektů, které navrhují k vydávání osvědčení potvrzujících, že dotyčné víno splňuje podmínky přístupu ke koncesím stanoveným v dohodách se třetími zeměmi.
2. Komise jménem Společenství spolupracuje s dotyčnou třetí zemí na vypracování a výměně seznamu úředních subjektů oprávněných vydávat osvědčení uvedená v odstavci 1 a rovnocenné osvědčení vydané dotyčnou třetí zemí.
3. Komise seznam uvedený v odstavci 2 zveřejní a pravidelně aktualizuje.
KAPITOLA IV
Přechodná ustanovení
Článek 53
Shoda dokladů V I 1 a V I 2
Doklady V I 1 a V I 2, které byly v době uvedení do oběhu ve shodě s platnými předpisy, ale v důsledku použitelnosti tohoto nařízení jim již neodpovídají, mohou být používány do 31. prosince 2008.
Článek 54
Uvolnění jistoty
Na žádost zúčastněných stran se jistoty složené na vydání dovozních nebo vývozních licencí uvolní počínaje 1. srpnem 2008, pokud platnost těchto licencí do tohoto data neuplynula.
HLAVA IV
PRODUKČNÍ POTENCIÁL
KAPITOLA I
Protiprávní výsadba
Článek 55
Sankce za nesplnění povinnosti klučení
1. Sankce uvedené v čl. 85 odst. 3 a čl. 86 odst. 4 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 479/2008 se stanoví tak, aby zajišťovaly náležitý postih za porušení dotyčných ustanovení.
Aniž jsou dotčeny případné dřívější sankce uložené členskými státy, stanoví členské státy sankce uvedené v čl. 85 odst. 3 a čl. 86 odst. 4 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 479/2008 na základě těchto zásad:
a)
základní finanční sankce je uložena ve výši nejméně 12 000 EUR na hektar,
b)
členské státy mohou uvedenou sankci zvýšit na základě obchodní hodnoty vína produkovaného na dotčených vinicích.
2. Členské státy uloží sankci uvedenou v čl. 85 odst. 3 nařízení (ES) č. 479/2008:
a)
za protiprávní výsadbu existující v době vstoupení tohoto nařízení v platnost poprvé dne 1. ledna 2009;
b)
za protiprávní výsadbu provedenou po vstoupení tohoto nařízení v platnost poprvé s účinností od data této výsadby.
Sankce se znovu ukládá každých 12 měsíců počítáno od uvedených dat a v souladu s kritérii stanovenými v odstavci 1 tohoto článku až do splnění povinnosti klučení.
3. Členské státy uloží sankci uvedenou v čl. 86 odst. 4 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 479/2008 za nesplnění povinnosti klučení poprvé dne 1. července 2010 a poté každých 12 měsíců až do jejího splnění v souladu s kritérii stanovenými v odstavci 1 tohoto článku.
4. Sankce vybrané ve smyslu tohoto článku si ponechají dotyčné členské státy.
Článek 56
Sankce za nedodržení zákazu uvádění do oběhu
1. Sankce uvedené v čl. 87 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008 se stanoví tak, aby zajišťovaly náležitý postih ze porušení dotyčných ustanovení.
2. Sankce uvedené v odstavci 1 se uloží dotyčnému producentovi, který má více než 0,1 hektaru plochy vinic, a buď:
a)
nepředloží smlouvu o destilaci ve lhůtě uvedené v čl. 57 odst. 1 druhém pododstavci nebo se tyto smlouvy nevztahují na celou dotyčnou produkci uvedenou v prohlášení o sklizni nebo produkci; nebo
b)
neinformuje příslušný orgán o zamýšlené zelené sklizni ve lhůtě uvedené v čl. 57 odst. 1 třetím pododstavci nebo neprovede zelenou sklizeň uspokojivě.
3. Členské státy uloží sankce uvedené v odstavci 1:
a)
v případě nepředložení smlouvy o destilaci jeden měsíc po uplynutí lhůty stanovené v čl. 57 odst. 1 druhém pododstavci,
b)
v případě nedodržení pravidel týkajících se zelené sklizně dne 1. září dotyčného kalendářního roku.
4. Sankce vybrané ve smyslu tohoto článku si ponechají dotyčné členské státy.
Článek 57
Neuvádění do oběhu nebo destilace
1. V případě čl. 87 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 jsou hrozny nebo výrobky z nich určeny pouze pro:
a)
destilaci výhradně na náklady producenta;
b)
zelenou sklizeň v souladu s definicí v čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 na náklady dotyčného producenta;
c)
spotřebu domácnosti vinaře; tato možnost je přijatelná, pouze nepřesahuje-li plocha vinic daného producenta 0,1 hektaru.
V případě destilace uvedené v prvním pododstavci písm. a):
-
předloží producenti smlouvu o destilaci uvedenou v čl. 87 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 do konce hospodářského roku, kdy byly výrobky vyprodukovány;
-
výrobky vyprodukované před legalizací vinice podle čl. 86 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 podléhají povinnosti destilace.
V případě zelené sklizně uvedené v prvním pododstavci písm. b) informují producenti příslušný orgán předem o svém záměru před datem stanoveným členskými státy podle čl. 12 odst. 1 písm. b). Členské státy kontrolují zelenou sklizeň podle čl. 12 odst. 1 písm. d) tohoto nařízení.
2. Aniž je dotčeno ustanovení odstavce 1, mohou členské státy pro usnadnění kontroly stanovit producentům povinnost oznámit příslušnému orgánu daného členského státu před datem stanoveným členskými státy podle čl. 12 odst. 1 písm. b), kterou z možností uvedených v tomto článku v odstavci 1 prvním pododstavci písm. a) až c) zvolí.
Členské státy mohou také omezit výběr producentů na jednu až dvě možnosti uvedené v odstavci 1 prvním pododstavci písm. a) až c).
3. V případě, že má daný producent vinice, jejichž výrobky lze uvádět na trh, jsou příslušné orgány odpovědné zajistit, aby výrobky z protiprávní výsadby nebyly přidány k výrobkům z těchto ostatních vinic, které jsou uváděny na trh.
Článek 58
Sdělení
1. Členské státy sdělí každoročně Komisi do 1. března plochy, za něž byla placena sankce, a výši sankce, která byla skutečně uložena, v tabulce 1 přílohy XIII. Dále sdělí Komisi své právní předpisy vztahující se na tyto sankce.
2. Není-li v příslušných tabulkách přílohy XIII tohoto nařízení uvedeno jinak, jsou ve sdělení podle čl. 85 odst. 4, čl. 86 odst. 5 a čl. 87 odst. 3 nařízení (ES) č. 479/2008 uvedeny údaje za předchozí hospodářský rok.
Pokud jsou sdělení podle čl. 85 odst. 4 a čl. 86 odst. 5 nařízení (ES) č. 479/2008 předkládána poprvé, a to nejpozději do 1. března 2009, informace obsažené v příslušných tabulkách uvádějí:
a)
všechny protiprávní výsadby po 31. srpnu 1998 zjištěné od tohoto data do konce hospodářského roku 2007/2008 a stále nevyklučené do 31. července 2008, jsou-li tyto údaje k dispozici;
b)
všechny protiprávní výsadby provedené před 1. zářím 1998, u nichž byla žádost o legalizaci podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 přijata nebo zamítnuta daným členským státem v období mezi 1. srpnem 2007 a 31. červencem 2008.
Pro účely sdělení uvedeného v druhém pododstavci písm. a) se použije tabulka 2 přílohy XIII tohoto nařízení.
Pro účely sdělení uvedeného v druhém pododstavci písm. b) se použije tabulka 4 přílohy XIII tohoto nařízení.
Komise si vyhrazuje právo vyžádat si informace o dotyčné protiprávní výsadbě na základě dříve platných, avšak nesplněných ohlašovacích povinností na základě čl. 2 odst. 7 nařízení (ES) č. 1227/2000.
Pro pozdější každoroční sdělení se použijí tabulky 3, 5, 6 a 7 přílohy XIII tohoto nařízení.
3. Členské státy mohou rozhodnout, zda do sdělení uvedených v odstavci 1 a 2 zahrnou informace týkající se jednotlivých regionů.
Článek 59
Omezení podpůrných opatření pro členské státy
V případě, že členské státy nesdělí v příslušné lhůtě některou z tabulek uvedených v článku 58, kromě tabulky 2, na formuláři uvedeném v příloze XIII tohoto nařízení, obsahující informace uvedené v čl. 85 odst. 4, čl. 86 odst. 5 a čl. 87 odst. 3 nařízení (ES) č. 479/2008 a náležitě vyplněnou, může být jejich příděl prostředků na podpůrná opatření uvedená v článku 7 nařízení (ES) č. 479/2008 snížen, jak je uvedeno v čl. 89 písm. a) nařízení (ES) č. 479/2008. Komise může rozhodnout, že podle rozsahu nesplnění uvedené povinnosti propadne za každý měsíc prodlení částka až do celkové výše 1 % přídělu na podpůrná opatření daného členského státu, počínaje hospodářským rokem následujícím po roce, kdy mělo být sdělení učiněno.
KAPITOLA II
Přechodný režim práv na výsadbu
Článek 60
Práva na novou výsadbu
1. Pokud členské státy udělí práva na novou výsadbu pro plochy určené k novým výsadbám, které jsou prováděny v rámci scelování pozemků nebo v rámci vyvlastnění ve veřejném zájmu podle platných vnitrostátních právních předpisů, musí dohlédnout na to, aby tato práva nebyla poskytnuta na plochy, které jsou z hlediska čisté kultury větší než 105 % plochy vinic, které byly předmětem scelování pozemků nebo vyvlastnění ve veřejném zájmu.
2. Pokud členské státy udělí práva na novou výsadbu pro plochy určené k pokusům, výrobky získané z vinných hroznů z těchto ploch nesmí být uváděny na trh během celého období provádění pokusů.
3. Pokud členské státy udělí práva na novou výsadbu pro plochy určené k založení porostů za účelem produkce roubů, nesmí být vinné hrozny z těchto vinic sklízeny nebo musí být zničeny, pokud sklizeny byly, během celého období produkce těchto ploch určených k založení porostů za účelem produkce roubů.
4. Práva na novou výsadbu udělená podle odstavce 2 a 3 jsou platná pouze během období provádění pokusů nebo během období produkce ploch určených k založení porostů za účelem produkce roubů.
Po uplynutí období uvedeného v prvním pododstavci:
a)
použije producent právo na opětovnou výsadbu nebo právo na výsadbu udělené z rezervy, aby mohlo být víno získané z této plochy uváděno na trh; nebo
b)
bude vinná réva na těchto plochách vyklučena. Náklady na toto klučení ponese příslušný producent. Až do vyklučení dotyčné plochy mohou být výrobky získané z vinných hroznů z této plochy uváděny do oběhu pouze za účelem destilace, a to na náklady producenta. Z těchto výrobků nesmí být vyroben alkohol, jehož skutečný obsah alkoholu v % objemových nepřesahuje 80 %.
5. Práva na novou výsadbu udělená před 1. srpnem 2000 pro plochy určené k provádění pokusů nebo plochy určené k založení porostů za účelem produkce roubů a všechny podmínky užívání těchto práv nebo ploch osázených v rámci těchto práv zůstávají v platnosti po dobu provádění pokusů nebo období produkce ploch určených k založení porostů za účelem produkce roubů. Po skončení období provádění pokusů nebo období produkce ploch určených k založení porostů za účelem produkce roubů se na tyto plochy vztahují pravidla v odst. 4 druhém pododstavci.
6. Aby se zamezilo nepřiměřenému administrativnímu zatížení v souvislosti s čl. 91 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 479/2008, může členský stát namísto udělení práv na novou výsadbu stanovit, že plochy, ze kterých jsou víno nebo výrobky z révy vinné určeny výhradně ke spotřebě v domácnosti vinaře, nepodléhají ustanovením o klučení uvedeným v čl. 85 odst. 1 uvedeného nařízení. Členské státy takto mohou učinit pouze tehdy, jestliže:
a)
plocha připadající na jednotlivého vinaře nepřekračuje maximální plochu stanovenou příslušným členským státem, která však nesmí být v žádném případě větší než 0,1 hektaru; a
b)
příslušný vinař nevyrábí víno k obchodním účelům.
7. Uvádění vína nebo výrobků z révy vinné z ploch stanovených v odstavci 6 na trh je zakázáno. Členské státy použijí vhodný systém k dohledu nad tímto zákazem. Jestliže bude zjištěno porušení tohoto zákazu, bude nezávisle na sankcích uložených členským státem použito ustanovení odst. 4 druhého pododstavce písm. b). Členské státy vedou záznamy o všech případech podle tohoto odstavce.
Článek 61
Evidenční a ohlašovací povinnost členských států týkající se práv na novou výsadbu
Členské státy vedou záznamy o všech případech, kdy byla udělena práva na novou výsadbu podle článku 60.
Členské státy sdělí Komisi za každý hospodářský rok tyto údaje:
a)
celková plocha, na kterou byla udělena práva na novou výsadbu podle čl. 60 odst. 1, 2 a 3 a
b)
celková plocha, na kterou byla udělena práva na novou výsadbu podle čl. 91 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008; jestliže však členský stát využije výjimku podle čl. 60 odst. 6 tohoto nařízení, sděluje místo toho odhad příslušné celkové plochy, který je založen na výsledcích prováděného dohledu.
Pro zpracování tohoto sdělení se použije tabulka 8 přílohy XIII. Členské státy mohou rozhodnout, zda do sdělení zahrnou informace týkající se jednotlivých oblastí. Sdělení za předchozí hospodářský rok musí být předáno Komisi nejpozději do 1. března každého roku.
Článek 62
Vyklučení bez vzniku práva na opětovnou výsadbu
Jestliže se vyklučí plocha podle čl. 24 odst. 4, čl. 85 odst. 1 nebo čl. 86 odst. 4 nařízení (ES) č. 479/2008 nebo čl. 60 odst. 4 druhého pododstavce písm. b) tohoto nařízení, práva na opětovnou výsadbu se neudělují. Práva na opětovnou výsadbu se neudělí rovněž při vyklučení následujících ploch:
a)
plochy vinic, které byly předmětem scelování pozemků nebo vyvlastnění ve veřejném zájmu, pokud byla za tyto plochy udělena práva na novou výsadbu podle čl. 60 odst. 1 tohoto nařízení;
b)
plochy určené k vinohradnickým pokusům během období provádění pokusů;
c)
plochy určené k založení porostů za účelem produkce roubů během produkčního období těchto ploch;
d)
plochy, jejichž produkce je určena výhradně ke spotřebě v rodině vinaře;
e)
plochy, na něž byla poskytnuta prémie za klučení podle čl. 92 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 479/2008.
Článek 63
Předem udělená práva na opětovnou výsadbu
1. Podle čl. 92 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008 mohou členské státy udělit práva na opětovnou výsadbu producentům, kteří se zaváží vyklučit plochu vinic před uplynutím třetího hospodářského roku od osázení nové plochy. To lze učinit pouze tehdy, jestliže daný producent může prokázat, že nevlastní žádná nebo dostatečná práva na výsadbu, která by mohla být použita k osázení celé dotčené plochy révou vinnou. Členský stát neudělí producentu práva ve větším rozsahu, než je třeba k osázení celé dotčené plochy révou vinnou, přičemž se přihlíží k právům, která již producent vlastní. Producent specifikuje příslušnou plochu, která má byt vyklučena.
2. Producent přebírající na sebe závazek podle odstavce 1 složí jistotu. Závazek k vyklučení příslušné plochy je zásadním požadavkem ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85. Výši jistoty stanoví příslušný členský stát na základě objektivních kritérií. Jistota se stanoví v přiměřené a dostatečné výši, aby zamezila producentovi nesplnit svůj závazek.
3. Až do splnění závazku klučení dbají členské státy na to, aby v žádném hospodářském roce nedošlo k souběžné produkci vína k obchodním účelům z ploch určených k vyklučení a z nově vysázených ploch, přičemž zajistí, aby výrobky z hroznů získaných z těchto ploch mohly být uvedeny do oběhu pouze za účelem destilace na náklady producenta. Z těchto výrobků nesmí být vyroben alkohol, jehož skutečný obsah alkoholu v % objemových nepřesahuje 80 %.
4. Pokud nebude závazek klučení splněn během stanovené lhůty, bude s nevyklučenou plochou zacházeno, jako kdyby byla osázena v rozporu s omezením výsadby podle čl. 90 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008.
5. Členské státy kontrolují výsadbu a klučení příslušných ploch.
6. Členské státy vedou záznamy o všech případech, které souvisejí s odstavcem 1 až 5.
Článek 64
Převod práv na opětovnou výsadbu
1. Při uplatňování čl. 92 odst. 5 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 479/2008 mohou členské státy při převodu práv na opětovnou výsadbu mezi podniky použít odpovídající koeficient krácení.
2. Členské státy vedou záznamy o všech převodech práv na opětovnou výsadbu mezi podniky.
Článek 65
Rezervy práv na výsadbu
1. Členské státy dbají na to, aby převod práv přes státní rezervu a/nebo regionální rezervy nevedl na jejich území k všeobecnému nárůstu produkčního potenciálu. V případě potřeby mohou členské státy použít koeficient krácení.
2. Členské státy sdělí Komisi vytvoření státní a/nebo regionální rezervy práv na výsadbu, případně že se rozhodly systém rezerv již nepoužívat.
3. Jestliže se některý členský stát rozhodne nepoužít systém rezerv, musí Komisi prokázat, že na celém jeho území existuje efektivní systém pro správu práv na výsadbu.
4. Členské státy vedou záznamy o všech případech, ve kterých byla udělena práva na výsadbu z rezervy, o všech případech převodu práv na výsadbu z jedné rezervy do jiné a o všech případech, ve kterých byla práva na výsadbu přidělena do rezerv. Zaznamenávají též všechny platby za přidělení práv na výsadbu do rezerv nebo za udělení práv na výsadbu z rezervy.
5. S použitím tabulky 9 přílohy XIII sdělí členské státy Komisi za každý hospodářský rok
a)
práva na výsadbu přidělená do rezerv;
b)
práva na výsadbu udělená z rezervy za úhradu nebo bez úhrady.
Článek 66
Zachování systému práv na výsadbu
Členské státy, které chtějí zachovat zákaz výsadby na svém území nebo jeho části uvedený v čl. 90 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 po 31. prosinci 2015 v souladu s možností stanovenou v čl. 90 odst. 6 uvedeného nařízení, sdělí svůj záměr Komisi do 1. března 2015.
KAPITOLA III
Režim klučení
Článek 67
Způsobilost
1. Prémii za klučení lze poskytnout pouze tehdy, jsou-li k dispozici důkazy, že je dotyčná plocha vinic řádně udržována. Aniž je dotčeno ustanovení o kontrole v čl. 81 odst. 3 tohoto nařízení, požaduje se pro tento účel prohlášení o sklizni podle článku 2 nařízení Komise (ES) č. 1282/2001 (19) nejméně za dva hospodářské roky předcházející vstupu nařízení (ES) č. 479/2008 v platnost a tři hospodářské roky předcházející vyklučení.
2. Bez ohledu na odstavec 1 mohou členské státy stanovit, že producenti, kteří jsou zproštěni povinnosti podávat prohlášení o sklizni podle čl. 2 odst. 2 písm. c) nebo čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 1282/2001, mohou prokázat svoji produkci hroznů na základě prohlášení uvedeného v čl. 2 odst. 2 písm. c) nebo prohlášení o produkci uvedeného v čl. 4 odst. 1 zmíněného nařízení.
V případě, že z dostatečně zdůvodněných příčin není k dispozici prohlášení o sklizni ani prohlášení uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. c) nebo v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1282/2001, mohou členské státy stanovit alternativní prostředky, aby bylo zajištěno, že byla daná vinice řádně udržována. Členské státy jsou odpovědné za důkladnou kontrolu důvěryhodnosti těchto alternativních prostředků.
3. Před schválením žádosti o platbu zajistí členské státy splnění kritérií způsobilosti podle čl. 100 písm. a), b), d), e) a f) nařízení (ES) č. 479/2008.
Článek 68
Zdůvodnění výjimek
1. Plochy v horských oblastech a na příkrých svazích, které lze prohlásit za nezpůsobilé pro režim klučení podle čl. 104 odst. 4 nařízení (ES) č. 479/2008, zahrnují:
a)
horské oblasti v nadmořské výšce alespoň 500 m, s výjimkou náhorních plošin,
b)
plochy se sklonem alespoň 25 %,
c)
plochy s terasami.
2. Sdělení uvedené v čl. 104 odst. 8 nařízení (ES) č. 479/2008 obsahuje orientační údaje o velikosti těchto ploch a předkládá se ve formátu uvedeném v příloze XIV tohoto nařízení.
Článek 69
Výše prémie
1. Aniž jsou dotčeny vnitrostátní podpory, které lze poskytnout podle článku 106 nařízení (ES) č. 479/2008, musí rozmezí prémie poskytnuté podle článku 101 uvedeného nařízení odpovídat rozmezí uvedenému v příloze XV tohoto nařízení.
2. Historický výnos uvedený v čl. 101 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008 se stanoví na základě průměrného výnosu daného podniku nebo, jsou-li k dispozici příslušné údaje, na základě průměrného výnosu pozemku nebo průměrného výnosu určité kategorie vína v rámci daného podniku, pro něž se žádá o prémii za klučení. Průměrný výnos se vypočítá na základě průměrného výnosu v pěti letech v období 2003/2004 až 2007/2008 s vyloučením roků s nejnižším a nejvyšším výnosem.
Odchylně od prvního pododstavce:
a)
členské státy, které vstoupily do Společenství v roce 2004 nebo 2007 a nemají systém prohlášení o sklizni za celé období 2003/2004 až 2007/2008, vypočítají historický výnos na základě průměrného výnosu v letech 2005/2006 až 2007/2008;
b)
producent, jehož produkce byla postižena v referenčním období po více než rok případem vyšší moci nebo mimořádnými událostmi, které se vyskytnou v referenčním období, je oprávněn požádat, aby byl historický výnos stanoven na základě průměrných výnosů hospodářských roků v období uvedeném v prvním pododstavci nebo případně v tomto pododstavci písm. a), které nebylo ovlivněno případem vyšší moci nebo mimořádnými okolnostmi.
3. Průměrný výnos se stanoví na základě prohlášení o sklizni.
Bez ohledu na první pododstavec mohou členské státy stanovit, že producenti, kteří jsou zproštěni povinnosti podávat prohlášení o sklizni podle čl. 2 odst. 2 písm. c) nebo čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 1282/2001, mohou prokázat svoji produkci vinných hroznů na základě prohlášení uvedeného v čl. 2 odst. 2 písm. c) nebo prohlášení o produkci uvedeného v čl. 4 odst. 1 zmíněného nařízení.
Členské státy mohou stanovit, že v případě členů družstva nebo jiných seskupení, k nimž patří nebo s nimiž jsou ve spojení, kteří nemají prohlášení uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 1282/2001, lze přihlédnout k průměrnému výnosu daného družstva nebo seskupení, pokud dané družstvo nebo seskupení potvrdí, že jim daný producent v dotyčných letech vinné hrozny skutečně dodával. V tomto případě, je-li k dispozici příslušný údaj, se přihlédne k průměrnému výnosu u určité kategorie vína v rámci daného družstva nebo seskupení, která je předmětem žádosti o prémii za klučení.
Členské státy mohou stanovit, že v případě, že z dobře zdůvodněných příčin, které mohou členské státy ověřit, kromě těch, které jsou uvedeny v druhém a třetím pododstavci, není k dispozici ani prohlášení o sklizni ani prohlášení uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. c) nebo v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1282/2001, stanoví se historický výnos jako průměrný výnos dotyčné oblasti.
Členské státy odpovídají za důkladné ověření důvěryhodnosti prohlášení a alternativních zdrojů údajů použitých pro stanovení historického výnosu podle tohoto článku.
4. Prémie se vyplácí na osázenou plochu vymezenou v souladu s článkem 75.
Článek 70
Postup pro podání a vyřizování žádosti
1. Členské státy určí postup pro podání žádosti, který stanoví především:
a)
údaje, které je třeba k žádosti přiložit;
b)
následné oznámení dotyčnému producentu o uplatnitelné prémii;
c)
datum, k němuž musí být klučení provedeno.
2. Členské státy ověří, zda jsou žádosti opodstatněné. Pro tento účel mohou stanovit, že dotyčný producent musí při podání žádosti předložit písemný závazek. V případě, že je žádost stažena bez náležitého zdůvodnění, mohou stanovit, že dotyčný producent ponese náklady vzniklé v souvislosti s vyřizováním jeho žádosti.
Článek 71
Postup v případě žádosti o jednotnou procentní sazbu pro schvalování
1. Při uplatnění procentní sazby pro schvalování podle čl. 102 odst. 4 nařízení (ES) č. 479/2008 postupují každoročně členské státy takto:
a)
pokud to dostupné rozpočtové prostředky přidělené členskému státu umožňují, schválí se všechny žádosti o vyklučení celé vinice určitého producenta, a to bez omezení. Nejsou-li dostupné rozpočtové prostředky přidělené členskému státu dostatečné pro schválení všech těchto žádostí, rozdělí členské státy dostupný rozpočet na základě objektivních a nediskriminujících kritérií stanovených v jejich vnitrostátních předpisech;
b)
po odečtení částek uvedených v písmenu a) tohoto odstavce z dostupných rozpočtových prostředků přidělených členskému státu, pokud to zbývající dostupné rozpočtové prostředky umožní, se schválí všechny žádosti žadatelů ve věku nejméně 55 let v případě, že tak členské státy stanovily podle čl. 102 odst. 5 písm. b) bodu ii) nařízení (ES) č. 479/2008, a to bez omezení. Nejsou-li dostupné rozpočtové prostředky přidělené členskému státu dostatečné pro schválení všech těchto žádostí, rozdělí členské státy dostupný rozpočet na základě objektivních a nediskriminujících kritérií stanovených v jejich vnitrostátních předpisech;
c)
po odečtení částek uvedených v písmenech a) a b) z dostupných rozpočtových prostředků přidělených členskému státu rozdělí členské státy zbývající dostupný rozpočet na základě objektivních a nediskriminujících kritérií stanovených v jejich vnitrostátních předpisech.
2. Členské státy stanoví objektivní a nediskriminující kritéria uvedená v čl. 102 odst. 5 písm. b) nařízení (ES) č. 479/2008 tak, aby žádosti, které lze schválit, nebyly kráceny. Členské státy sdělí Komisi kritéria uvedená v odstavci 1 do 15. října každého roku pomocí tabulky 10 přílohy XIII tohoto nařízení.
Článek 72
Výplata prémie
Výplata prémie za klučení se provede po ověření, že klučení bylo provedeno, a nejpozději do 15. října roku, v němž byla žádost schválena členskými státy podle čl. 102 odst. 5 nařízení (ES) č. 479/2008.
Článek 73
Sdělení
1. Sdělení uvedená v čl. 102 odst. 2, 5 a 6 nařízení (ES) č. 479/2008 se předkládají ve formátu tabulek 10 až 12 přílohy XIII tohoto nařízení. Členské státy mohou rozhodnout, zda do těchto tabulek zahrnou informace o jednotlivých regionech.
2. V případě, že členské státy poskytnou vnitrostátní podporu na vyklučení, uvedou tuto informaci v tabulkách uvedených v odstavci 1.
3. Pokud se členský stát rozhodne podle čl. 104 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 zamítnout další žádosti, sdělí své rozhodnutí Komisi.
4. Členské státy sdělí Komisi opatření přijatá pro zajištění souladu s ustanovením čl. 104 odst. 9 nařízení (ES) č. 479/2008. Sdělení se předkládá ve formátu tabulky 12 přílohy XIII tohoto nařízení.
5. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 1. prosince každého roku roční zprávu o výsledcích kontrol režimu klučení provedených v předchozím rozpočtovém roce. Sdělení se předkládá ve formátu tabulky 13 přílohy XIII tohoto nařízení.
KAPITOLA IV
Soupis a měření osázených ploch
Článek 74
Soupis
Údaje v soupisu podle článku 109 nařízení (ES) č. 479/2008 jsou uvedeny k 31. červenci předchozího hospodářského roku.
Soupis obsahuje informace uvedené v tabulkách 14 až 16 přílohy XIII tohoto nařízení. Členské státy mohou rozhodnout, zda do těchto tabulek zahrnou informace o jednotlivých regionech.
Článek 75
Osázená plocha
1. Pro účely opatření restrukturalizace a přeměny vinic, zelené sklizně a klučení uvedených v článku 11, 12 a 98 nařízení (ES) č. 479/2008 je vinice definována vnějším obvodem plochy osázené révovými keři, k níž je přidána nárazníková zóna o šířce odpovídající polovině vzdálenosti mezi řádky. Osázená plocha se stanoví podle čl. 30 odst. 1 prvního pododstavce nařízení Komise (ES) č. 796/2004 (20).
2. V případě, že je historický výnos uvedený v čl. 101 odst. 2 nařízení (ES) č. 479/2008 stanoven na základě plochy, která neodpovídá definici uvedené v odstavci 1 tohoto článku, mohou členské státy provést přepočet výnosu tak, že vydělí produkci daného podniku nebo pozemku nebo kategorie vína plochou vinic, jak je definována v odstavci 1, kde byl daný objem vína vyprodukován.
HLAVA V
KONTROLY V ODVĚTVÍ VÍNA
KAPITOLA I
Zásady kontroly
Článek 76
Kontroly
Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení tohoto nařízení nebo jiné právní předpisy Společenství, zavedou členské státy kontroly a opatření v míře nezbytné pro zajištění řádného používání nařízení (ES) č. 479/2008 a tohoto nařízení. Kontroly a opatření musí být účinné, přiměřené a odrazující, aby poskytovaly odpovídající ochranu finančních zájmů Společenství.
Členské státy zajistí zejména, aby:
a)
bylo možno kontrolovat veškerá kritéria způsobilosti stanovená právními předpisy Společenství nebo vnitrostátními právními předpisy nebo vnitrostátním rámcem;
b)
příslušné orgány odpovědné za provádění kontrol měly k dispozici dostatečný počet pracovníků s odpovídající kvalifikací a zkušenostmi pro účinné provádění kontrol;
c)
byly stanoveny kontroly k zamezení neoprávněného dvojího financování opatření podle tohoto nařízení a z jiných režimů Společenství nebo vnitrostátních režimů;
d)
byly kontroly a opatření v souladu s povahou dotyčných podpůrných opatření. Členské státy stanoví metody a prostředky ověřování a určí, na které osoby se mají kontroly vztahovat;
e)
se kontroly prováděly systematicky nebo výběrem vzorku. V případě kontrol výběrem vzorku zajistí členské státy jejich počtem, druhem a četností, že jsou pro celé jejich území reprezentativní a že, pokud možno, odpovídají objemu vinařských výrobků uváděných na trh nebo držených za účelem prodeje;
f)
akce přijaté k financování Společenstvím odpovídaly skutečnosti a byly v souladu s právními předpisy Společenství.
Článek 77
Obecné zásady
1. Ověřování se provádí prostřednictvím správních kontrol, případně prostřednictvím kontrol na místě.
2. Správní kontroly jsou systematické a zahrnují mimo jiné křížové kontroly údajů z integrovaného administrativního a kontrolního systému uvedeného v kapitole 4 hlavy II nařízení Rady (ES) č. 1782/2003.
3. Kromě případů, kdy systematické kontroly na místě stanoví nařízení (ES) č. 479/2008 nebo toto nařízení, provádějí příslušné orgány kontroly na místě výběrem přiměřeného procenta příjemců podpory / producentů na základě analýzy rizik podle článku 79 tohoto nařízení.
4. U opatření stanovených v článku 16, 17, 18 a 19 nařízení (ES) č. 479/2008 je velikost výběrového souboru nejméně 5 % žádostí o podporu. Výběrový soubor musí zároveň představovat alespoň 5 % částek, na něž byla poskytnuta podpora.
5. U opatření stanovených v článku 15 nařízení (ES) č. 479/2008 se použijí obdobně články 26, 27 a 28 nařízení (ES) č. 1975/2006 (21).
6. Na kontroly na místě stanovené v tomto článku se použijí ustanovení čl. 26 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 796/2004.
7. Ve všech vhodných případech členské státy použijí integrovaný administrativní a kontrolní systém (IACS).
Článek 78
Kontroly na místě
1. Kontroly na místě se provádějí bez ohlášení. Lze však dát předběžné upozornění, které se omezuje jen na nejnutnější informace, aby nebyl ohrožen cíl kontroly. Toto předchozí ohlášení nelze provést dříve než 48 hodin před zahájením kontroly s výjimkou řádně odůvodněných případů nebo opatření, kdy jsou stanoveny systematické kontroly na místě.
2. Kontroly na místě stanovené tímto nařízením se případně provádějí společně s ostatními kontrolami stanovenými právními předpisy Společenství.
3. Dotyčná žádost nebo žádosti o podporu jsou zamítnuty, pokud příjemci nebo jejich zástupci brání provedení kontroly na místě.
Článek 79
Výběr kontrolního výběrového souboru
1. Kontrolní výběrový soubor pro kontroly na místě podle tohoto nařízení vybere příslušný orgán na základě analýzy rizik a v případě, že se kontroly konkrétně týkají financování Společenstvím, na základě reprezentativnosti podaných žádostí o podporu. Účinnost analýzy rizik se každoročně hodnotí a aktualizuje:
a)
stanovením relevance každého rizikového faktoru;
b)
srovnáním výsledků vzorku uvedeného v druhém pododstavci vybraného na základě rizika a vzorku vybraného náhodně;
c)
zohledněním konkrétní situace v daném členském státě.
K zajištění reprezentativnosti vyberou členské státy náhodně 20 % až 25 % z minimálního počtu příjemců/producentů, u nichž má být provedena kontrola na místě.
2. Příslušný orgán vede záznamy o důvodech, proč byli ke kontrole na místě vybráni konkrétní příjemci/producenti. Inspektor pověřený provedením kontroly na místě je o uvedených důvodech informován před začátkem kontroly.
Článek 80
Zpráva o kontrole
1. O každé kontrole na místě se vyhotoví zpráva o kontrole, která umožní přezkoumání podrobností provedených kontrol.
Pokud jde o kontroly týkající se financování Společenstvím, zpráva uvádí zejména:
a)
kontrolované režimy podpor a žádosti;
b)
přítomné osoby;
c)
případně zkontrolované zemědělské plochy, změřené zemědělské plochy a výsledky měření na každé změřené ploše, jakož i použité metody měření;
d)
ověření, zda byla daná plocha řádně udržována, v případě režimu klučení;
e)
zkontrolovaná množství a výsledky kontrol;
f)
zda byl příjemce/producent zpraven o inspekci předem, a pokud ano, jaká byla lhůta pro předběžné upozornění;
g)
jakékoli další kontrolní opatření, které bylo provedeno.
2. Jsou-li zjištěny rozpory mezi informacemi uvedenými v žádosti a skutečnou situací zjištěnou v průběhu kontroly na místě nebo dálkovým snímáním, obdrží pěstitel jedno vyhotovení zprávy o kontrole a má možnost ji podpisem potvrdit, dříve než příslušný orgán vyvodí závěry ze zjištění ohledně případného krácení podpory nebo vyloučení z ní.
Článek 81
Kontroly týkající se produkčního potenciálu
1. Za účelem ověření dodržení ustanovení o produkčním potenciálu v hlavě V nařízení (ES) č. 479/2008, včetně dodržení zákazu nové výsadby uvedeném v čl. 90 odst. 1 uvedeného nařízení, využívají členské státy registr vinic.
2. V případě udělování práv na opětovnou výsadbu podle článku 92 nařízení (ES) č. 479/2008 se plochy systematicky ověří před vyklučením a po jeho provedení. Kontrola se týká pozemků, na něž mají být udělena práva na opětovnou výsadbu.
Kontrola před vyklučením zahrnuje ověření existence dotyčné vinice.
Kontrola se provádí prostřednictvím klasické kontroly na místě. Pokud však má daný členský stát spolehlivý aktualizovaný elektronický registr vinic, lze kontrolu provést administrativně a povinná kontrola na místě před vyklučením může být omezena na 5 % žádostí (ročně) za účelem potvrzení spolehlivosti systému správních kontrol. Pokud kontroly na místě odhalí významné nesrovnalosti nebo rozpory v některém regionu nebo v jeho části, zvýší příslušný orgán přiměřeně počet kontrol na místě v průběhu daného roku a v roce následujícím.
3. Plochy, na něž byla poskytnuta prémie za klučení, se systematicky kontrolují před vyklučením a po jeho provedení. Tato kontrola se vztahuje na pozemky, pro které byla žádána podpora.
Kontrola před vyklučením zahrnuje ověření existence dotyčné vinice, určení osázené plochy podle článku 75 a ověření, zda byla daná plocha náležitě udržována.
Kontrola se provádí prostřednictvím klasické kontroly na místě. Pokud však má daný členský stát k dispozici grafický nástroj umožňující změření pozemku podle článku 75 v elektronickém registru vinic a spolehlivé aktualizované informace o řádném udržování daného pozemku, lze kontrolu provést administrativně a povinná kontrola na místě před vyklučením může být omezena na 5 % žádostí za účelem potvrzení spolehlivosti systému správních kontrol. Pokud kontroly na místě odhalí významné nesrovnalosti nebo rozpory v některém regionu nebo v jeho části, zvýší příslušný orgán přiměřeně počet kontrol na místě v průběhu daného roku.
4. Ověření, zda bylo vyklučení skutečně provedeno, se provádí klasickou kontrolou na místě nebo je lze v případě vyklučení celé vinice nebo za předpokladu, že rozlišení dálkového snímání je 1 m2 nebo vyšší, provést pomocí dálkového snímání.
5. Aniž je dotčeno ustanovení odstavce 3 třetího pododstavce a odstavce 4, v případě ploch, na něž byla poskytnuta prémie za klučení, se alespoň jedna ze dvou kontrol uvedených v odst. 3 prvním pododstavci provede klasicky na místě.
Článek 82
Kontrolní subjekty
1. Pověří-li některý z členských států kontrolou dodržování předpisů v odvětví vína více příslušných subjektů, zajistí koordinaci jejich činnosti.
2. Každý členský stát jmenuje jeden kontaktní subjekt, který je ve styku s kontaktními subjekty ostatních členských států a Komisí. Tento subjekt zejména dostává a předává žádosti o spolupráci při uplatňování této hlavy a zastupuje členský stát ve vztahu k ostatním členským státům nebo Komisi.
Článek 83
Pravomoci kontrolních pracovníků
Každý členský stát přijme všechna vhodná opatření, která usnadní práci pracovníkům příslušných subjektů. Zejména zajistí, aby tito pracovníci případně v součinnosti s pracovníky jiných útvarů, které k tomu pověří:
a)
měli přístup na vinice, do zařízení pro vinifikaci, skladování a zpracování vinařských výrobků a k dopravním prostředkům pro tyto výrobky;
b)
měli přístup do obchodních prostorů (nebo skladů) a k dopravním prostředkům kohokoli, kdo za účelem prodeje drží, uvádí na trh nebo přepravuje vinařské výrobky nebo výrobky, které mohou být určeny k použití v odvětví vína;
c)
mohli sestavovat soupis vinařských výrobků a látek nebo výrobků, které mohou být použity k jejich přípravě;
d)
mohli odebírat vzorky vinařských výrobků a látek nebo výrobků, které mohou být použity k jejich přípravě, jakož i výrobků držených za účelem prodeje, uvádění na trh nebo přepravy;
e)
se mohli seznámit s účetními údaji nebo jinými podklady potřebnými pro kontrolu a zhotovovat jejich opisy nebo výtahy z nich;
f)
mohli přijmout vhodná ochranná opatření pro přípravu, držení, přepravu, označování, obchodní úpravu a uvádění na trh vinařského výrobku nebo výrobku určeného k produkci vinařských výrobků, je-li odůvodněné podezření ze závažného porušení předpisů Společenství, zejména v případě podvodů nebo ohrožení zdraví.
KAPITOLA II
Úřední pomoc mezi kontrolními subjekty
Článek 84
Úřední pomoc na dožádání
1. Provádí-li příslušný subjekt některého z členských států na svém území kontroly, může požádat o informace příslušný subjekt jiného členského státu, kterého by se kontroly mohly přímo nebo nepřímo týkat. Úřední pomoc na základě této žádosti bude poskytnuta bez prodlevy.
Komise je informována o všech případech, kdy se kontroly podle prvního pododstavce týkají výrobku pocházejícího ze třetí země a kdy jeho uvádění na trh může mít pro ostatní členské státy zvláštní význam.
Dožádaný subjekt sdělí všechny informace, které mohou žádajícímu subjektu umožnit splnění úkolu.
2. Na odůvodněnou žádost žádajícího subjektu provádí dožádaný subjekt zvláštní dohled nebo kontroly zaměřené na dosažení stanovených cílů, případně činí kroky nezbytné k zajištění provádění tohoto dohledu nebo kontrol.
3. Dožádaný subjekt postupuje stejným způsobem, jako by jednal ve vlastní věci.
4. Ve shodě s dožádaným subjektem může žádající subjekt pověřit pracovníky:
a)
aby buď v prostorách správních orgánů členského státu, v němž je dožádaný subjekt usazen, shromažďovali informace o provádění předpisů v odvětví vína nebo o kontrolách, včetně pořizování opisů přepravních a jiných dokladů nebo výpisů z evidence,
b)
nebo aby byli přítomni při provádění činností požadovaných podle odstavce 2 poté, co v přiměřené době před jejich zahájením informují dožádaný subjekt.
Opisy uvedené v prvním pododstavci písm. a) mohou být zhotoveny jen se souhlasem dožádaného subjektu.
5. Za provádění kontrol vždy odpovídají pracovníci dožádaného subjektu.
6. Pracovníci žádajícího subjektu:
a)
předloží písemné pověření, v němž je uvedena jejich totožnost a funkce;
b)
disponují, aniž jsou dotčena omezení, která členský stát dožádaného subjektu ukládá svým vlastním pracovníkům při provádění příslušných kontrol:
i)
právem přístupu podle čl. 83 písm. a) a b);
ii)
právem na informace o výsledcích kontrol, které jsou prováděny pracovníky dožádaného subjektu na základě čl. 83 písm. c) a e).
c)
postupují při kontrole podle pravidel a profesních zvyklostí očekávaných od pracovníků v příslušném členském státu a jsou vázáni služebním tajemstvím.
7. Žádosti ve smyslu tohoto článku jsou předávány dožádanému subjektu dotyčného členského státu přes kontaktní subjekt dotyčného členského státu. Tentýž postup se vztahuje na:
a)
odpovědi na tyto žádosti,
b)
sdělení o používání odstavců 2 a 4.
Nehledě na první pododstavec mohou členské státy v zájmu účinnější a rychlejší spolupráce povolit, aby některý příslušný subjekt:
a)
zaslal své žádosti nebo sdělení přímo na příslušný subjekt jiného členského státu;
b)
přímo odpověděl na žádosti nebo sdělení, které mu byly zaslány příslušným subjektem jiného členského státu.
Článek 85
Úřední pomoc bez předchozího dožádání
Příslušný subjekt členského státu uvědomí neprodleně prostřednictvím svého kontaktního subjektu kontaktní subjekt příslušného členského státu, pokud má odůvodněné podezření nebo zjistí, že:
a)
výrobek uvedený v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 neodpovídá předpisům v odvětví vína nebo že byl předmětem podvodného jednání za účelem získání tohoto výrobku nebo jeho uvedení na trh; a
b)
nedodržení těchto předpisů má zvláštní význam pro jeden nebo více členských států a může vést ke správním opatřením nebo právním krokům.
Článek 86
Společná ustanovení
1. K informacím podle čl. 84 odst. 1 a článku 85 se co možná nejdříve připojují a doplňují podklady nebo jiné důkazy, jakož i údaje o správních opatřeních nebo právním řízení, které se vztahují zejména k:
a)
složení a organoleptickým vlastnostem dotyčného výrobku,
b)
označení a obchodní úpravě výrobku,
c)
dodržování nebo nedodržování pravidel pro produkci a uvádění výrobku na trh.
2. Kontaktní subjekty, kterých se týká záležitost, pro niž byla zahájena úřední pomoc, se neprodleně vzájemně informují:
a)
o průběhu šetření,
b)
o správních nebo právních řízeních v důsledku dotyčných činností.
3. Cestovní náklady vzniklé uplatňováním čl. 84 odst. 2 a 4 jdou:
a)
na vrub členského státu, který jmenoval pracovníka pro opatření uvedená v těchto odstavcích, nebo
b)
na žádost kontaktního subjektu tohoto členského státu na vrub rozpočtu Společenství, pokud Komise uznala formálně předem zájem Společenství na dané kontrolní činnosti.
KAPITOLA III
Databanka analytických hodnot
Článek 87
Účel databanky
1. Databanku analytických hodnot vinařských výrobků vede Společné výzkumné středisko (SVS).
2. V této databance jsou uložena data získaná z izotopového rozboru částic ethanolu a vody ve vinařských výrobcích v souladu s referenčními metodami rozboru uvedenými v článku 31 nařízení (ES) č. 479/2008.
3. Databanka slouží ke sjednocení vyhodnocování výsledků rozborů získaných v úředních laboratořích členských států při použití referenčních metod rozboru uvedených v článku 31 nařízení (ES) č. 479/2008.
Článek 88
Vzorky
1. Členské státy zajistí odběr, ošetření a zpracování vzorků čerstvých hroznů na víno pro založení databanky analytických hodnot v souladu s pokyny uvedenými v příloze XVI.
2. Vzorky čerstvých hroznů se odebírají z vinic, které se nacházejí v pěstitelské oblasti s jasně určeným typem půdy, polohou, způsobem vedení révy, odrůdou, věkem a pěstitelskými metodami.
3. Množství vzorků, které má být každý rok pro databanku odebráno, je stanoveno v příloze XVII. Výběr vzorků musí brát zřetel na zeměpisnou polohu vinic v členských státech uvedených v příloze XVII. Každý rok bude alespoň 25 % vzorků odebíráno ze stejných pozemků jako v předchozím roce.
4. Vzorky projdou rozborem pomocí metod uvedených v článku 31 nařízení (ES) č. 479/2008 v laboratořích určených členskými státy. Určené laboratoře musí vyhovovat obecným kritériím provozu zkušebních laboratoří, která jsou stanovena normou ISO/IEC 17025, a zejména se musí účastnit systému zkoušení způsobilosti ve vztahu k metodám izotopových rozborů. Písemný důkaz splnění těchto kritérií bude předložen Společnému výzkumnému středisku pro účely kontroly kvality a validace poskytnutých údajů.
5. Zpráva o výsledku rozboru se vypracuje v souladu s přílohou XIX. Pro každý vzorek se vypracuje popisný list v souladu s dotazníkem v příloze XVIII.
6. Opis zprávy s výsledky a vyhodnocením rozborů spolu s opisem popisného listu se předávají Společnému výzkumnému středisku.
7. Členské státy a Společné výzkumné středisko zajistí, aby:
a)
informace v databance analytických hodnot zůstaly uchovány,
b)
každý vzorek byl uchováván po dobu alespoň tří let od data, kdy je daný vzorek odebrán,
c)
se databanka používala pouze za účelem sledování uplatňování předpisů v odvětví vína na úrovni Společenství a na vnitrostátní úrovni nebo ke statistickým či vědeckým účelům,
d)
byla učiněna opatření pro zajištění ochrany údajů, zejména proti odcizení a neoprávněnému zásahu do údajů,
f)
jednotlivé záznamy byly zpřístupněny bez zbytečného prodlení nebo zbytečných nákladů osobám, kterých se týkají, aby mohly být opraveny veškeré nepřesnosti.
Článek 89
Izotopový rozbor
Pro období do 31. července 2010 platí, že členské státy, které vyrábějí víno, vstoupily do Společenství v roce 2004 nebo 2007 a nejsou vybaveny k provádění izotopového rozboru, zasílají své vzorky vína k rozboru do Společného výzkumného střediska, dokud si odpovídající vybavení nepořídí.
V takovém případě mohou jmenovat příslušný subjekt, který bude disponovat údaji o vzorcích odebraných na jejich území.
Článek 90
Sdělování výsledků
1. Informace obsažené v databance jsou na požádání zpřístupněny laboratořím určeným členskými státy.
2. Společné výzkumné středisko vypracuje a aktualizuje každý rok seznam laboratoří členských států určených pro zpracování vzorků a měření pro databanku analytických hodnot.
3. V řádně zdůvodněných případech mohou být informace uvedené v odstavci 1, budou-li reprezentativní, zpřístupněny na požádání také ostatním úředním orgánům členských států.
4. Sdělování informací se týká pouze relevantních analytických údajů potřebných k vyhodnocení rozboru vzorku podobných vlastností a původu. Každé sdělení informací obsahuje upozornění na minimální požadavky pro používání databanky.
Článek 91
Dodržení postupů
Členské státy zajistí, aby byly výsledky izotopového rozboru v jejich vlastních databankách získávány rozborem vzorků odebraných a zpracovaných v souladu s ustanoveními této kapitoly.
KAPITOLA IV
Odběr vzorků ke kontrolním účelům
Článek 92
Žádost o odběr vzorku
1. V rámci uplatňování kapitoly II mohou pracovníci příslušného subjektu členského státu požádat příslušný subjekt jiného členského státu o odběr vzorku podle příslušných ustanovení tohoto členského státu.
2. Žádající subjekt disponuje odebranými vzorky a určuje především laboratoř, ve které bude proveden jejich rozbor.
3. Odběr vzorků a nakládání se vzorky se řídí přílohou XX.
Článek 93
Náklady na odběr, odeslání a rozbor vzorků
1. Náklady na odběr vzorků, nakládání s nimi a jejich odeslání a na analytické a organoleptické zkoušky jdou na vrub příslušného subjektu členského státu, který požádal o odběr vzorku. Tyto náklady se vypočítají podle sazeb platných v tom členském státě, na jehož území jsou činnosti prováděny.
2. Náklady na odeslání vzorků podle článku 89 jdou na vrub Společenství.
KAPITOLA V
Obecná ustanovení
Článek 94
Průkaznost
Zjištění pracovníků příslušného subjektu členského státu při provádění této kapitoly se může dovolávat příslušný subjekt jiného členského státu. V takovém případě nemůže být těmto zjištěním přisuzována nižší hodnota jen proto, že nepocházejí z daného členského státu.
Článek 95
Osoby podléhající kontrole
1. Fyzické nebo právnické osoby a seskupení těchto osob, na jejichž profesní činnost se mohou vztahovat kontroly uvedené v tomto nařízení, nesmí těmto kontrolám bránit a jsou povinny je v každé etapě usnadňovat.
2. Pěstitelé révy na vinicích, ze kterých pracovníci příslušného subjektu odebírají vzorky:
a)
nesmí odběru vzorků nijak bránit a
b)
musí sdělit pracovníkům veškeré informace vyžadované na základě tohoto nařízení.
HLAVA VI
OBECNÁ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 96
Platba příjemcům podpory
Platby podle hlavy II, s výjimkou článku 9, a podle hlavy V nařízení (ES) č. 479/2008 se vyplácejí příjemcům v plné výši.
Odchylně od prvního pododstavce mohou členské státy rozhodnout o platbě podpory uvedené v čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 479/2008 prostřednictvím pojišťoven jako zprostředkujících subjektů, pokud:
a)
jsou dodrženy podmínky uvedené v čl. 14 odst. 4 nařízení (ES) č. 479/2008;
b)
je částka podpory převedena producentovi v plné výši;
c)
pojišťovna vyplatí podporu producentovi předem, nebo prostřednictvím bankovního převodu nebo převodu poštovní poukázkou do patnácti dní po obdržení platby od členského státu.
Využití těchto zprostředkujících subjektů pro výplatu podpory nesmí narušit podmínky hospodářské soutěže na pojistném trhu.
Platby podléhají předchozí kontrole stanovené v tomto nařízení, s výjimkou plateb předem, kdy byla složena jistota.
Článek 97
Zpětné získávání neoprávněně vyplacených plateb
Neoprávněně vyplacené platby včetně úroků se získají zpět od dotyčných příjemců. Pravidla stanovená v článku 73 nařízení (ES) č. 796/2004 se použijí obdobně.
Uplatňováním správních sankcí a zpětným získáváním neoprávněně vyplacených částek není dotčeno sdělování nesrovnalostí Komisi podle nařízení Komise č. 1848/2006 (22).
Článek 98
Vnitrostátní sankce
Aniž jsou dotčeny sankce uvedené v nařízení (ES) č. 479/2008 nebo v tomto nařízení, stanoví členské státy, pokud jde o nesrovnalosti způsobené ve vztahu k požadavkům uvedeným v nařízení (ES) č. 479/2008 a v tomto nařízení, uplatňování sankcí na vnitrostátní úrovni, které jsou účinné, přiměřené a odrazující, aby poskytovaly odpovídající ochranu finančních zájmů Společenství.
Článek 99
Uměle vytvořené situace
Aniž jsou dotčena jakákoli zvláštní opatření stanovená v nařízení (ES) č. 479/2008 nebo v tomto nařízení, neprovádí se žádná platba ve prospěch příjemců, u nichž je zjištěno, že uměle vytvořili podmínky požadované pro poskytnutí takových plateb, aby tak získali výhodu, která je v rozporu s cíli dotyčného opatření.
Článek 100
Sdělení
1. Aniž jsou dotčena jakákoli konkrétní ustanovení tohoto nařízení, jsou sdělení podle tohoto nařízení činěna ve formátu uvedeném v přílohách, ve formě souborů vytvořených v aplikaci tabulkového procesoru. Předávají se Komisi též v elektronické podobě. V případě, že nějaký členský stát shromažďuje údaje o jednotlivých regionech, zašle Komisi také tabulku shrnující údaje o těchto regionech.
Sdělení, která nebyla učiněna stanovenými prostředky a ve stanovené formě, mohou být pokládána za zcela neučiněná, aniž je dotčen odstavec 4.
2. V případě určité tabulky, kde by členský stát musel vyplnit pouze nulové hodnoty, nemusí tuto tabulku vyplňovat a pouze oznámí Komisi, že daná tabulka pro něj není relevantní. Toto zjednodušené sdělení se učiní ve stejné lhůtě jako sdělení stanovené pro dotyčnou tabulku.
3. Aniž jsou dotčena jakákoli konkrétní ustanovení tohoto nařízení, přijmou členské státy veškerá opatření, aby byly schopny dodržet lhůty pro sdělení stanovené v tomto nařízení.
4. Jestliže členský stát nepředloží sdělení v souladu s požadavky nařízení (ES) č. 479/2008 nebo tohoto nařízení nebo pokud se sdělení zdá být nesprávné s ohledem na objektivní skutečnosti známé Komisi, může Komise částečně nebo zcela pozastavit měsíční platby uvedené v článku 14 nařízení (ES) č. 1290/2005, pokud jde o odvětví vína, a to až do doby, kdy je sdělení učiněno správně.
5. Členské státy uchovávají údaje zaznamenané podle tohoto nařízení nejméně deset hospodářských let následujících po roku jejich zaznamenání.
6. Sděleními požadovanými v tomto nařízení nejsou dotčeny závazky členských států stanovené v nařízení Rady (EHS) č. 357/79 o statistických zjišťováních ploch vinic (23).
Článek 101
Zjevné chyby
Veškerá sdělení, žádosti a požadavky předložené členskému státu podle nařízení (ES) č. 479/2008 nebo tohoto nařízení, včetně žádostí o podpory, mohou být po svém podání kdykoli upraveny v případě, že v nich příslušný orgán zjistí zjevné chyby.
Článek 102
Vyšší moc a mimořádné události
Má-li být podle nařízení (ES) č. 479/2008 nebo tohoto nařízení udělena sankce, tato sankce se neudělí v případě vyšší moci nebo mimořádných okolností ve smyslu čl. 40 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Článek 103
Zrušení a odkazy
1. Nařízení (ES) č. 1227/2000, (ES) č. 1623/2000, (ES) č. 2729/2000 a (ES) č. 883/2001 se zrušují.
Avšak,
a)
příslušná pravidla stanovená v nařízeních (ES) č. 1227/2000 a (ES) č. 1623/2000 zůstávají v platnosti, pokud opatření způsobilá podle nařízení (ES) č. 1493/1999 byla zahájena nebo provedena před 1. srpnem 2008;
b)
tabulka 10 přílohy nařízení (ES) č. 1227/2000 zůstává v platnosti, nestanoví-li jinak prováděcí nařízení o etiketách a obchodní úpravě vín, které má být přijato na základě článku 63 nařízení (ES) č. 479/2008;
c)
příloha I nařízení (ES) č. 1623/2000 zůstává v platnosti do 31. července 2012.
2. Odkazy na nařízení zrušená podle odstavce 1 se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze XXII.
Článek 104
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. srpna 2008.
Avšak článek 2 a hlava IV kapitola III se použijí od 30. června 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 27. června 2008.
RÈGLEMENT (CE) N o 555/2008 DE LA COMMISSION
du 27 juin 2008
fixant les modalités d’application du règlement (CE) no 479/2008 du Conseil portant organisation commune du marché vitivinicole, en ce qui concerne les programmes d’aide, les échanges avec les pays tiers, le potentiel de production et les contrôles dans le secteur vitivinicole
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
vu le règlement (CE) no 479/2008 du Conseil du 29 avril 2008 portant organisation commune du marché vitivinicole, modifiant les règlements (CE) no 1493/1999, (CE) no 1782/2003, (CE) no 1290/2005, (CE) no 3/2008, et abrogeant les règlements (CEE) no 2392/86 et (CE) no 1493/1999 (1), et notamment ses articles 22, 84, 89, 97, 107, 117, 121, point b) et 121, point c),
considérant ce qui suit:
(1)
Le règlement (CE) no 479/2008 a modifié le précédent régime établi pour le secteur vitivinicole par le règlement (CE) no 1493/1999 du Conseil du 17 mai 1999 portant organisation commune du marché vitivinicole (2) et abrogé ce règlement avec effet au 1er août 2008.
(2)
Les modalités d’application actuelles des règles régissant le secteur vitivinicole sont établies dans plusieurs règlements qui ont été modifiés à plusieurs reprises. En ce qui concerne les mécanismes de marché, les échanges avec les pays tiers, le potentiel de production et les contrôles dans le secteur vitivinicole, ces modalités d’application doivent être modifiées à la suite des changements introduits par le règlement (CE) no 479/2008 dans le régime vitivinicole et à la lumière de l’expérience acquise. Il convient d’adopter les modalités d’application du règlement (CE) no 479/2008.
(3)
Il convient dès lors d’abroger et de remplacer par un nouveau règlement les règlements de la Commission dont la liste suit:
-
le règlement (CE) no 1227/2000 du 31 mai 2000 fixant les modalités d’application du règlement (CE) no 1493/1999 du Conseil portant organisation commune du marché vitivinicole, en ce qui concerne le potentiel de production (3),
-
le règlement (CE) no 1623/2000 du 25 juillet 2000 fixant les modalités d’application du règlement (CE) no 1493/1999 portant organisation commune du marché vitivinicole, en ce qui concerne les mécanismes de marché (4),
-
le règlement (CE) no 2729/2000 du 14 décembre 2000 portant modalités d’application relatives aux contrôles dans le secteur vitivinicole (5),
-
le règlement (CE) no 883/2001 du 24 avril 2001 fixant les modalités d’application du règlement (CE) no 1493/1999 du Conseil en ce qui concerne les échanges des produits du secteur vitivinicole avec les pays tiers (6).
(4)
Le titre II du règlement (CE) no 479/2008 contient des dispositions relatives à un nouveau programme d’aide à élaborer au niveau des États membres afin de financer des mesures d’aide spécifiques visant à soutenir le secteur vitivinicole. Il convient de compléter ce cadre par des modalités d’application.
(5)
Il convient d’élaborer une procédure pour la première présentation du programme d’aide. Il convient également de prévoir une procédure permettant de modifier annuellement les programmes d’aide pour l’année suivante, de manière à pouvoir les adapter afin de tenir compte de tout nouvel élément impossible à prévoir au moment de la présentation initiale des programmes. Il importe que tous ces changements respectent certaines limites et conditions, afin de garantir le maintien des objectifs généraux des programmes approuvés.
(6)
En vertu de l’article 5, paragraphe 1, du règlement (CE) no 479/2008, les États membres peuvent établir les programmes d’aide au niveau géographique qu’ils jugent le plus approprié. Étant donné qu’ils sont responsables de l’approbation des plans, il convient que, dans ce cas, ils fixent des modalités quant à la présentation et à l’approbation des plans, ainsi qu’à leur teneur minimale.
(7)
Le règlement (CE) no 479/2008 prévoit en son article 10 une nouvelle mesure d’aide en faveur de la promotion sur les marchés des pays tiers; il y a lieu d’établir les modalités de mise en œuvre de cette nouvelle mesure.
(8)
Afin d’éviter tout risque de distorsion de concurrence, il y a lieu d’établir les règles à suivre en matière de référence à l’origine particulière des produits faisant l’objet de campagnes d’information et de promotion.
(9)
Dans un but de sécurité juridique, il convient que les messages diffusés dans le cadre de la campagne de promotion soient conformes à la législation des pays tiers ciblés.
(10)
Il y a lieu d’établir les critères de sélection et d’examen des demandes par les États membres, de manière à garantir le respect des règles communautaires et l’efficacité des actions à réaliser dans le cadre du régime d’aide.
(11)
En vue de garantir l’efficacité des actions communautaires, il est nécessaire que les États membres veillent à la cohérence et à la complémentarité de la campagne de promotion approuvée par rapport à leurs programmes de promotion nationaux ou régionaux. En vue de construire des synergies, les États membres peuvent élaborer une campagne de promotion conjointe et il convient de prévoir des dispositions permettant la coopération entre les États membres concernés. Il convient d’accorder la préférence aux micro-, petites et moyennes entreprises, qui ont plus besoin d’une aide communautaire que les entreprises de taille supérieure.
(12)
Pour éviter tout double paiement au titre des mesures financées en vertu du règlement (CE) no 3/2008 du Conseil du 17 décembre 2007 relatif à des actions d’information et de promotion en faveur des produits agricoles sur le marché intérieur et dans les pays tiers (7) ou du règlement (CE) no 1698/2005 du Conseil du 20 septembre 2005 concernant le soutien au développement rural par le Fonds européen agricole pour le développement rural (Feader) (8), il convient d’établir des règles d’exclusion mutuelle.
(13)
Le règlement (CE) no 479/2008 prévoit en son article 11 une mesure d’aide en faveur de la restructuration et de la reconversion des vignobles. En particulier, l’article 11, paragraphe 3, deuxième alinéa, du règlement prévoit que le régime de restructuration et de reconversion des vignobles ne couvre pas le remplacement normal de vignobles parvenus au terme de leur cycle de vie naturel.
(14)
En outre, les États membres peuvent adopter des règles relatives à la superficie minimale des parcelles considérées, afin que le système ait un effet réel sur le potentiel de production.
(15)
Dans l’application de l’article 11 du règlement (CE) no 479/2008, les États membres disposent d’une large marge d’appréciation en ce qui concerne le champ d’application détaillé et l’importance du soutien, notamment au travers du paiement de montants forfaitaires, de la fixation de niveaux maximaux de soutien par hectare et de la modulation du soutien sur la base de critères objectifs, dans les limites des règles établies au titre II, chapitre I, de ce règlement, et de leurs modalités d’application. Il y a cependant lieu de fixer des règles communes. Il y a lieu d’arrêter des mesures et de prévoir des délais pour leur exécution, ainsi qu’un contrôle approprié. Il convient que les règles régissent également l’utilisation des droits de replantation qui résultent de l’arrachage, s’il est prévu dans le projet, afin de permettre l’octroi d’un niveau de soutien plus important compte tenu du niveau plus élevé des coûts.
(16)
Pour des raisons de contrôle, le paiement de l’aide doit normalement intervenir après l’exécution d’une mesure spécifique ou d’un train complet de mesures. Le paiement peut néanmoins être effectué avant l’exécution de la mesure ou du train complet de mesures dès lors qu’une garantie d’exécution a été constituée.
(17)
Il y a lieu d’établir des modalités détaillées quant à la participation au financement du régime de restructuration et de reconversion. Il convient d’arrêter des mesures visant à garantir l’utilisation effective des crédits réservés au régime, et, en particulier, de prévoir le versement d’avances.
(18)
Le règlement (CE) no 479/2008 prévoit en son article 12 une nouvelle mesure d’aide en faveur de la vendange en vert. En vertu du principe de subsidiarité, il convient que les États membres soient responsables des modalités administratives de la procédure de demande en ce qui concerne la vendange en vert. Il convient à cet égard qu’ils soient libres de déterminer le délai de rigueur imposé aux producteurs pour l’achèvement des opérations, en tenant compte de la nécessité de disposer de délais suffisants, eu égard aux contraintes de temps et à la proximité de la période de récolte, pour procéder aux contrôles qui s’imposent avant d’effectuer les paiements.
(19)
Compte tenu des fonds investis dans le régime de vendange en vert, il convient de prévoir une vérification systématique sur place des zones concernées après l’exécution. Cette vérification doit établir que les raisins ont bien été entièrement détruits et que toutes les exigences en matière phytosanitaire et environnementale ont été dûment respectées. Dans l’intérêt de la procédure de vérification, il convient que le paiement de la prime intervienne après que l’exécution de la vendange en vert a été contrôlée.
(20)
En outre, il convient de fixer des plafonds pour les aides afin de s’assurer qu’elles ne deviennent pas pour les produits un débouché de substitution permanent à la mise sur le marché.
(21)
Le règlement (CE) no 479/2008 prévoit en son article 13 une nouvelle mesure d’aide en faveur de la constitution de fonds de mutualisation. Il y a lieu d’établir les modalités applicables à cette nouvelle mesure. Dans la mesure du possible, il convient que ces dispositions soient souples et rapidement applicables en cas de crise, de manière à ce que les États membres et les organisations de producteurs puissent eux-mêmes prendre des décisions. Toutefois, il importe de prévenir les abus et de fixer des limites, y compris sur le plan financier. Le degré d’organisation des producteurs étant généralement moindre dans les nouveaux États membres, il convient de prévoir dans leur cas un plafond de soutien plus élevé.
(22)
Le règlement (CE) no 479/2008 prévoit en son article 14 une nouvelle mesure d’aide en faveur de l’assurance-récolte. Il y a lieu d’établir les modalités de mise en œuvre de cette nouvelle mesure. Dans la mesure du possible, il convient que ces dispositions soient souples; toutefois, il importe de prévenir les abus et de fixer des limites, y compris sur le plan financier.
(23)
Le règlement (CE) no 479/2008 prévoit en son article 15 une nouvelle mesure d’aide en faveur des investissements matériels ou immatériels dans les entreprises. Il y a lieu d’établir les modalités de mise en œuvre de cette nouvelle mesure, en veillant à la cohérence avec la mesure du même ordre prévue dans le cadre du développement rural. Il y a lieu de définir les types d’investissements admissibles, y compris en ce qui concerne la conception de nouveaux produits et processus et de nouvelles technologies, et de fixer un barème indicatif des coûts admissibles.
(24)
Le règlement (CE) no 479/2008 prévoit en son article 16 une mesure d’aide en faveur de la distillation de sous-produits. Il y a lieu d’établir les modalités de mise en œuvre de cette nouvelle mesure et, en particulier, les conditions d’élimination des sous-produits, l’objectif de l’aide à la distillation des marcs, des lies et du vin, ainsi que le montant maximal de cette aide.
(25)
Le règlement (CE) no 479/2008 prévoit en son article 17 une mesure provisoire d’aide en faveur de la distillation d’alcool de bouche. Il y a lieu d’établir les modalités de mise en œuvre de cette nouvelle mesure, notamment en ce qui concerne l’objectif et les éventuels ajustements de l’aide.
(26)
Le règlement (CE) no 479/2008 prévoit en son article 18 une mesure provisoire d’aide en faveur de la distillation de crise. Il y a lieu d’établir les modalités de mise en œuvre de cette mesure et, en particulier, la procédure et les règles correspondantes, ainsi que les critères à prendre en compte pour en établir le montant.
(27)
Le règlement (CE) no 479/2008 prévoit en son article 19 une mesure provisoire d’aide en faveur de l’utilisation des moûts à des fins d’enrichissement. Il y a lieu d’établir les modalités de mise en œuvre de cette mesure, notamment en ce qui concerne l’objectif et le montant maximal de l’aide, et de prévoir des contrôles spécifiques du produit utilisé pour augmenter le titre alcoométrique.
(28)
En vue d’assurer le suivi de la mise en œuvre du titre II du règlement (CE) no 479/2008 et la bonne gestion du marché, il est impératif que la Commission dispose des données appropriées disponibles en ce qui concerne la réalisation du programme d’aide. Dans ce contexte, il est nécessaire de fixer dans le détail les informations qui doivent figurer dans les rapports et les évaluations des programmes d’aide, afin d’en apprécier l’efficience et l’efficacité.
(29)
Il convient que les règles générales relatives à la discipline budgétaire, et en particulier celles qui concernent les déclarations incomplètes ou incorrectes de la part d’États membres, s’appliquent en complément des règles spécifiques établies par le présent règlement.
(30)
Il convient que les modalités de gestion financière du régime soient régies par les modalités d’application du règlement (CE) no 1290/2005 du Conseil du 21 juin 2005 relatif au financement de la politique agricole commune (9).
(31)
L’article 76, paragraphe 1, du règlement (CE) no 479/2008 prévoit qu’en ce qui concerne les jus et les moûts pour lesquels l’application des droits de douane dépend du prix à l’importation du produit, la réalité de ce prix est vérifiée soit sur la base d’un contrôle lot par lot, soit à l’aide d’une valeur forfaitaire à l’importation. Les particularités actuelles du système d’importation des jus et des moûts de raisins dans la Communauté, et notamment l’absence de régularité dans ces importations, tant au niveau du volume et de la périodicité qu’en ce qui concerne les lieux d’importation et l’origine de ces produits, ne permettent pas de calculer de valeurs forfaitaires à l’importation représentatives de nature à refléter la réalité du prix à l’importation. Dans ces circonstances, il est approprié de vérifier ce prix lot par lot.
(32)
Le prix à l’importation sur la base duquel les produits importés sont classés dans le tarif douanier commun doit être égal au prix fob des produits concernés augmenté des frais d’assurance et de transport jusqu’au lieu d’introduction dans le territoire douanier de la Communauté.
(33)
L’article 82, paragraphe 3, du règlement (CE) no 479/2008 prévoit que les produits importés visés à cet article doivent être accompagnés d’une attestation et d’un bulletin d’analyse établis par un organisme ou service désigné par le pays tiers au départ duquel les produits sont exportés. Il y a lieu de préciser les conditions auxquelles doit répondre le bulletin d’analyse.
(34)
Pour simplifier les contrôles, il convient d’exonérer de l’attestation et du bulletin d’analyse les produits importés de pays tiers en quantités limitées et conditionnés dans de petits récipients.
(35)
L’exemption de la présentation de l’attestation et du bulletin d’analyse pour des produits vitivinicoles à importer dans la Communauté doit se rapprocher, dans un souci d’harmonisation, des règles de franchise en vigueur dans la réglementation douanière et dans le régime des documents accompagnant le transport de produits vitivinicoles à l’intérieur de la Communauté.
(36)
L’utilisation des procédés informatiques, dans les différents domaines de l’activité administrative, remplace progressivement les saisies manuelles des données. Il est donc souhaitable de pouvoir également utiliser les procédés informatiques et électroniques lors de la délivrance et de l’utilisation des V I 1 et V I 2.
(37)
Certains pays tiers, ayant soumis leurs producteurs de vin à un système efficace de contrôle exercé par leurs organismes ou services visés à l’article 82, paragraphe 3, du règlement (CE) no 479/2008, ont exprimé l’intérêt de pouvoir autoriser les producteurs à établir eux-mêmes l’attestation et le bulletin d’analyse. En vue de faciliter les échanges avec ces pays tiers, dans la mesure où ils ont conclu avec la Communauté des engagements comportant des clauses relatives au renforcement de la collaboration en matière de prévention des fraudes et entretiennent de bonnes relations commerciales avec la Communauté, il convient de permettre que, de façon analogue à ce qui est prévu pour les vins d’origine communautaire, les documents établis par les producteurs eux-mêmes puissent être considérés comme des documents émis par lesdits organismes ou services des pays tiers; il convient dans ce cas que ces derniers fournissent des garanties appropriées et exercent un contrôle rigoureux sur l’émission de ces documents.
(38)
Il importe de publier les listes reprenant les noms et adresses des organismes et laboratoires habilités dans les pays tiers à établir l’attestation et le bulletin d’analyse afin que les autorités qui, dans la Communauté, surveillent l’importation des produits vitivinicoles puissent, si besoin est, procéder aux vérifications nécessaires.
(39)
Pour faciliter le contrôle par les autorités compétentes des États membres, il convient de prescrire la forme et, dans la mesure nécessaire, le contenu de l’attestation et du bulletin d’analyse prévus, ainsi que les conditions de leur utilisation.
(40)
Afin d’éviter les fraudes, il est nécessaire de contrôler l’attestation et, le cas échéant, le bulletin d’analyse concernant chaque lot du produit importé. À cet effet, il y a lieu que ce ou ces documents accompagnent chacun des lots jusqu’à ce qu’il soit placé sous le régime de contrôle communautaire.
(41)
Il est nécessaire, pour tenir compte des pratiques commerciales, de donner aux autorités compétentes le pouvoir, en cas de fractionnement du lot de vin, de faire établir, sous leur contrôle, un extrait de l’attestation et du bulletin d’analyse qui doivent accompagner chaque nouveau lot constitué par le fractionnement.
(42)
Au vu de la nécessité d’assurer une protection rapide et efficace des consommateurs, il apparaît indispensable de prévoir la possibilité de suspendre l’application de ces nouvelles dispositions en cas de fraude ou de risque pour la santé des consommateurs.
(43)
Il y a lieu de prévoir également des règles simples en matière de documentation à fournir dans le cas des importations provenant d’un autre pays tiers que le pays d’origine du produit vitivinicole, lorsque le produit n’a pas subi de transformation substantielle.
(44)
Il convient de simplifier la charge des exportateurs et des autorités en exigeant l’apposition sur les documents V I 1 d’une mention indiquant que l’alcool ajouté aux vins de liqueur et aux vins vinés est d’origine vinique, au lieu d’imposer que cette attestation soit présentée dans un document séparé. Dans le même but, il y a lieu de prévoir la faculté que le document V I 1 puisse être utilisé pour l’attestation certifiant l’appellation d’origine nécessaire pour l’importation des vins bénéficiant d’une réduction tarifaire. Toutefois, certains vins sont exemptés de la présentation d’une attestation et d’un bulletin d’analyse dès lors qu’un certificat d’appellation d’origine est fourni. Il convient d’autoriser l’utilisation du document V I 1 en tant que certificat pour attester l’appellation d’origine desdits vins de liqueur sans qu’il soit nécessaire de remplir la case relative au bulletin d’analyse.
(45)
Les importations de vin dans le cadre des concessions prévues par des accords avec certains pays tiers sont subordonnées à la présentation d’une attestation délivrée par un organisme officiel ou officiellement reconnu par les deux parties contractantes et figurant sur les listes établies conjointement, certifiant que le vin en question est conforme aux conditions d’accès aux concessions.
(46)
Il est souhaitable que les États membres communiquent à la Commission la liste des organismes officiels ou officiellement reconnus qu’ils proposent pour délivrer ces attestations, afin que la Commission puisse dresser et échanger la liste conjointement avec le pays tiers concerné. Pour faciliter la tâche de ces organismes, il convient que cette liste soit fournie sous la forme et sur un support appropriés.
(47)
Le règlement (CE) no 479/2008 établit en ses articles 85 et 86 la procédure applicable en cas de plantations illégales. Il y a lieu de fixer les modalités relatives aux pénalités applicables aux producteurs qui ne respectent pas la nouvelle obligation de régularisation ou d’arrachage concernant les superficies qui ont été plantées en vigne sans droit de plantation correspondant avant le 1er septembre 1998, ainsi que les modalités relatives aux communications que les États membres doivent adresser à cet égard à la Commission. Sans préjudice de toute sanction imposée précédemment par les États membres, la sanction à appliquer aux producteurs qui n’ont pas respecté l’obligation d’arrachage des superficies plantées illégalement doit être suffisamment lourde pour inciter ces derniers à s’y conformer. Il convient en conséquence que ladite sanction corresponde au minimum au double de la valeur moyenne de la prime à l’arrachage.
(48)
Le règlement (CE) no 479/2008 prévoit en son article 87, paragraphe 1, qu’il y a lieu d’exiger une preuve de non-circulation lorsque la mise en circulation de produits issus d’une surface plantée illégalement n’est autorisée qu’à des fins de distillation. Dans le but de renforcer les contrôles, il convient de limiter les modes admissibles de non-circulation à trois cas, à savoir la livraison aux fins de la distillation, de la vendange en vert aux frais du producteur et de la consommation familiale, dès lors que la superficie totale plantée en vigne dont dispose le producteur ne dépasse pas 0,1 hectare. Il est opportun de fixer un délai de rigueur pour la présentation des contrats de distillation prévus à cet article. Dans l’intérêt d’une gestion efficace des contrôles, il convient que les producteurs effectuant des opérations de vendange en vert fassent connaître leurs intentions en temps opportun aux autorités compétentes. Dans l’intérêt d’une meilleure contrôlabilité, il convient que les États membres puissent prévoir d’imposer aux producteurs de notifier au préalable lequel des trois modes de non-circulation ils entendent employer et de limiter plus encore le choix des producteurs quant aux modes admissibles de non-circulation.
(49)
Pour garantir une utilisation équitable et contrôlable du budget communautaire, il convient de prévoir des sanctions à caractère financier en cas de non-respect par les États membres des obligations relatives aux communications à effectuer en rapport avec les plantations illégales.
(50)
Le règlement (CE) no 479/2008 prévoit en son article 91, paragraphe 1, l’octroi de droits de plantation nouvelle en cas de mesures de remembrement ou de mesures d’expropriation pour cause d’utilité publique. Il convient que ces droits de plantation nouvelle ne dépassent pas ce qui est nécessaire pour planter une superficie équivalente à 105 % de la superficie perdue pour les producteurs dans le cadre de ces mesures, afin d’éviter que l’interdiction de plantation prévue à l’article 90, paragraphe 1, du règlement ne soit compromise.
(51)
L’article 91, paragraphe 1, du règlement (CE) no 479/2008 prévoit aussi l’octroi de droits de plantation nouvelle en cas d’expérimentations et de culture de vignes mères de greffons. Il convient que les parcelles plantées en vertu de l’octroi de tels droits de plantation nouvelle soient utilisées aux seules fins indiquées et que les produits vitivinicoles obtenus à partir de raisins provenant de ces parcelles ne soient pas commercialisés. Il convient que les cultures expérimentales et les cultures de vignes mères de greffons qui sont en cours puissent se poursuivre, dans le respect des règles en vigueur.
(52)
L’article 91, paragraphe 1, du règlement (CE) no 479/2008 prévoit également l’octroi de droits de plantation nouvelle au titre des superficies dont les produits vitivinicoles sont destinés uniquement à la consommation du ménage du viticulteur. Cette disposition pourrait cependant parfois entraîner une charge administrative excessive dans certains États membres en raison du grand nombre de viticulteurs concernés. Il convient dès lors que les États membres soient aussi autorisés à admettre l’existence de telles parcelles même si elles n’ont pas fait l’objet de l’octroi de droits de plantation, pourvu que, afin d’éviter toute perturbation de l’équilibre du marché, lesdites parcelles soient de faible superficie et que le viticulteur ne soit pas engagé dans la production de vin à des fins commerciales. Il convient que les parcelles et les producteurs concernés fassent l’objet d’un contrôle approprié et que des sanctions, comportant notamment l’arrachage des parcelles, leur soient appliquées en cas de non-respect des conditions.
(53)
Il convient de n’octroyer aucun droit de replantation en ce qui concerne les surfaces ayant fait l’objet d’un arrachage obligatoire pour infraction aux dispositions du règlement (CE) no 479/2008. De même, il convient de n’octroyer aucun droit de replantation au titre de l’arrachage de surfaces ayant donné lieu à l’octroi de nouveaux droits de plantation à des fins autres que la production commerciale de vin.
(54)
Le règlement (CE) no 479/2008 prévoit en son article 92, paragraphe 2, l’octroi de droits de replantation aux producteurs qui prennent l’engagement de procéder ultérieurement à l’arrachage d’une superficie plantée en vignes. Il y a lieu de limiter cette mesure aux cas où le producteur concerné ne dispose pas de droits suffisants pour la plantation d’une surface équivalente à celle qu’il entend arracher. L’octroi de droits de replantation sur la base dudit engagement doit s’accompagner de la constitution d’une garantie d’exécution de l’arrachage. Durant la période de coexistence d’une surface nouvellement plantée et d’une surface à arracher, il convient, afin d’éviter de perturber l’équilibre du marché, que seule l’une des deux bénéficie d’une autorisation de produire du vin destiné à la commercialisation.
(55)
Le règlement (CE) no 479/2008 prévoit en son article 93 la création ou le maintien de réserves nationales et/ou régionales en vue d’améliorer la gestion du potentiel de production. Afin d’éviter de perturber l’équilibre du marché, le transfert de droits par le truchement d’un système de réserve ne doit pas conduire à une augmentation globale du potentiel de production sur le territoire des États membres. Une interdiction semblable d’augmenter le potentiel de production a déjà été prévue à l’article 92, paragraphe 5, dudit règlement dans le cas des transferts de droits entre exploitations. En pareil cas, les États membres peuvent affecter le transfert de droits d’un coefficient de réduction.
(56)
Le règlement (CE) no 479/2008 prévoit en son article 93, paragraphe 5, qu’un État membre peut ne pas appliquer le système de réserve dès lors qu’il est en mesure de prouver l’existence, sur l’ensemble de son territoire, d’un système efficace de gestion des droits de plantation. Dans le cadre de cette disposition, l’État membre peut prévoir la mise en œuvre concomitante du système de réserve sur certaines parties de son territoire et d’un autre système efficace dans d’autres parties de son territoire. Il convient que les États membres souhaitant faire usage de la faculté prévue audit article soient à même de prouver l’existence d’un tel système et de démontrer la nécessité d’éventuelles dérogations aux dispositions du titre V, chapitre I, du règlement.
(57)
Le règlement (CE) no 479/2008 dispose en son article 90, paragraphe 6, que les États membres peuvent décider de maintenir l’interdiction frappant la plantation de vigne des variétés à raisins de cuve jusqu’au 31 décembre 2018 au plus tard. Il convient de prévoir que les États membres qui ont l’intention de faire usage de cette possibilité en avisent la Commission en temps opportun.
(58)
Le règlement (CE) no 479/2008 prévoit en son article 100 que la prime à l’arrachage peut être octroyée uniquement si la superficie concernée est entretenue. Pour que les autorités puissent vérifier si les parcelles sont correctement entretenues, il convient de prévoir, en plus des contrôles sur place obligatoires, l’obligation de fournir des preuves de la production des vignobles concernés. Ces preuves doivent consister en des déclarations de récolte portant sur l’année précédente ou, si celles-ci ne sont pas disponibles pour des raisons légitimes, en tout autre élément prévu à cet effet par les États membres et dont il leur appartient de vérifier scrupuleusement la fiabilité.
(59)
En vertu de l’article 104, paragraphe 4, du règlement (CE) no 479/2008, les États membres peuvent exclure du régime d’arrachage les superficies situées en zone de montagne ou de forte déclivité. Il convient que cette exemption s’applique aux terrasses mises en place lorsque la déclivité des sols rendrait trop difficiles les cultures en l’absence de terrasses ou provoquerait de graves problèmes d’érosion. Il est opportun d’établir des critères de définition des surfaces susceptibles de rentrer dans le cadre des exclusions, sur la base des normes professionnelles généralement admises. En outre, en vertu de l’article 104, paragraphes 5 et 6, du règlement, les États membres peuvent également exclure des superficies du régime d’arrachage en raison de préoccupations environnementales, et la Grèce peut exclure du régime d’arrachage les superficies plantées en vignes des îles de la mer Égée et des îles ioniennes, à l’exception de la Crète et de l’Eubée. Il convient que ces exemptions soient dûment justifiées et régulièrement communiquées à la Commission.
(60)
Au vu de l’expérience acquise dans l’application de la précédente mesure d’abandon définitif, il convient de maintenir le système de barème qui s’applique au régime de primes. Le rapport entre le nouveau barème applicable à la prime à l’arrachage et celui qui s’appliquait jusqu’à l’entrée en vigueur du règlement (CE) no 479/2008 s’établit comme suit: + 20 % en 2009, + 10 % en 2010 et 0 % en 2011.
(61)
En vertu du principe de subsidiarité, il convient que les États membres soient responsables des modalités administratives de la procédure applicable à la prime à l’arrachage. Il convient à cet égard qu’ils soient libres de déterminer le délai de rigueur imposé aux producteurs pour l’achèvement des opérations d’arrachage, en tenant compte de la nécessité de disposer de délais suffisants pour procéder aux contrôles qui s’imposent avant d’effectuer les paiements, lesquels doivent intervenir au plus tard le 15 octobre.
(62)
Pour permettre une utilisation efficiente des fonds réservés à la mesure d’arrachage, il convient que les États membres prévoient un système permettant de vérifier si les demandes de primes sont bien fondées, assorti, le cas échéant, d’un engagement signé du producteur et de l'obligation de rembourser les frais de traitement de sa demande en cas de retrait sans raison valable.
(63)
Dans l’intérêt de la procédure de vérification, il convient que le paiement de la prime n’intervienne qu’après l’exécution de l’arrachage.
(64)
Le règlement (CE) no 479/2008 prévoit en son article 104, paragraphe 1, qu’un État membre peut rejeter toute nouvelle demande au titre du régime d’arrachage, pour l’ensemble de son territoire ou pour une région donnée, une fois que la superficie arrachée cumulée a atteint, respectivement 8 % et 10 %. Il est opportun d’exiger des États membres qu’ils communiquent à la Commission toute décision en ce sens.
(65)
En vue d’assurer le suivi de la mise en œuvre des titres II et V du règlement (CE) no 479/2008 et la bonne gestion du marché, il est impératif que la Commission dispose des données appropriées en ce qui concerne le potentiel de production. Dans ce contexte, il est nécessaire de préciser les informations à réunir dans l’inventaire visé à l’article 109 dudit règlement.
(66)
En vue de créer une base plus uniforme pour les paiements de l’aide à la restructuration et à la reconversion des vignobles, de l’aide à la vendange en vert et de la prime à l’arrachage, il est opportun d’établir, au niveau communautaire, des règles de mesurage des parcelles permettant notamment de déterminer les surfaces plantées en vigne.
(67)
Il y a lieu d’arrêter des mesures relatives aux contrôles nécessaires afin de garantir une application correcte du règlement (CE) no 479/2008 et du présent règlement, ainsi que les sanctions applicables dans les cas où des irrégularités sont décelées. Il convient que ces mesures couvrent à la fois les contrôles et sanctions spécifiques établis au niveau communautaire et les contrôles et sanctions supplémentaires prévus à l’échelle nationale. Il importe que ces mesures soient dissuasives, efficaces et proportionnées.
(68)
Il convient que tout contrôle portant sur le potentiel de production se fonde en premier lieu sur le casier viticole.
(69)
Compte tenu des fonds investis dans le régime d’arrachage et de l’importance de contrôler le potentiel de production, il convient de prévoir une vérification systématique, sur place, des zones concernées, tant avant qu’après l’exécution des opérations d’arrachage. Dans le cas des États membres disposant d’un outil graphique fiable et de données actualisées sur la surface concernée, il convient toutefois que les vérifications avant arrachage puissent consister en un contrôle administratif. En ce qui concerne le contrôle après arrachage, il est possible de recourir à la télédétection pour vérifier que l’arrachage des vignes a bel et bien été effectué; il convient par conséquent d’en autoriser l’utilisation pour cette étape (ex post) du contrôle. Étant donné les difficultés que pose le calcul des superficies au moyen de la télédétection, il y a lieu de n’autoriser cette méthode que si l’arrachage concerne des partielles entières de vignes ou que la résolution de la télédétection est supérieure ou égale à 1 m2. Dans tous les cas, il importe que l’un au moins des deux contrôles, soit avant, soit après l’arrachage, ait effectivement lieu sur place.
(70)
Aux fins de l’application uniforme des dispositions relatives au secteur vitivinicole, il convient d’arrêter des règles visant, d’une part, à préciser les procédures de contrôle déjà en vigueur sur le plan national et communautaire et, d’autre part, à assurer la collaboration directe entre les instances chargées des contrôles dans le secteur vitivinicole.
(71)
Il convient d’établir les règles selon lesquelles les instances nationales et la Commission doivent se prêter mutuellement assistance en vue d’assurer la bonne application de la réglementation vitivinicole. Ces règles ne doivent pas faire obstacle à l’application des dispositions spécifiques en matière de dépenses communautaires, en matière pénale ou en matière de pénalités administratives nationales.
(72)
Il convient que chaque État membre assure l’efficacité d’action des instances chargées des contrôles dans le secteur vitivinicole. À cet effet, il convient qu’il désigne une instance chargée d’assurer les contacts entre États membres et avec la Commission. Il est par ailleurs indispensable que les actions de contrôle soient coordonnées entre les instances compétentes dans tous les États membres où les contrôles vitivinicoles sont dévolus à plusieurs instances compétentes.
(73)
Pour contribuer à une application uniforme de la réglementation dans toute la Communauté, il convient que les États membres prennent les mesures nécessaires pour faire en sorte que le personnel des instances compétentes dispose des pouvoirs d’investigation appropriés pour assurer le respect de la réglementation.
(74)
Le développement des échanges entre les différents États membres, et notamment la progression constante du nombre des sociétés multinationales dans cette branche d’activité, ainsi que les possibilités prévues par les règles de gestion de faire exécuter ou de transférer des opérations, aidées ou non, en un lieu différent de celui dont est issu le produit reflètent l’interdépendance des marchés viticoles. Cette situation rend nécessaires une plus grande harmonisation des méthodes de contrôle et une collaboration plus étroite entre les différentes instances chargées des contrôles.
(75)
Dans l’intérêt d’une collaboration efficace entre États membres pour l’application des dispositions relatives au secteur vitivinicole, il importe que l’instance compétente d’un État membre puisse collaborer, sur demande, avec la ou les instances compétentes d’un autre État membre. Il y a lieu d’établir les règles régissant ce type de collaboration et d’assistance.
(76)
Eu égard au caractère complexe de certaines affaires et à l’urgence de leur règlement, il apparaît indispensable qu’une instance compétente ayant introduit une demande d’assistance puisse, en accord avec l’instance compétente requise, faire assister au déroulement des enquêtes des agents habilités qu’elle désigne.
(77)
En cas de risque grave de fraude ou en cas de fraude intéressant un ou plusieurs État(s) membre(s), les différentes instances concernées doivent être en mesure de mettre en œuvre d’office une procédure d’assistance spontanée.
(78)
Eu égard à la nature des informations échangées en application du présent règlement, il importe que leur caractère confidentiel soit couvert par le secret professionnel.
(79)
Dans le but de contribuer à l’harmonisation des contrôles analytiques dans l’ensemble de la Communauté, le règlement (CE) no 2729/2000 établit auprès du Centre commun de recherche (CCR) une banque de données analytiques destinée à rassembler les échantillons et les bulletins d’analyse reçus des États membres.
(80)
Le recours aux méthodes d’analyse de référence isotopique permettra d’assurer un contrôle plus efficace de l’enrichissement des produits vitivinicoles ou de mettre en évidence toute adjonction d’eau à ces produits, ou contribuera, en association avec les résultats de l’analyse d’autres caractéristiques isotopiques de ceux-ci, à la vérification de la conformité avec l’origine indiquée dans la désignation des produits. Dans le but de faciliter l’interprétation des résultats obtenus par ces méthodes d’analyse, il y a lieu de pouvoir comparer les résultats obtenus avec les résultats obtenus antérieurement par ces mêmes méthodes lors de l’analyse de produits dont les caractéristiques sont similaires et dont l’origine et l’élaboration sont authentifiées.
(81)
L’analyse isotopique du vin ou des produits dérivés du vin est réalisée par les méthodes d’analyse de référence prévues à l’article 31 du règlement (CE) no 479/2008.
(82)
Dans le but de faciliter l’interprétation des résultats obtenus par ces analyses effectuées dans les laboratoires de la Communauté équipés pour la faire et d’assurer la comparabilité des résultats d’analyse obtenus par ces laboratoires, il convient d’établir des règles uniformes pour le prélèvement des échantillons de raisins ainsi que pour la vinification et la conservation de ces échantillons.
(83)
Pour garantir la qualité et la comparabilité des données analytiques, il y a lieu d’appliquer un système de normes de qualité reconnues aux laboratoires chargés par les États membres de l’analyse isotopique des échantillons pour la banque de données.
(84)
L’analyse isotopique est une méthode utilisée à des fins de contrôle et de lutte contre la fraude dans le secteur vitivinicole; elle requiert des connaissances scientifiques et un équipement technique hautement spécifiques. La plupart des États membres ayant adhéré à la Communauté en 2004 ou en 2007 ne sont pas équipés pour utiliser cette méthode d’analyse. Afin de garantir une application uniforme des procédures de contrôle, il convient que le Centre commun de recherche effectue les analyses pour le compte desdits États membres jusqu’à ce qu’ils disposent de tous les équipements et compétences nécessaires pour s’en acquitter eux-mêmes.
(85)
L’analyse isotopique des produits vitivinicoles et l’interprétation de ses résultats sont des procédures délicates; c’est pourquoi il y a lieu de prévoir, pour permettre une interprétation cohérente des résultats d’analyse, que la banque de données du CCR soit accessible aux laboratoires officiels qui pratiquent cette méthode d’analyse et, sur demande, à d’autres instances officielles des États membres, dans le respect des principes de la protection des données privées.
(86)
Le règlement (CE) no 2729/2000 contient des règles relatives au prélèvement des échantillons à envoyer à un laboratoire officiel dans un autre État membre, ainsi que des règles communes applicables au prélèvement d’échantillons à analyser par les méthodes isotopiques. Il convient que ces règles soit reprises en considérant le prélèvement d’échantillons au profit de la banque de données communautaire comme un cas particulier du prélèvement d’échantillons d’un produit vitivinicole dans le cadre de la collaboration directe entre les instances concernées.
(87)
Pour garantir le caractère objectif des contrôles, il convient que les agents d’une instance compétente d’un État membre donné puissent demander à une instance compétente d’un autre État membre de procéder à un prélèvement d’échantillons. Il importe que l’agent requérant puisse disposer des échantillons prélevés et déterminer le laboratoire où ils seront analysés.
(88)
Il convient d’établir les modalités du prélèvement officiel d’échantillons dans le cadre de la collaboration entre instances compétentes des États membres et de l’utilisation de ces échantillons, en ayant soin que ces modalités garantissent la représentativité des analyses officielles et la possibilité d’en vérifier les résultats dans toute la Communauté.
(89)
Afin de simplifier la gestion administrative des frais relatifs au prélèvement et à l’expédition des échantillons, aux examens analytiques et organoleptiques et aux prestations des experts, il y a lieu d’établir le principe selon lequel ces frais sont pris en charge par l’instance qui a ordonné le prélèvement de l’échantillon ou l’engagement de l’expert.
(90)
Il convient de préciser la force probante des constatations effectuées lors des contrôles menés en application du présent règlement.
(91)
Afin d’assurer le bon déroulement des contrôles et du prélèvement des échantillons de raisins dans les vignes, il convient d’adopter des dispositions prévoyant que les intéressés ne doivent pas faire obstacle aux contrôles les concernant et sont tenus de faciliter les prélèvements et de fournir les renseignements requis en application du présent règlement.
(92)
Il convient d’arrêter des dispositions relatives aux moyens de communication nécessaires à la mise en œuvre du présent règlement, ainsi qu’au type et au format des communications, notamment en ce qui concerne les communications des États membres à la Commission.
(93)
Pour garantir une utilisation équitable et contrôlable du budget communautaire, il convient de prévoir des sanctions à caractère financier en cas de non-respect par les États membres de leurs obligations en matière de communication.
(94)
Il convient que les informations nécessaires pour le contrôle et l’audit de l’application du présent règlement soient conservées par les États membres aux fins d’inspection pendant une période appropriée.
(95)
Il convient que les paiements réalisés en vertu des titres II et V du règlement (CE) no 479/2008 soient effectués intégralement au profit des bénéficiaires. Afin de ne pas alourdir inutilement la charge administrative, il convient que les États membres soient autorisés à verser l’aide à l’assurance aux producteurs par l’intermédiaire des compagnies d’assurance, moyennant le respect de certaines conditions.
(96)
Afin de garantir un traitement équitable des producteurs, il convient de prévoir des dispositions pour les cas relevant d’erreurs manifestes, de la force majeure et d’autres circonstances exceptionnelles. Il convient d’établir des règles relatives aux situations créées artificiellement, de sorte qu’il soit impossible d’en tirer avantage.
(97)
Il convient d’arrêter des dispositions visant à faciliter le passage du système précédent au nouveau système prévu par le présent règlement, ainsi que la mise en œuvre des dispositions transitoires énoncées à l’article 128 du règlement (CE) no 479/2008.
(98)
Le comité de gestion de l’organisation commune des marchés agricoles n’a pas émis d’avis dans le délai imparti par son président,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
TITRE I
DISPOSITIONS PRÉLIMINAIRES
Article premier
Champ d’application et emploi des termes
1. Le présent règlement établit les modalités d’application des dispositions du règlement (CE) no 479/2008 relatives:
a)
aux mesures de soutien (titre II);
b)
aux échanges avec les pays tiers (titre IV);
c)
au potentiel de production (titre V);
d)
à l’inventaire prévu à l’article 109;
e)
aux contrôles applicables dans le secteur vitivinicole (article 117);
f)
au mesurage des surfaces prévu à l’article 121, point c).
Le présent règlement n’affecte pas l’application:
a)
des dispositions spécifiques régissant les relations entre États membres dans le domaine de la lutte contre la fraude vitivinicole, dans la mesure où elles sont de nature à faciliter l’application du présent règlement;
b)
des règles relatives:
i)
à la procédure pénale ou à l’entraide judiciaire entre États membres en matière pénale;
ii)
à la procédure en matière de pénalités administratives.
2. Les termes utilisés dans le règlement (CE) no 479/2008 ont le même sens lorsqu’ils sont utilisés dans le présent règlement.
TITRE II
PROGRAMMES D’AIDE
CHAPITRE I
Procédure de soumission des programmes
Article 2
Première soumission des programmes d’aide
1. La soumission du projet de programme d’aide visé à l’article 5, paragraphe 1, du règlement (CE) no 479/2008 se rapporte aux cinq exercices financiers de la période 2009-2013.
Les États membres transmettent leur projet de programme d’aide à la Commission par voie électronique et en utilisant le formulaire type présenté à l’annexe I du présent règlement.
De même, les États membres soumettent à la Commission le plan financier correspondant au projet de programme d’aide visé au premier alinéa au moyen du formulaire présenté à l’annexe II.
2. Les États membres notifient à la Commission les textes de leur législation en rapport avec les projets de programmes d’aide visés au paragraphe 1 après leur adoption ou leur modification.
3. Les États membres qui décident de transférer la totalité de leur enveloppe nationale au profit du régime de paiement unique à compter de l’exercice financier 2010 et pour la totalité de la période visée à l’annexe II du règlement (CE) no 479/2008 soumettent le formulaire présenté à l’annexe II du présent règlement après avoir dûment rempli la ligne correspondante, cette démarche unique étant à accomplir avant le 30 juin 2008.
4. Les États membres qui décident de soumettre un programme d’aide comportant des particularités régionales peuvent également en fournir le détail région par région en utilisant le formulaire présenté à l’annexe III du présent règlement.
5. Les États membres assument la responsabilité des dépenses entre la date de la réception de leur programme d’aide par la Commission et celle de son applicabilité au sens de l’article 5, paragraphe 2, premier alinéa, du règlement (CE) no 479/2008.
Article 3
Modifications des programmes d’aide
1. Les programmes révisés visés à l’article 5, paragraphe 2, du règlement (CE) no 479/2008 sont soumis à la Commission au moyen du formulaire présenté à l’annexe I du présent règlement et accompagnés, le cas échéant, d’un plan financier révisé établi sur le formulaire présenté à l’annexe IV du présent règlement.
Les États membres visés à l’article 5, paragraphe 4, du règlement (CE) no 479/2008 sont dispensés de l’obligation de soumettre le formulaire présenté à l’annexe IV.
Les États membres assument la responsabilité des dépenses entre la date de la réception par la Commission de leur programme d’aide révisé et celle de son applicabilité au sens de l’article 5, paragraphe 2, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 479/2008.
2. Sauf en cas de mesures d’urgence arrêtées à la suite d’une catastrophe naturelle, les modifications aux programmes d’aide sont communiquées une fois seulement par exercice financier. Si un État membre estime nécessaire de modifier son programme d’aide, il soumet son projet pour le 1er mars ou pour le 30 juin de l’année, accompagné, le cas échéant:
a)
des versions actualisées du programme d’aide et du tableau financier, établies sur les formulaires figurant respectivement à l’annexe I et à l’annexe IV;
b)
d’un exposé des motifs justifiant les modifications proposées.
Tout transfert concernant la mesure visée à l’article 9 du règlement (CE) no 479/2008 est notifié avant le 1er décembre précédant l’année civile d’application du régime de paiement unique.
CHAPITRE II
Mesures admissibles
Section 1
Promotion sur les marchés des pays tiers
Article 4
Actions et marchés admissibles
Les vins visés à l’article 10, paragraphe 2, du règlement (CE) no 479/2008 sont admissibles au titre de la promotion sur les marchés des pays tiers dès lors:
a)
qu’il s’agit de produits destinés à la consommation directe pour lesquels il existe des potentialités d’exportation ou de débouchés nouveaux dans les pays tiers ciblés et qui présentent une forte valeur ajoutée;
b)
que l’origine des produits est mentionnée dans le cadre d’une action d’information ou de promotion et sous la forme, dans le cas du vin, d’une indication géographique;
c)
que l’action bénéficiant du soutien est clairement définie, au travers, notamment, de la mention des produits entrant en ligne de compte, d’un descriptif de l’action de marketing et de l’indication d’un montant prévisionnel des coûts correspondants;
d)
la durée du soutien à la promotion et à l’information n’excède pas trois ans pour un bénéficiaire donné dans un même pays tiers;
e)
que les messages d’information et/ou de promotion se fondent sur les qualités intrinsèques du vin et sont conformes à la législation applicable dans les pays tiers ciblés;
f)
les bénéficiaires disposent de capacités suffisantes pour faire face aux contraintes spécifiques des échanges avec les pays tiers, ainsi que des ressources nécessaires pour faire en sorte que la mesure soit mise en œuvre de la manière la plus efficace possible. Les États membres vérifient en particulier à cet égard que la disponibilité des produits, en qualité comme en quantité, sera suffisante pour répondre à la demande du marché sur le long terme après la clôture de l’action de promotion.
Les bénéficiaires peuvent être des entreprises privées ou des organisations professionnelles, des organisations de producteurs, des organisations intersectorielles ou, sur décision de l’État membre, des organismes publics. En aucun cas les États membres ne désignent un organisme public comme unique bénéficiaire d’une mesure de promotion.
La préférence est accordée aux micro, petites et moyennes entreprises au sens de la recommandation 2003/361/CE de la Commission (10) et aux marques en nom collectif.
Afin d’éviter tout abus dans l’application du régime, il n’est généralement pas autorisé de modifier les éléments visés aux paragraphes a) et c) au cours de la période de mise en œuvre des actions soutenues, sauf s’il est démontré que les modifications proposées en renforceraient le succès.
Article 5
Procédure de sélection
1. Les États membres arrêtent la procédure de présentation des demandes, qui comporte notamment des modalités relatives:
a)
à la vérification du respect des exigences et des critères établis à l’article 4;
b)
aux délais de rigueur pour la présentation des demandes et pour l’examen de l’opportunité de chacune des actions proposées;
c)
aux règles applicables aux produits concernés et à leur commercialisation, conformément aux dispositions du présent règlement, des législations nationales et des cahiers des charges concernés;
d)
aux règles applicables à la conclusion des contrats, y compris en ce qui concerne l’utilisation éventuelle de formulaires normalisés, la constitution de garanties et les dispositions relatives aux paiements d’avances;
e)
aux règles régissant l’évaluation de toute action bénéficiant d’un soutien.
2. Les États membres sélectionnent les demandes en tenant compte, notamment, des critères suivants:
a)
la cohérence des stratégies proposées avec les objectifs fixés;
b)
la qualité des actions proposées;
c)
leur incidence prévisible sur la croissance de la demande pour les produits concernés;
d)
les assurances fournies par les opérateurs intéressés sur leur efficacité et leur accès aux capacités techniques requises, ainsi que sur le fait que le coût de l’action qu’ils projettent de mener eux-mêmes ne dépasse pas les prix normaux du marché.
3. Après examen des demandes, les États membres sélectionnent celles qui présentent le meilleur rapport qualité/coûts et en dressent la liste dans les limites des fonds disponibles; ils la communiquent ensuite à la Commission au moyen du formulaire présenté à l’annexe VIII, de façon à ce que les autres États membres puissent en prendre connaissance et que la cohérence de la mesure s’en trouve renforcée.
4. Il est possible à deux ou plusieurs États membres de sélectionner une action de promotion conjointe. Dans ce cas, ils s’engagent à contribuer à son financement et se mettent d’accord sur les procédures de collaboration administrative en vue de faciliter le suivi, la mise en œuvre et le contrôle de l’action.
5. Les États membres veillent à ce que toute campagne d’envergure nationale ou régionale bénéficiant d’un soutien soit compatible avec les mesures financées au titre du règlement (CE) no 3/2008 ou du règlement (CE) no 1698/2005, ainsi qu’avec les mesures financées au titre des campagnes nationales et régionales.
6. Aucun soutien n’est octroyé au titre de l’article 10 du règlement (CE) no 479/2008 en faveur d’une action soutenue au titre de l’article 20, point c) iii) du règlement (CE) no 1698/2005 ou de l’article 2, paragraphe 3, du règlement (CE) no 3/2008.
7. Les États membres peuvent prévoir que l’aide soit versée à titre d’avance avant que toute action n’ait été mise en œuvre, pourvu que le bénéficiaire ait constitué une garantie.
8. Si un État membre octroie une aide nationale en faveur de la promotion, il l’indique dans les sections correspondantes des annexes I, V, VII et VIII du présent règlement.
Section 2
Restructuration et reconversion des vignobles
Article 6
Définition
Aux fins de l’article 11, paragraphe 3, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 479/2008, on entend par «remplacement normal des vignobles parvenus au terme de leur cycle de vie naturel» la replantation de la même variété sur la même parcelle et selon le même mode de viticulture. Il est loisible aux États membres de prévoir des spécifications complémentaires portant, particulièrement, sur l’âge des vignobles remplacés.
Article 7
Procédure et demandes
1. Les États membres déterminent:
a)
les délais d’exécution des actions de restructuration, dans la limite ultime de cinq ans;
b)
les personnes morales ou physiques qui peuvent présenter des projets de demandes;
c)
les critères objectifs de leur prioritisation, conformément, en particulier, aux dispositions de l’article 104, paragraphe 9, du règlement (CE) no 479/2008;
d)
la teneur des demandes, qui incluent un descriptif détaillé des mesures proposées et des délais proposés pour leur exécution;
e)
la procédure de présentation et d’approbation des demandes, qui prévoit notamment un délai de rigueur pour leur soumission, ainsi que les critères objectifs conditionnant leur ordre de priorité;
f)
l’obligation d’indiquer dans toute demande, pour chaque exercice financier, les mesures à exécuter au cours de l’exercice financier en question et la superficie concernée par chaque mesure, ainsi que les procédures de suivi de cette exécution.
2. Les États membres peuvent imposer une superficie minimale pour les parcelles pouvant prétendre à l’aide à la restructuration et à la reconversion, ainsi que pour les parcelles résultant de la restructuration et de la reconversion, et que toute dérogation à cette exigence soit dûment justifiée et fondée sur des critères objectifs.
Article 8
Niveaux de soutien
Sous réserve des dispositions du présent chapitre et de l’article 11 du règlement (CE) no 479/2008, les États membres établissent des règles régissant dans le détail le champ et le niveau du soutien. Ces règles peuvent notamment prévoir le paiement de montants forfaitaires, les niveaux maximaux de l’aide par hectare et la modulation de l’aide sur la base de critères objectifs. Afin d’éviter toute distorsion de la concurrence, lorsque les droits de plantation utilisés ne résultent pas de l’action de restructuration, l’aide est réduite en conséquence de manière à ce que soit pris en compte le fait que l’utilisation des droits de plantation n’a entraîné aucun coût d’arrachage.
L’aide est payée pour la surface plantée, délimitée comme prévu à l’article 75, paragraphe 1.
Les règles sont conçues de manière à garantir la réalisation des objectifs du régime.
Article 9
Gestion financière
1. L’aide est versée une fois qu’il a été établi qu’une action individuelle ou la totalité des actions couvertes par la demande de soutien, selon le mode de gestion de la mesure choisi par l’État membre, ont été mises en œuvre et contrôlées sur place.
Lorsque l’aide est en principe payable uniquement après l’exécution de la totalité des actions, elle est néanmoins versée au titre des actions individuelles exécutées si les actions restantes n’ont pu être réalisées pour des motifs relevant de la force majeure ou de circonstances exceptionnelles au sens de l’article 40, paragraphe 4, du règlement (CE) no 1782/2003 (11).
Si les contrôles révèlent qu’une action globale faisant l’objet d’une demande d’aide n’a pas été pleinement exécutée pour des motifs autres que la force majeure ou des circonstances exceptionnelles au sens de l’article 40, paragraphe 4, du règlement (CE) no 1782/2003, et que l’aide a été versée après l’exécution d’actions individuelles intégrées dans l’action globale visée dans la demande d’aide, les États membres récupèrent le montant de l’aide versée.
2. Par dérogation au paragraphe 1, l’État membre peut prévoir que l’aide soit versée à titre d’avance aux producteurs pour une action donnée ou pour l’ensemble des actions figurant dans la demande d’aide alors qu’aucune action n’a encore été exécutée, à la condition que l’exécution ait commencé et que le bénéficiaire ait constitué une garantie. Aux fins du règlement (CEE) no 2220/85 (12), l’obligation porte sur l’exécution des actions en cause pour la fin de la seconde campagne vitivinicole suivant le paiement de l’avance.
Cette durée peut être adaptée par l’État membre lorsque:
a)
les surfaces concernées sont comprises dans des zones ayant subi une calamité naturelle reconnue par les autorités compétentes de l’État membre concerné;
b)
les actions prévues ne peuvent être exécutées en raison de problèmes sanitaires affectant le matériel végétal qui ont été attestés par un organisme reconnu par l’État membre concerné.
L’aide ne peut être versée à titre d’avance qu’à la condition que toute autre action concernant la même parcelle pour laquelle le producteur concerné aurait reçu précédemment une aide à titre d’avance ait été entièrement exécutée.
Si les contrôles révèlent que l’action visée dans la demande d’aide et ayant fait l’objet d’une avance n’a pas été pleinement exécutée, l’État membre peut décider d’imposer une sanction.
Article 10
Mesures de transition
Les États membres peuvent autoriser la transformation des actions de restructuration déjà planifiées en application de l’article 11 du règlement (CE) no 1493/1999 en une nouvelle demande au titre de l’article 11, paragraphe 3 du règlement (CE) no 479/2008 pourvu que:
a)
le financement de cette transformation soit assuré sur les fonds disponibles dans le cadre du programme d’aide pour l’action concernée conformément aux dispositions de l’article 11, paragraphe 3, du règlement (CE) no 479/2008;
b)
la poursuite de l’action remplisse, après adaptations s’il y a lieu, les conditions énoncées au présent article.
Section 3
Vendange en vert
Article 11
Définition de la vendange en vert
Aux fins de l’article 12 du règlement (CE) no 479/2008 et de la présente section, le fait de laisser les raisins de qualité commerciale sur les plants au terme du cycle normal de production (non-récolte) est assimilé à la vendange en vert.
En outre, la superficie de toute parcelle bénéficiant de l’aide à la vendange en vert n’entre pas en ligne de compte pour le calcul des limites de rendement fixées dans les spécifications techniques applicables aux vins dotés d’une indication géographique.
Article 12
Conditions de mise en œuvre de la vendange en vert
1. Pour ce qui est de la mesure de vendange en vert, les États membres:
a)
arrêtent les modalités de mise en œuvre de la mesure, notamment en ce qui concerne:
i)
la notification préalable des opérations de vendange en vert;
ii)
le montant à verser à titre de compensation;
iii)
les règles visant à garantir que les surfaces concernées seront maintenues dans de bonnes conditions végétatives, que l’application de la mesure n’aura aucune incidence négative sur l’environnement ni aucune conséquence préjudiciable sur le plan phytosanitaire, et que la bonne exécution de la mesure est possible à vérifier. À cet effet, les États membres peuvent assortir la mesure de restrictions fondées sur des critères objectifs et non discriminatoires concernant notamment le calendrier relatif aux différentes variétés, les risques environnementaux ou phytosanitaires et la méthode à employer;
b)
fixent, pour les demandes relatives à la vendange en vert, un délai de rigueur compris entre le 15 avril et le 31 mai de chaque année;
c)
élaborent pour le 31 mai une analyse prévisionnelle du marché justifiant le recours à la vendange en vert pour restaurer l’équilibre du marché et éviter le déclenchement d’une crise;
d)
veillent à la bonne exécution de la mesure en vérifiant que la vendange en vert se déroule dans les règles de l’art: les surfaces bénéficiant d’une aide à la vendange en vert sont soumises à un contrôle sur place systématique après l’exécution de la mesure et les parcelles contrôlées sont celles qui font l’objet de la demande d’aide.
Le contrôle visé au premier alinéa, point d), consiste notamment à vérifier:
i)
l’existence du vignoble en cause et le bon entretien des surfaces concernées;
ii)
l’élimination ou la destruction intégrale des grappes;
iii)
la méthode employée. Tout exploitant effectuant une demande d’aide à la vendange en vert conserve les justificatifs du coût de l’opération.
Pour garantir qu’il ne reste plus aucun raisin commercialisable sur la parcelle objet du soutien, tous les contrôles ont lieu entre le 15 juin et le 31 juillet de chaque année et sont achevés, pour chacune des surfaces concernées, aux dates normales de la véraison (stade M de Baggiolini ou stade BBCH 83).
2. Il n’est pas autorisé de pratiquer la vendange en vert deux années de suite sur une même parcelle.
3. En cas de destruction totale ou partielle des cultures due notamment à une catastrophe naturelle au sens de l’article 2, paragraphe 8, du règlement (CE) no 1857/2006 de la Commission (13), intervenue avant la date de la vendange en vert, aucune aide n’est octroyée.
4. En cas de destruction totale ou partielle intervenue entre le paiement au titre de l’aide à la vendange en vert et la période des vendanges, aucune compensation financière ne peut être octroyée au titre de l’assurance-récolte pour les pertes de revenues subies en ce qui concerne une surface bénéficiant déjà d’un soutien.
Article 13
Procédure de demande
1. Les États membres établissent la procédure de demande; celle-ci prévoit en particulier la mention de la prime applicable au profit du producteur et des renseignements à fournir dans le dossier de demande. Le dossier de demande doit indiquer la surface concernée, son rendement moyen, la méthode à employer, la variété de vigne et le type de vin qui en est issu.
2. Les États membres vérifient le bien-fondé des demandes. Ils peuvent imposer à cette fin que le producteur joigne à sa demande un engagement écrit. En cas de retrait de la demande sans raison valable, l’État membre peut exiger du producteur le remboursement des frais de traitement de sa demande.
Article 14
Compensation
1. Chaque année, les États membres calculent les coûts directs de la vendange en vert pour les différentes méthodes (manuelles, mécaniques ou chimiques) qu’ils autorisent en rapport avec l’article 12, paragraphe 1, point a) iii). Si plusieurs méthodes sont utilisées sur une même surface, la compensation est calculée sur la base de la moins chère d’entre elles.
2. Les États membres déterminent la perte de revenus engendrée par la vendange en vert sur la base de critères objectifs et non discriminatoires.
Sous réserve de l’article 12, paragraphe 4, du règlement (CE) no 479/2008, les États membres fixent le niveau du soutien prévu à l’article 12, paragraphe 3, de ce règlement sur la base des barèmes de coûts et des hypothèses standard relatives aux pertes de revenus. Les États membres veillent à ce que les calculs:
a)
ne contiennent que des éléments vérifiables;
b)
soient fondés sur des chiffres établis au moyen d’une expertise appropriée;
c)
soient assortis d’une indication claire relative à l’origine des chiffres;
d)
soient différenciés de manière à prendre en compte les conditions spécifiques des sites au niveau local ou régional, selon ce qui convient.
La prime est versée pour la surface plantée, délimitée comme prévu à l’article 75, paragraphe 1, du présent règlement.
Section 4
Fonds de mutualisation
Article 15
Niveau de l’aide
La mesure visée à l’article 13 du règlement (CE) no 479/2008 peut être introduite par les États membres dans leurs programmes d’aide aux conditions suivantes:
a)
la durée du soutien ne doit pas dépasser trois ans;
b)
la participation aux frais administratifs liés à la constitution de fonds de mutualisation est limitée, pour la première, la deuxième et la troisième année de fonctionnement du fonds de mutualisation, à une proportion de la contribution des producteurs au fonds de mutualisation s’élevant respectivement, pour la première, la deuxième et la troisième année de son fonctionnement, à:
i)
10 %, 8 % et 4 % dans les États membres ayant adhéré à la Communauté le 1er mai 2004 ou à une date ultérieure;
ii)
5 %, 4 % et 2 % dans les autres États membres;
c)
les États membres peuvent plafonner les montants qui peuvent être versés au titre de la participation aux frais administratifs liés à la constitution de fonds de mutualisation;
d)
les États membres arrêtent les modalités applicables à la mise en œuvre de cette mesure.
Section 5
Assurance-récolte
Article 16
Conditions d’admissibilité
La mesure visée à l’article 14 du règlement (CE) no 479/2008 peut être introduite par les États membres dans leurs programmes d’aide aux conditions suivantes:
a)
les États membres arrêtent les modalités applicables à la mise en œuvre des mesures d’assurance-récolte, y compris les dispositions nécessaires pour garantir que ces mesures n’entraînent aucune distorsion de la concurrence sur le marché de l’assurance;
b)
les producteurs introduisant une demande au titre de ce régime font connaître leur police d’assurance aux autorités nationales afin que l’État membre puisse se conformer à la condition visée à l’article 14, paragraphe 2, du règlement (CE) no 479/2008;
c)
les États membres plafonnent les montants qui peuvent être versés au titre de l’aide de manière à se conformer aux conditions visées à l’article 14, paragraphe 3, du règlement (CE) no 479/2008. Le cas échéant, les États membres peuvent fixer le niveau du soutien sur la base des barèmes de coûts et des hypothèses standard relatives aux pertes de revenus. Les États membres veillent à ce que les calculs:
i)
ne contiennent que des éléments vérifiables;
ii)
soient fondés sur des chiffres établis au moyen d’une expertise appropriée;
iii)
soient assortis d’une indication claire relative à l’origine des chiffres;
iv)
soient différenciés de manière à prendre en compte les conditions spécifiques des sites au niveau local ou régional, selon ce qui convient.
Aux fins de l’article 14 du règlement (CE) no 479/2008, l’expression «phénomènes climatiques défavorables assimilables à des catastrophes naturelles» a la même signification que celle donnée à l’article 2, paragraphe 8, du règlement (CE) no 1857/2006 de la Commission.
Si un État membre octroie une aide nationale en faveur de l’assurance-récolte, il l’indique dans les sections correspondantes des annexes I, V, et VII du présent règlement.
Section 6
Investissements
Article 17
Mesures admissibles
Les investissements bénéficiant d’un soutien respectent les normes communautaires applicables à l’investissement concerné.
Sont admissibles les dépenses relatives:
a)
à la construction, à l’acquisition, y compris par voie de crédit-bail, et à la rénovation de biens immeubles;
b)
à l’achat ou à la location-vente de matériels et d’équipements neufs, y compris les logiciels, jusqu’à concurrence de la valeur marchande du bien. Les autres coûts liés aux contrats de location-vente, tels que la marge du bailleur, les coûts de refinancement d’intérêts, les frais généraux et les frais d’assurance, sont exclus des dépenses admissibles;
c)
aux frais généraux liés aux dépenses visées aux points a) et b), à savoir notamment les honoraires d’architectes et rémunérations d’ingénieurs et de consultants, ainsi que les coûts liés aux études de faisabilité, à l’acquisition de brevets et à l’obtention de licences.
Par dérogation au point b), et uniquement dans le cas des micro, petites et moyennes entreprises au sens de la recommandation 2003/361/CE de la Commission (14), les États membres peuvent, dans des circonstances dûment justifiées, définir les conditions auxquelles l’achat de matériel d’occasion peut être considéré comme une dépense admissible.
Les simples investissements de renouvellement sont exclus des dépenses admissibles, afin de garantir que l’objectif de la mesure, à savoir améliorer l’adaptation à la demande du marché et renforcer la compétitivité, soit atteint grâce à ces investissements dans le cadre de la mesure relative à la chaîne de transformation.
Article 18
Mesures admissibles en ce qui concerne l’élaboration de nouveaux produits
Les coûts liés à l’élaboration de nouveaux produits, processus et technologies visés à l’article 15, paragraphe 1, point b), du règlement (CE) no 479/2008, concernent les opérations préparatoires, telles que la conception et les tests des produits, processus ou technologies, ainsi que les investissements matériels et/ou immatériels correspondants, intervenant avant toute utilisation à des fins commerciales des produits, processus et technologies nouvellement mis au point.
Les simples investissements de renouvellement sont exclus des dépenses admissibles, afin de garantir que l’objectif de la mesure, à savoir améliorer l’adaptation à la demande du marché et renforcer la compétitivité, soit atteint grâce à ces aides.
Article 19
Gestion financière
Sauf en cas de force majeure ou de circonstances exceptionnelles, au sens de l’article 40, paragraphe 4, du règlement (CE) no 1782/2003, intervenant au cours de la période pendant laquelle les investissements doivent être entrepris, l’aide est versée une fois qu’il a été établi que tous les investissements objet de la demande de soutien ont été effectués et vérifiés par un contrôle sur place.
Les bénéficiaires de l’aide à l’investissement peuvent demander le versement d’une avance aux organismes payeurs compétents pourvu que cette possibilité soit prévue dans le programme d’aide national.
Le montant de l’avance ne peut dépasser 20 % de l’aide publique à l’investissement et sa liquidation doit être subordonnée à la constitution d’une garantie bancaire ou d’une garantie équivalente correspondant à 110 % du montant avancé.
La garantie est libérée lorsque l’organisme payeur compétent constate que le montant des dépenses réelles correspondant à l’aide publique liée à l’investissement dépasse le montant de l’avance.
Article 20
Compatibilité et cohérence
Aucune aide n’est consentie en faveur des actions de marketing ayant fait l’objet d’un soutien au titre de l’article 10 du règlement (CE) no 479/2008.
Si un État membre octroie une aide nationale aux investissements, il l’indique dans les sections correspondantes des formulaires figurant aux annexes I, V, et VII du présent règlement.
Section 7
Élimination des sous-produits
Article 21
Établissement d’un pourcentage minimal d’alcool
1. Sous réserve des dispositions de l’annexe VI, section D, point 1, du règlement (CE) no 479/2008, les États membres fixent le volume d’alcool que doivent contenir les sous-produits en pourcentage du volume d’alcool contenu dans le vin produit. Les États membres peuvent moduler le pourcentage minimal d’alcool sur la base de critères objectifs et non discriminatoires.
2. Si le pourcentage applicable, fixé par l’État membre en application du paragraphe 1, n’est pas atteint, l’assujetti à l’obligation livre une quantité de vin issu de sa propre production afin de parvenir audit pourcentage.
3. Pour la détermination du volume d’alcool contenu dans les sous-produits en proportion du volume d’alcool contenu dans le vin produit, le titre alcoométrique volumique naturel forfaitaire à prendre en considération dans les différentes zones viticoles est fixé:
a)
à 8,0 % pour la zone A;
b)
à 8,5 % pour la zone B;
c)
à 9,0 % pour la zone C I;
d)
à 9,5 % pour la zone C II;
e)
à 10,0 % pour la zone C III.
Article 22
Élimination des sous-produits
Les producteurs sont tenus de procéder au retrait des sous-produits de la vinification ou de toute autre opération de transformation du raisin sous supervision et dans le respect des conditions suivantes:
a)
les sous-produits sont retirés sans délai et au plus tard pour la fin de la campagne au cours de laquelle ils ont été obtenus. Les États membres peuvent avancer cette date. Le retrait, avec indication des quantités estimatives, est soit inscrit dans les registres établis en application de l’article 112, paragraphe 2, du règlement (CE) no 479/2008, soit certifié par l’autorité compétente;
b)
le retrait est effectué dans le respect de la législation communautaire applicable, particulièrement en matière environnementale.
Le retrait des lies en cause est considéré comme effectif une fois que celles-ci ont été dénaturées de manière à les rendre impropres à toute utilisation pour la vinification et que la livraison à des tiers des lies ainsi dénaturées est inscrite dans les registres établis conformément à l’article 112, paragraphe 2, du règlement (CE) no 479/2008. Les États membres prennent les mesures nécessaires pour veiller au contrôle de ces transactions. Ils peuvent à cet effet instituer un système d’enregistrement préalable des tierces parties concernées.
Les États membres peuvent décider que les producteurs ayant produit eux-mêmes et dans leurs propres installations moins de 25 hectolitres de vin ou de moût au cours de la campagne considérée sont dispensés de procéder au retrait de leurs sous-produits.
Article 23
Élimination par distillation des sous-produits
1. Les producteurs peuvent s’acquitter de leur obligation d’élimination pour une partie ou pour la totalité des sous-produits de la vinification ou de toute autre opération de transformation du raisin en livrant les sous-produits concernés aux fins de la distillation.
2. Les États membres peuvent imposer à tous leurs producteurs ou à une partie d’entre eux de livrer aux fins de la distillation une partie ou la totalité des sous-produits de la vinification ou de toute autre opération de transformation du raisin, et ce sur la base de critères objectifs et non discriminatoires. Cette obligation peut également être remplie au travers de la livraison de vin à l’industrie de la vinaigrerie.
3. Les États membres concernés peuvent instituer un régime de certification des distillateurs selon une procédure qu’il leur appartient d’arrêter.
Article 24
Objet de l’aide
1. L’aide visée à l’article 16 du règlement (CE) no 479/2008 est versée, sous réserve de la condition visée au paragraphe 3 et dans les limites fixées au paragraphe 1, deuxième alinéa, de ce même article, aux distillateurs effectuant la transformation des produits livrés aux fins de la distillation en alcool brut présentant un titre alcoométrique minimal de 92 %.
2. L’aide comprend un montant forfaitaire destiné à compenser les coûts de collecte des produits à transférer du distillateur au producteur, pour autant que ce dernier assume les coûts y afférents.
3. Les États membres peuvent prévoir que l’aide soit versée à titre d’avance, pourvu que le bénéficiaire ait constitué une garantie.
4. Les États membres arrêtent les modalités d’application de la mesure prévue au présent article.
Article 25
Montant de l’aide
1. Le montant maximal de l’aide visée à l’article 16 du règlement (CE) no 479/2008 à verser aux distillateurs est déterminé par pourcentage de volume d’alcool et par hectolitre, conformément à la règle suivante:
a)
pour l’alcool brut obtenu à partir de marcs: EUR 1,1 / % vol. /hl;
b)
pour l’alcool brut obtenu à partir de vin et de lies: EUR 0,5 / % vol. /hl.
2. Les États membres fixent, dans les limites établies au paragraphe 1, sur la base de critères objectifs et non discriminatoires, le montant de l’aide et celui de la compensation forfaitaire au titre des coûts de collecte prévue à l’article 24, paragraphe 2, et les communiquent à la Commission sous les rubriques correspondantes des formulaires présentés aux annexes I, V et VII. Ces montants peuvent être ajustés en fonction des différentes typologies de production, sur la base de critères objectifs et non discriminatoires.
Section 8
Distillation d’alcool de bouche
Article 26
Objet de l’aide
1. L’aide visée à l’article 17 du règlement (CE) no 479/2008 est octroyée, aux conditions visées à cet article et sur la base de critères objectifs et non discriminatoires, aux producteurs dont l’activité a pour finalité l’élaboration de distillats de vin destinés au secteur de l’alcool de bouche.
2. L’aide peut être octroyée à des producteurs de vin qui ne sont pas eux-mêmes viticulteurs.
3. Les États membres peuvent prévoir que l’aide soit versée à titre d’avance, pourvu que le bénéficiaire ait constitué une garantie.
4. Les États membres arrêtent les modalités d’application de la mesure prévue au présent article.
Article 27
Montant de l’aide
Les États membres fixent les montants de l’aide à l’hectare et les communiquent à la Commission sous les rubriques correspondantes des annexes I, V et VII. Ces montants peuvent être ajustés en fonction, notamment, des régions et des conditions de production, sur la base de critères objectifs et non discriminatoires.
Section 9
Distillation de crise
Article 28
Description de la mesure
1. Sous réserve de la condition visée à l’article 18, paragraphe 1, du règlement (CE) no 479/2008, et dans la limite du budget disponible, visé aux paragraphes 4 et 5 de ce même article, tout État membre engageant des opérations de distillation de crise sur une partie ou sur l’ensemble de son territoire, pour une plusieurs catégories de vin et sur la base de critères objectifs et non discriminatoires, en informe la Commission par le moyen d’une modification de son programme d’aide.
2. Les États membres peuvent imposer la distillation de crise à tous leurs producteurs ou à une partie d’entre eux, sur la base de critères objectifs et non discriminatoires.
3. Les États membres arrêtent les modalités d’application de la mesure prévue au présent article.
Article 29
Montant de l’aide
1. L’aide visée à l’article 18 du règlement (CE) no 479/2008 est versée, sous réserve de la condition visée au paragraphe 3 de ce même article, aux distillateurs effectuant la transformation du vin en alcool brut présentant un titre alcoométrique minimal de 92 %.
2. L’aide peut être assortie d’un prix minimal, qui est répercuté par le distillateur sur le producteur de vin.
3. Les États membres peuvent prévoir que l’aide soit versée à titre d’avance, pourvu que le bénéficiaire ait constitué une garantie.
Article 30
Montant de l’aide
1. Les États membres fixent le montant de l’aide ainsi que, le cas échéant, le prix minimal à payer aux producteurs de vin visé à l’article 29, et ils les communiquent à la Commission sous les rubriques correspondantes des formulaires présentés aux annexes I, V et VII. Ces montants peuvent être ajustés en fonction, notamment, des régions de production et des catégories de vins, sur la base de critères objectifs et non discriminatoires. Dans tous les cas, l’aide est calculée de telle sorte que le prix payé aux producteurs de vin ne dépasse pas le prix du marché pour la région de production et la catégorie de vin correspondantes.
2. Lorsqu’il y a lieu, les États membres réduisent proportionnellement le prix minimal payé aux producteurs pour les vins dont le titre alcoolémique a été renforcé par l’ajout de saccharose ou de moût et qui ont bénéficié de l’aide visée à l’article 19 du règlement (CE) no 479/2008.
Article 31
Aides nationales
Toute État membre octroyant une aide à la distillation de crise enregistre les données relatives à chaque demande et le résultat de la demande. Il communique ces informations sous la rubrique correspondante des annexes II, III à IV.
Section 10
Utilisation du moût de raisin concentré
Article 32
Objet de l’aide
1. L’aide visée à l’article 19 du règlement (CE) no 479/2008 est octroyée aux producteurs de vins qui utilisent des moûts de raisins concentrés et des moûts de raisins concentrés rectifiés produits dans la Communauté pour augmenter le titre alcoométrique volumique naturel des produits visés à l’annexe V, point A, du règlement (CE) no 479/2008.
2. Les États membres peuvent prévoir que l’aide soit versée à titre d’avance, pourvu que le bénéficiaire ait constitué une garantie.
3. Les États membres arrêtent les modalités d’application de la mesure prévue au présent article.
Article 33
Montant de l’aide
1. Le montant maximal de l’aide visée à l’article 19, paragraphe 1, du règlement (CE) no 479/2008 est fixé comme indiqué ci-après, par titre alcoométrique volumique (% vol.) en puissance et par hectolitre, pour les catégories de produits suivantes:
a)
pour le moût de raisins concentré:
EUR 1,699 / % vol. /hl;
b)
pour le moût de raisin concentré rectifié:
EUR 2,206 / % vol. /hl.
2. Les États membres établissent, dans les limites prévues au paragraphe 1 et sur la base de critères objectifs et non discriminatoires, le montant de l’aide pour chaque catégorie de produits et le communique à la Commission sous la rubrique correspondante des formulaires présentés aux annexes I, V et VII. Ce montant peut être modulé par région ou par zone viticole, sur la base de critères objectifs et non discriminatoires.
3. Le titre alcoométrique en puissance des produits visés au paragraphe 1 est déterminé en appliquant les données chiffrées du tableau de correspondance figurant à l’annexe I du règlement (CE) no 1623/2000 aux indications fournies à la température de 20 °C par un réfractomètre utilisé selon la méthode définie à l’annexe du règlement (CEE) no 558/93 de la Commission (15). Une tolérance de 0,2 % vol. est admise lors des contrôles par les autorités compétentes.
Article 34
Contrôles
Les autorités compétentes des États membres prennent toutes les mesures qui s’imposent pour veiller à ce que soient effectués les contrôles nécessaires en vue de vérifier, notamment, l’identité et le volume du produit utilisé aux fins de l’augmentation du titre alcoométrique, ainsi que le respect des dispositions de l’annexe V, points A et B, du règlement (CE) no 479/2008.
CHAPITRE III
Rapports, évaluation et dispositions générales
Article 35
Rapports et évaluation
1. Le rapport visé à l’article 21, paragraphe 1, du règlement (CE) no 479/2008 est présenté à la Commission par les États membres en utilisant les formulaires figurant aux annexes V et VI du présent règlement. Les informations consignées dans les tableaux correspondants se rapportent, pour chaque année, aux actions prévues dans le programme d’aide. Il s’agit:
a)
une déclaration des dépenses déjà encourues au cours de la période de programmation, ventilées par exercice financier, qui ne doivent en aucun cas dépasser le plafond du montant total alloué à l’État membre en application de l’annexe II du règlement (CE) no 479/2008;
b)
des prévisions de dépenses pour les exercices suivants, jusqu’au terme de la période prévue pour la mise en œuvre du programme d’aide, établies à concurrence du montant total alloué à l’État membre en application de l’annexe II du règlement (CE) no 479/2008 et conformément à la version actualisée la plus récente soumise en application de l’article 3 du présent règlement.
2. Les États membres soumettent dans la même communication les données techniques relatives à la mise en œuvre des actions prévues dans le programme d’aide, en utilisant le formulaire présenté à l’annexe VII. Les données détaillées relatives à la mise en œuvre de l’action de promotion sont présentées par les États membres dans le formulaire figurant à l’annexe VIII.
3. Les références à un exercice financier donné se rapportent aux paiements effectivement réalisés par les États membres entre le 16 octobre et le 15 octobre de l’exercice suivant.
4. Le rapport visé à l’article 21, paragraphe 2, du règlement (CE) no 479/2008 est présenté à la Commission par les États membres en utilisant les mêmes formulaires figurant aux annexes V et VI du présent règlement. En outre, les éléments suivants sont incorporés aux conclusions:
-
C1: l’évaluation des coûts et bénéfices du programme d’aide,
-
C2: une description des moyens de renforcer l’efficacité du programme d’aide.
5. Les États membres communiquent à la Communication les mesures qu’ils ont prises pour se conformer aux dispositions de l’article 9, paragraphe 1, et de l’article 12, paragraphe 1, point d). Ils utilisent pour ce faire les formulaires figurant aux annexes VIII bis et VIII ter.
6. Les États membres visés à l’article 5, paragraphe 4, du règlement (CE) no 479/2008 sont dispensés de l’obligation de soumettre les formulaires figurant aux annexes V, VI, VII, VIII, VIII bis et VIII ter du présent règlement.
7. Les États membres enregistrent le détail de tous les programmes d’aide, modifiés ou non, et de toutes les actions mises en œuvre dans le cadre de leur application.
Article 36
Exclusion
Aucun soutien financier ne peut être accordé dans le cadre des programmes d’aide nationaux aux producteurs concernés par les dispositions relatives aux plantations illégales visées aux articles 85 et 86 du règlement (CE) no 479/2008 ou au profit des cultures de vignes mères de greffons visées à l’article 60, paragraphe 3, du présent règlement.
Article 37
Délais de paiement aux bénéficiaires
Pour toutes les actions à l’exception de la mesure prévue à l’article 9 du règlement (CE) no 479/2008, les États membres:
a)
fixent une date limite d’exécution;
b)
effectuent les paiements aux bénéficiaires dans les délais suivants, à compter de l’introduction d’une demande valable et complète:
i)
sept mois dans le cas des actions qui peuvent être achevées et contrôlées sur une période d’un an;
ii)
un délai raisonnable établi par l’État membre et communiqué à la Commission sous les rubriques correspondantes de l’annexe I dans le cas des actions qui ne peuvent être achevées et contrôlées sur une période d’un an.
TITRE III
ÉCHANGES AVEC LES PAYS TIERS
CHAPITRE I
Régime des prix d’entrée pour les jus et moûts de raisins
Article 38
Définition
Aux fins du présent titre, on entend par «lot» une quantité d’un produit donné expédiée par un même expéditeur à un même destinataire et présentée sous le couvert d’une même déclaration de mise en libre pratique. Chaque déclaration ne peut couvrir que des marchandises d’une seule et même origine, conformément aux définitions des articles 23 et 24 du règlement (CEE) no 2913/92 (16), relevant d’un même code de la nomenclature combinée.
Article 39
Vérification lot par lot
1. Pour les produits relevant des codes NC 2009 61, 2009 69 et 2204 30, figurant à l’annexe I, troisième partie, section I, annexe 2, du tarif douanier commun et soumis au régime des prix d’entrée, la valeur en douane réelle est vérifiée lot par lot.
2. Pour les produits visés au paragraphe 1, le prix d’entrée prévu à l’annexe 2 du règlement (CEE) no 2658/87 du Conseil (17) est déterminé sur la base de la valeur en douane réelle.
CHAPITRE II
Attestations et rapports d’analyse des vins, jus de raisins et moûts de raisins à l’importation
Section 1
Dispositions générales
Article 40
Documents exigés
L’attestation et le rapport d’analyse visés respectivement aux points a) et b) de l’article 82, paragraphe 3, du règlement (CE) no 479/2008 font l’objet d’un même document dont:
a)
le volet «attestation» est établi par un organisme du pays tiers de provenance des produits;
b)
le volet «rapport d’analyse» est établi par un laboratoire officiel reconnu par le pays tiers de provenance des produits.
Article 41
Contenu du rapport d’analyse
Le rapport d’analyse comporte les indications suivantes:
a)
en ce qui concerne les vins et les moûts de raisins partiellement fermentés:
i)
le titre alcoométrique volumique total;
ii)
le titre alcoométrique volumique acquis;
b)
en ce qui concerne les moûts de raisins et les jus de raisins, la densité;
c)
en ce qui concerne les vins, les moûts de raisins et les jus de raisins:
i)
l’extrait sec total;
ii)
l’acidité totale;
iii)
l’acidité volatile;
iv)
l’acidité citrique;
v)
l’anhydride sulfureux total;
vi)
la présence de variétés provenant de croisements interspécifiques (hybrides producteurs directs) ou d’autres variétés n’appartenant pas à l’espèce Vitis vinifera.
Article 42
Exemptions
1. Sont exemptés de la présentation de l’attestation et du rapport d’analyse les produits originaires et exportés de pays tiers qui sont présentés en récipients de 5 litres ou moins, étiquetés et munis d’un dispositif de fermeture non récupérable, lorsque la quantité totale transportée, même si elle est composée de plusieurs lots distincts, n’excède pas 100 litres.
2. Si les conditions énoncées au paragraphe 1 ne sont pas remplies, sont néanmoins exemptés de la présentation de l’attestation et du rapport d’analyse:
a)
le vin, le moût de raisins et le jus de raisin contenus dans les bagages personnels des voyageurs, au sens de l’article 45 du règlement (CEE) no 918/83 du Conseil (18), et dans la limite de 30 litres par voyageur;
b)
le vin faisant l’objet d’envois par lots adressés de particulier à particulier au sens de l’article 29 du règlement (CEE) no 918/83, dans la limite de 30 litres par lot;
c)
le vin et le jus de raisins faisant partie des biens personnels de personnes physiques qui transfèrent leur résidence normale dans la Communauté au sens de l’article 2 du règlement (CEE) no 918/83;
d)
le vin et le jus de raisins destinés aux expositions, telles que définies à l’article 95 du règlement (CEE) no 918/83, sous réserve que les produits concernés soient conditionnés en récipients de 2 litres ou moins, étiquetés et munis d’un dispositif de fermeture non récupérable;
e)
les quantités de vin, de moût de raisins et de jus de raisins conditionnées dans d’autres types de récipients et importées à des fins d’expérimentation scientifique et technique, dans la limite de 100 litres;
f)
le vin et le jus de raisins importés conformément aux dispositions de la convention de Vienne du 18 avril 1961 sur les relations diplomatiques, de la convention de Vienne du 24 avril 1963 sur les relations consulaires ou d’autres conventions consulaires, ainsi que de la convention de New York du 16 décembre 1969 sur les missions spéciales;
g)
le vin et le jus de raisins entreposés à bord de navires et d’aéronefs effectuant des liaisons internationales;
h)
le vin et le jus de raisins originaires de la Communauté et mis en bouteilles dans la Communauté, exportés vers un pays tiers puis renvoyés sur le territoire douanier de la Communauté pour y être mis en libre pratique.
Section 2
Conditions à remplir, modalités d’établissement et utilisation de l’attestation et du rapport d’analyse prévus à l’importation des vins, jus de raisins et moûts de raisins
Article 43
Document V I 1
1. L’attestation et le rapport d’analyse sont établis sur un même document V I 1 pour chaque lot destiné à être importé dans la Communauté.
Le document visé au premier alinéa est établi sur un formulaire V I 1 correspondant au modèle présenté à l’annexe IX; il est signé par un fonctionnaire d’un organisme officiel et par un fonctionnaire d’un laboratoire reconnu visé à l’article 48.
2. Lorsque le produit en cause n’est pas destiné à la consommation humaine directe, il n’y a pas lieu de remplir la section «Rapport d’analyse» du formulaire V I 1.
Lorsqu’il s’agit d’un vin conditionné en récipients étiquetés d’une capacité inférieure ou égale à 60 litres munis d’un dispositif de fermeture non récupérable et que ce vin est originaire d’un pays figurant dans la liste de l’annexe XII ayant offert des garanties particulières qui ont été acceptées par la Communauté, la section «Rapport d’analyse» du formulaire V I 1 ne doit être remplie que pour ce qui concerne:
a)
le titre alcoométrique acquis;
b)
l’acidité totale;
c)
l’anhydride sulfureux total.
Article 44
Description des documents
1. Les formulaires V I 1 sont composés, dans l’ordre, d’un original dactylographié ou manuscrit et d’une copie obtenue simultanément lors de la frappe ou de la rédaction.
2. Le formulaire V I 2 est un extrait établi conformément au modèle figurant à l’annexe X à partir des données figurant sur un document V I 1 ou un autre extrait V I 2, et visé par un bureau de douane dans la Communauté. Les formulaires V I 2 sont composés, dans l’ordre, d’un original et de deux copies.
3. Les documents V I 1 et les extraits V I 2 répondent aux exigences techniques énoncées à l’annexe XI.
4. L’original et la copie accompagnent le produit. Les formulaires V I 1 et V I 2 doivent être remplis à la machine ou à la main ou à l’aide de moyens techniques équivalents reconnus par un organisme officiel. En cas de rédaction manuscrite, les formulaires sont remplis à l’encre et en caractères d’imprimerie. Les formulaires ne comportent ni grattages ni surcharges. Les modifications qui y sont apportées sont effectuées en biffant les indications erronées et en ajoutant, le cas échéant, les indications voulues. Toute modification ainsi réalisée doit être approuvée par son auteur et visée, selon ce qui convient, par l’organisme officiel, le laboratoire ou les autorités douanières.
5. Les documents V I 1 et les extraits V I 2 portent un numéro d’ordre attribué, pour les documents V I 1, par l’organisme officiel dont un responsable signe l’attestation et, pour les extraits V I 2, par le bureau de douane qui les vise conformément à l’article 47, paragraphes 2 et 3.
6. Sans préjudice des dispositions des paragraphes 2, 3, 4 et 5, les formulaires V I 1 et V I 2 peuvent être délivrés et utilisés au moyen de systèmes informatiques selon les modalités arrêtées par les autorités compétentes des États membres. Le contenu des formulaires V I 1 et V I 2 ne varie pas selon qu’il est établi sur support électronique ou sur papier.
Article 45
Procédure simplifiée
1. Sont considérés comme attestation ou rapport d’analyse établis par les organismes et laboratoires figurant dans la liste visée à l’article 48 les documents V I 1 établis par les producteurs de vin installés dans les pays tiers figurant à l’annexe XII dont la Communauté a accepté les garanties particulières, à condition que ces producteurs aient reçu un agrément individuel des autorités compétentes desdits pays tiers et soient soumis à leur contrôle.
2. Les producteurs agréés visés au paragraphe 1 utilisent un formulaire V I 1 et inscrivent, dans la case 9, le nom et l’adresse de l’organisme officiel du pays tiers dont ils ont reçu l’agrément. Ils indiquent en outre:
a)
dans la case 1, outre leur nom et leur adresse, leur numéro d’enregistrement dans le pays tiers figurant à l’annexe XII;
b)
dans la case 10, au minimum les indications prévues à l’article 43, paragraphe 2.
Ils apposent leur signature à l’endroit prévu dans les cases 9 et 10, après avoir biffé les mots «nom et qualité du responsable».
L’apposition des cachets et l’indication du nom et de l’adresse du laboratoire ne sont pas requises.
Article 46
Dérogations
L’application de l’article 43, paragraphe 2, et de l’article 45 du présent règlement peut être suspendue s’il est constaté que les produits auxquels s’appliquent ces mesures ont fait l’objet de falsifications susceptibles d’induire un risque pour la santé des consommateurs, ou de pratiques œnologiques autres que celles qui sont visées à l’article 82, paragraphe 2, du règlement (CE) no 479/2008.
Article 47
Prescriptions d’utilisation
1. L’original et la copie du document V I 1 ou de l’extrait V I 2 sont remis, lors de l’accomplissement des formalités douanières requises pour la mise en libre pratique du lot auquel ils se rapportent, aux autorités compétentes de l’État membre sur le territoire duquel cette opération est effectuée.
Ces autorités annotent en conséquence, pour autant que de besoin, le verso du document V I 1 ou de l’extrait V I 2. Elles rendent l’original à l’intéressé et conservent la copie pendant cinq ans au moins.
2. Lorsqu’un lot est destiné à être réexpédié dans son intégralité avant d’être mis en libre pratique, le nouvel expéditeur remet aux autorités douanières sous la surveillance desquelles se trouve le lot en question le document V I 1 ou l’extrait V I 2 relatif à ce lot, ainsi que, le cas échéant, un formulaire V I 2 établi consécutivement.
Après avoir vérifié la concordance entre les indications figurant sur le document V I 1 et celles figurant sur le formulaire V I 2 ou, le cas échéant, entre les indications figurant sur l’extrait V I 2 et celles figurant sur le formulaire V I 2 établi consécutivement, lesdites autorités douanières visent ce dernier, qui vaut alors extrait V I 2, et annotent en conséquence le document ou l’extrait précédent. Elles rendent au nouvel expéditeur l’extrait ainsi que l’original du document V I 1 ou de l’extrait V I 2 précédent, et en conservent la copie pendant une période minimale de cinq ans.
Toutefois, il n’y a pas lieu d’établir de formulaire V I 2 en cas de réexportation d’un lot de produit vers un pays tiers.
3. Lorsqu’un lot est fractionné avant sa mise en libre pratique, l’intéressé remet aux autorités douanières sous la surveillance desquelles se trouve le lot à fractionner l’original et la copie du document V I 1 ou l’extrait V I 2 relatif à ce lot ainsi que, pour chaque nouveau lot, l’original d’un formulaire V I 2 ainsi que deux copies établis consécutivement.
Après avoir vérifié la concordance entre les indications figurant sur le document V I 1 ou sur l’extrait V I 2 et celles figurant sur le formulaire V I 2 établi consécutivement pour chaque nouveau lot, lesdites autorités douanières visent ce dernier formulaire, qui vaut alors extrait V I 2, et annotent en conséquence le verso du document V I 1 ou de l’extrait V I 2 à partir duquel ledit extrait a été établi. Elles rendent à l’intéressé l’extrait V I 2, ainsi que le document V I 1 ou l’extrait V I 2 établi précédemment, et conservent une copie de chacun de ces documents pendant cinq ans au moins.
Article 48
Liste des organismes compétents
1. La Commission établit et tient à jour des listes rassemblant les noms et les adresses des organismes et des laboratoires, ainsi que des producteurs de vin habilités à établir des documents V I 1, sur la base des informations notifiées par les autorités compétentes des pays tiers. La Commission publie sur internet les noms et les adresses desdits organismes et laboratoires.
2. Les notifications des autorités compétentes des pays tiers visées au paragraphe 1 contiennent:
a)
les noms et les adresses des organismes et des laboratoires officiels reconnus ou désignés aux fins de l’établissement des documents V I 1;
b)
les noms, les adresses et les numéros d’enregistrement officiels des producteurs de vin autorisés à établir eux-mêmes les documents V I 1.
Ne sont retenus sur les listes visées au paragraphe 1 que des organismes et des laboratoires visés au premier alinéa, point a), qui ont été habilités par les autorités compétentes du pays tiers concerné à fournir à la Commission et aux États membres, sur demande, tout renseignement utile pour permettre l’appréciation des données figurant sur le document.
3. Les listes sont actualisées, notamment pour tenir compte des modifications résultant des changements d’adresse et/ou de dénomination des organismes ou des laboratoires.
Article 49
Règles en cas d’importation indirecte
Dans le cas où un vin est exporté d’un pays tiers sur le territoire duquel il a été élaboré, (ci-après dénommé «pays d’origine») vers un autre pays tiers (ci-après dénommé «pays d’exportation»), d’où il est ensuite exporté vers la Communauté, les autorités compétentes du pays d’exportation peuvent établir le document V I 1 pour le vin en question sur la base d’un document V I 1 ou d’un document équivalent établi par les autorités compétentes du pays d’origine, sans devoir effectuer d’analyses supplémentaires, dès lors que ce vin:
a)
a déjà été embouteillé et étiqueté dans le pays d’origine et est resté ainsi; ou
b)
est exporté en vrac au départ du pays d’origine, puis embouteillé et étiqueté dans le pays d’exportation sans subir de transformation supplémentaire.
L’autorité compétente du pays d’exportation certifie sur le document V I 1 qu’il s’agit d’un vin visé au paragraphe 1 remplissant les conditions qui y sont prévues.
L’original ou une copie certifiée du document V I 1 ou équivalent du pays d’origine est joint au document V I 1 du pays d’exportation.
Sont considérés comme pays d’origine aux fins du présent article les seuls pays figurant dans la liste des organismes et des laboratoires désignés par les pays tiers pour remplir les documents qui doivent accompagner chaque importation de vin, publiée en application de l’article 48, paragraphe 1.
Article 50
Règles particulières applicables à certains vins
1. En ce qui concerne les vins de liqueur et les vins vinés, les documents V I 1 ne sont reconnus valables que lorsque l’organisme officiel visé à l’article 48 a inscrit dans la case 14 la mention:
«Il est certifié que l’alcool ajouté à ce vin est d’origine vinique.»
Cette mention doit être complétée par les indications suivantes:
a)
le nom et l’adresse complets de l’organisme de délivrance;
b)
la signature d’un responsable de cet organisme;
c)
le cachet de l’organisme.
2. Le document V I 1 peut être utilisé pour certifier qu’un vin importé bénéficie d’une indication géographique conformément soit à l’accord sur les aspects des droits de propriété intellectuelle qui touchent au commerce (TRIPS) de l’Organisation mondiale du commerce (OMC), soit à la législation communautaire relative aux indications géographiques ou à une convention sur la reconnaissance et la protection des indications géographiques passée entre la Communauté européenne et le pays tiers d’où le vin est originaire.
Dans ce cas, la mention suivante est inscrite dans la case 14:
«Il est certifié que le vin faisant l’objet du présent document a été produit dans la région viticole … et que l’indication géographique figurant dans la case 6 lui a été attribuée conformément à la réglementation du pays d’origine.»
Cette mention doit être complétée par les indications prévues au paragraphe 1, deuxième alinéa.
Article 51
Conformité des vins importés
Si les autorités compétentes d’un État membre soupçonnent qu’un produit originaire d’un pays tiers ne respecte pas les dispositions de l’article 82, paragraphes 1 et 2 du règlement (CE) no 479/2008, elles en informent la Commission sans délai.
CHAPITRE III
Dispositions spécifiques en matière d’exportations
Article 52
Notification des organismes officiels
1. Les États membres communiquent à la Commission la liste des organismes officiels ou officiellement reconnus qu’ils proposent d’habiliter à délivrer les attestations prouvant que le vin répond aux conditions d’accès aux concessions prévues dans les accords avec les pays tiers.
2. Agissant au nom de la Communauté, la Commission dresse et échange, avec le pays tiers concerné, la liste des organismes officiels autorisés à établir l’attestation visée au paragraphe 1, ainsi que le certificat équivalent délivré par ledit pays tiers.
3. La Commission publie la liste prévue au paragraphe 2 et l’actualise périodiquement.
CHAPITRE IV
Dispositions transitoires
Article 53
Conformité des documents V I 1 et V I 2
Les documents V I 1 et V I 2 qui étaient conformes aux dispositions en vigueur au moment de leur mise en circulation mais ne le sont plus à compter de la date d’application du présent règlement peuvent encore être utilisés jusqu’au 31 décembre 2008.
Article 54
Libération de la garantie
À la demande des parties intéressées, la garantie constituée aux fins de la délivrance d’un certificat d’importation ou d’exportation est libérée à compter du 1er août 2008, pour autant que la validité du certificat n’ait pas expiré avant cette date.
TITRE IV
POTENTIEL DE PRODUCTION
CHAPITRE I
Plantations illégales
Article 55
Sanctions en cas de manquement à l’obligation d’arrachage
1. Les sanctions visées à l’article 85, paragraphe 3, et à l’article 86, paragraphe 4, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 479/2008 sont établies de manière à ce qu’une sanction appropriée soit appliquée aux personnes ayant commis une infraction aux dispositions concernées.
Sans préjudice, le cas échéant, des sanctions qu’ils ont imposées précédemment, les États membres établissent les sanctions visées à l’article 85, paragraphe 3, et à l’article 86, paragraphe 4, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 479/2008 sur la base des principes suivants:
a)
la sanction financière de base s’élève au moins à 12 000 EUR/ha;
b)
les États membres peuvent augmenter le montant de la sanction en fonction de la valeur commerciale des vins produits par les vignobles concernés.
2. Les États membres appliquent la sanction visée à l’article 85, paragraphe 3, du règlement (CE) no 479/2008:
a)
pour les plantations illégales existant au moment de l’entrée en vigueur du présent règlement, pour la première fois le 1er janvier 2009;
b)
pour les plantations illégales effectuées après l’entrée en vigueur du présent règlement, pour la première fois avec effet à la date de ces plantations.
Le montant de la sanction est prélevé tous les douze mois à compter des dates susvisées, conformément aux critères définis au paragraphe 1 du présent article, jusqu’à ce que l’intéressé se conforme à l’obligation d’arrachage.
3. Les États membres appliquent la sanction visée à l’article 86, paragraphe 4, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 479/2008 pour la première fois le 1er juillet 2010 en cas de manquement à l’obligation d’arrachage et par la suite tous les douze mois, conformément aux critères définis au paragraphe 1 du présent article, jusqu’à ce que l’intéressé se conforme à l’obligation d’arrachage.
4. Le montant des sanctions appliquées au sens du présent article est conservé par l’État membre.
Article 56
Sanctions en cas de manquement à l’interdiction de mise en circulation
1. Les sanctions visées à l’article 87, paragraphe 2, du règlement (CE) no 479/2008 sont établies de manière à ce qu’une sanction appropriée soit appliquée aux personnes ayant commis une infraction aux dispositions concernées.
2. Les sanctions visées au paragraphe 1 sont appliquées lorsque le producteur dont la superficie plantée en vigne dépasse 0,1 hectare, selon le cas:
a)
ne présente pas le contrat de distillation dans le délai prévu à l’article 57, paragraphe 1, deuxième alinéa, ou que ce contrat ne couvre pas la totalité de la production concernée, déclarée dans la déclaration de récolte ou de production; ou
b)
n’informe pas l’autorité compétente, dans le délai prévu à l’article 57, paragraphe 1, troisième alinéa, de son intention de procéder à une vendange en vert, ou n’effectue pas la vendange en vert de manière satisfaisante.
3. Les États membres appliquent les sanctions visées au paragraphe 1:
a)
en cas de non-présentation du contrat de distillation, un mois après l’expiration du délai prévu à l’article 57, paragraphe 1, deuxième alinéa;
b)
en cas de manquement aux règles relatives à la vendange en vert, le 1er septembre de l’année civile concernée.
4. Le montant des sanctions appliquées conformément au présent article est conservé par l’État membre.
Article 57
Interdiction de mise en circulation ou distillation
1. Dans le cas de l’article 87, paragraphe 1, du règlement (CE) no 479/2008, les raisins ou les produits issus de raisins ne peuvent avoir qu’une des destinations suivantes:
a)
distillation aux seuls frais du producteur;
b)
vendange en vert au sens de l’article 12, paragraphe 1, du règlement (CE) no 479/2008, aux frais du producteur concerné;
c)
consommation familiale, cette possibilité étant subordonnée à la condition que la superficie plantée en vigne du producteur ne dépasse pas 0,1 ha.
Dans le cas de la distillation prévue au premier alinéa, point a):
-
les producteurs présentent le contrat de distillation prévu à l’article 87, paragraphe 1, du règlement (CE) no 479/2008 pour la fin de la campagne viticole pendant laquelle les produits ont été obtenus,
-
les produits obtenus avant la régularisation des superficies plantées en vigne prévue à l’article 86, paragraphe 1, du règlement (CE) no 479/2008 sont soumis à l’obligation de distillation.
Dans le cas de la vendange en vert prévue au premier alinéa, point b), les producteurs informent préalablement l’autorité compétente de leur intention, avant une date fixée par les États membres conformément à l’article 12, paragraphe 1, point b). Les États membres contrôlent la bonne exécution de la vendange en vert conformément à l’article 12, paragraphe 1, point d), du présent règlement.
2. Sans préjudice du paragraphe 1, en vue de faciliter le contrôle, les États membres peuvent prévoir l’obligation pour les producteurs de notifier à l’autorité compétente de l’État membre, avant la date fixée par les États membres conformément à l’article 12, paragraphe 1, point b), la possibilité qu’ils entendent choisir parmi celles mentionnées au paragraphe 1, premier alinéa, points a), b) et c), du présent article.
Les États membres peuvent également limiter le choix des producteurs à une ou deux des possibilités mentionnées au paragraphe 1, premier alinéa, points a), b) et c).
3. Lorsque le producteur concerné dispose de vignobles dont les produits peuvent être commercialisés, il incombe aux autorités compétentes de veiller à ce que les produits provenant de plantations illégales ne soient pas ajoutés aux produits commercialisés provenant de ces autres vignobles.
Article 58
Communications
1. Les États membres communiquent à la Commission, chaque année pour le 1er mars, les superficies ayant donné lieu à l’application d’une sanction financière ainsi que le montant effectif de cette sanction, en utilisant le formulaire figurant au tableau 1 de l’annexe XIII. Ils lui communiquent également leurs dispositions nationales relatives à ces sanctions.
2. Sauf indication contraire figurant dans les tableaux correspondants de l’annexe XIII du présent règlement, les communications visées à l’article 85, paragraphe 4, à l’article 86, paragraphe 5, et à l’article 87, paragraphe 3, du règlement (CE) no 479/2008 portent sur la campagne viticole écoulée.
Lorsque les communications prévues à l’article 85, paragraphe 4, et à l’article 86, paragraphe 5, du règlement (CE) no 479/2008 sont effectuées pour la première fois, au plus tard pour le 1er mars 2009, les informations figurant dans les tableaux correspondants portent sur les éléments suivants:
a)
toute plantation illégale effectuée après le 31 août 1998 constatée entre cette date et la fin de la campagne viticole 2007/2008 et qui n’avait toujours pas fait l’objet d’un arrachage au 31 juillet 2008, si ces données sont disponibles;
b)
toute plantation illégale effectuée avant le 1er septembre 1998 dont la demande de régularisation conformément à l’article 3, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1493/1999 a été acceptée ou rejetée par l’État membre entre le 1er août 2007 et le 31 juillet 2008.
Aux fins de la communication visée au deuxième alinéa, point a), le tableau 2 de l’annexe XIII du présent règlement est utilisé.
Aux fins de la communication visée au deuxième alinéa, point b), le tableau 4 de l’annexe XIII du présent règlement est utilisé.
La Commission conserve le droit de demander des informations sur les plantations illégales concernées en vertu des obligations de communication prévues à l’article 2, paragraphe 7, du règlement (CE) no 1227/2000 qui étaient précédemment applicables et qui n’ont pas été respectées.
Les communications annuelles ultérieures sont effectuées au moyen du formulaire figurant aux tableaux 3, 5, 6 et 7 de l’annexe XIII du présent règlement.
3. Les États membres peuvent décider d’inclure ou de ne pas inclure de renseignements relatifs aux régions dans les communications mentionnées aux paragraphes 1 et 2.
Article 59
Réductions appliquées aux États membres
Lorsque les États membres omettent de communiquer l’un des tableaux dans les délais correspondants, exception faite du tableau 2, visés à l’article 58, au moyen du formulaire prévu à l’annexe XIII du présent règlement, contenant les informations précisées à l’article 85, paragraphe 4, à l’article 86, paragraphe 5 et à l’article 87, paragraphe 3, du règlement (CE) no 479/2008 et dûment rempli, leur dotation au titre des mesures de soutien visées à l’article 7 du règlement (CE) no 479/2008 peut être réduite en application de l’article 89, point a), du règlement (CE) no 479/2008. La Commission peut décider qu’un montant pouvant aller, en fonction de l’ampleur du manquement, jusqu’à 1 % de la dotation au titre des mesures de soutien de l’État membre reste acquis pour chaque mois de retard, à compter du début de la campagne viticole suivant celle pendant laquelle la communication aurait dû être effectuée.
CHAPITRE II
Régime transitoire des droits de plantation
Article 60
Droits de plantation nouvelle
1. Lorsque les États membres accordent des droits de plantation nouvelle pour des superficies destinées à de nouvelles plantations dans le cadre de mesures de remembrement ou de mesures d’expropriation pour cause d’utilité publique prises en application de la législation nationale, ils garantissent que ces droits ne sont pas accordés pour une superficie supérieure, en termes de culture pure, à 105 % de la superficie viticole qui faisait l’objet des mesures de remembrement ou des mesures d’expropriation pour cause d’utilité publique.
2. Lorsque les États membres accordent des droits de plantation nouvelle pour des superficies destinées à l’expérimentation, les produits issus de raisins provenant de ces superficies ne peuvent être commercialisés pendant toute la durée de la période expérimentale.
3. Lorsque les États membres accordent des droits de plantation nouvelle pour des superficies destinées à la culture de vignes mères de greffons, soit les raisins de ces vignes ne sont pas récoltés soit les raisins récoltés dans ces vignes sont détruits au cours de la période de production des vignes mères de greffons.
4. Les droits de plantation nouvelle accordés en vertu des paragraphes 2 et 3 ne s’appliquent que pendant la période expérimentale ou la période de production des vignes mères de greffons, respectivement.
Au terme de la période visée au premier alinéa:
a)
soit le producteur utilise des droits de replantation ou des droits de plantation prélevés sur une réserve afin que la superficie considérée puisse produire du vin destiné à être commercialisé;
b)
soit les vignes plantées sur ces superficies sont arrachées. Les dépenses liées à l’arrachage sont supportées par le producteur concerné. Jusqu’à l’arrachage considéré, les produits issus de raisins provenant de ces superficies ne peuvent être mis en circulation qu’aux fins de la distillation, aux frais du producteur. Ces produits ne peuvent entrer dans l’élaboration d’alcool ayant un titre alcoométrique volumique acquis égal ou inférieur à 80 % vol.
5. Les droits de plantation nouvelle, ainsi que toutes les conditions relatives à l’utilisation de ces droits ou des superficies plantées en vertu de ceux-ci, accordés avant le 1er août 2000 pour des superficies destinées à l’expérimentation ou à la culture de vignes mères de greffons demeurent applicables pendant la période expérimentale ou la période de production des vignes mères de greffons, respectivement. Les règles énoncées au paragraphe 4, deuxième alinéa, s’appliquent à ces superficies au terme de la période expérimentale ou de la période de production de vignes mères de greffons, respectivement.
6. Dans le cas de l’article 91, paragraphe 1, point d), du règlement (CE) no 479/2008, pour éviter d’imposer une charge administrative excessive, un État membre peut, au lieu d’accorder des droits de plantation nouvelle, prévoir que les superficies dont les produits vitivinicoles sont destinés uniquement à la consommation familiale du viticulteur ne sont pas soumises aux dispositions en matière d’arrachage prévues à l’article 85, paragraphe 1, dudit règlement. Les États membres ne peuvent recourir à cette faculté que si:
a)
la superficie ainsi considérée de chaque viticulteur ne dépasse pas un plafond à fixer par l’État membre, plafond qui ne peut, en tout état de cause, être supérieur à 0,1 hectare; et
b)
le viticulteur concerné ne produit pas de vin à des fins commerciales.
7. La commercialisation du vin ou des produits vitivinicoles provenant des superficies visées au paragraphe 6 est interdite. Les États membres mettent en œuvre un système approprié afin de contrôler le respect de cette interdiction. S’il apparaît que cette interdiction n’a pas été respectée, indépendamment de toute pénalité imposée par l’État membre, les dispositions du paragraphe 4, deuxième alinéa, point b), s’appliquent. Les États membres consignent tous les cas traités en application du présent paragraphe.
Article 61
Obligations incombant aux États membres en matière de relevé et de communication en ce qui concerne les droits de plantation nouvelle
Les États membres consignent chaque cas d’octroi de droits de plantation nouvelle conformément à l’article 60.
Les États membres communiquent à la Commission les informations suivantes pour chaque campagne viticole:
a)
les superficies totales pour lesquelles des droits de plantation nouvelle ont été octroyés au titre de chacun des paragraphes 1, 2 et 3 de l’article 60; et
b)
la superficie totale pour laquelle des droits de plantation nouvelle ont été octroyés au titre de l’article 91, paragraphe 1, du règlement (CE) no 479/2008. Toutefois, lorsqu’il recourt à la dérogation prévue à l’article 60, paragraphe 6, du présent règlement, l’État membre communique une estimation de la superficie totale considérée, fondée sur les résultats du suivi effectué.
Cette communication est effectuée au moyen du formulaire figurant au tableau 8 de l’annexe XIII. Les États membres peuvent décider d’y inclure ou de ne pas y inclure de renseignements relatifs aux régions. Le formulaire est transmis à la Commission chaque année le 1er mars au plus tard, pour la campagne viticole écoulée.
Article 62
Arrachage sans génération de droit de replantation
Lorsqu’une superficie est arrachée en application de l’article 24, paragraphe 4, de l’article 85, paragraphe 1, ou de l’article 86, paragraphe 4, du règlement (CE) no 479/2008, ou de l’article 60, paragraphe 4, deuxième alinéa, point b), du présent règlement, aucun droit de replantation n’est accordé. En outre, il n’est pas accordé de droits de replantation en cas d’arrachage des superficies suivantes:
a)
toute superficie de vigne dans la mise en œuvre de mesures de remembrement ou de mesures d’expropriation pour cause d’utilité publique lorsque des droits de plantation nouvelle ont été accordés pour ces superficies au titre de l’article 60, paragraphe 1, du présent règlement;
b)
les superficies destinées à l’expérimentation viticole pendant la période expérimentale;
c)
les superficies destinées à des vignes mères de greffons pendant la période de production des vignes mères de greffons;
d)
les superficies destinées exclusivement à la consommation de la famille du viticulteur; ou
e)
les superficies pour lesquelles une prime à l’arrachage est octroyée, conformément à l’article 92, paragraphe 1, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 479/2008.
Article 63
Droits de replantation anticipée
1. Conformément à l’article 92, paragraphe 2, du règlement (CE) no 479/2008, les États membres peuvent octroyer des droits de replantation aux producteurs qui s’engagent à procéder à l’arrachage d’une superficie plantée en vigne avant la fin de la troisième campagne viticole suivant celle où cette superficie a été plantée. Cette faculté ne peut être utilisée que si le producteur peut démontrer qu’il ne détient pas, ou pas suffisamment, de droits de plantation susceptibles de permettre la plantation en vigne de toute la superficie considérée. Un État membre n’accorde pas plus de droits à un producteur que nécessaire pour permettre que toute la superficie considérée soit plantée en vigne, compte tenu des droits qu’il détient déjà. Le producteur définit avec précision la superficie à arracher.
2. Le producteur qui prend l’engagement visé au paragraphe 1 constitue une garantie. L’obligation d’arracher la superficie considérée constitue une exigence principale au sens de l’article 20, paragraphe 2, du règlement (CEE) no 2220/85. Le montant de la garantie est fixé par l’État membre concerné sur la base de critères objectifs. La garantie est fixée à un niveau proportionné et suffisant pour dissuader les producteurs de ne pas tenir leur engagement.
3. Jusqu’à ce que l’engagement d’arrachage ait été rempli, les États membres garantissent que, pendant une campagne viticole donnée, il n’y ait pas simultanément production commerciale de vin issu de la superficie à arracher et de vin issu de la superficie nouvellement plantée, en veillant à ce que les produits issus de raisins provenant de l’une quelconque des deux superficies ne puissent être mis en circulation qu’aux fins de la distillation, aux frais du producteur. Ces produits ne peuvent servir à la préparation d’alcool ayant un titre alcoométrique volumique acquis égal ou inférieur à 80 % vol.
4. Si l’engagement d’arrachage n’est pas rempli dans le délai imparti, la superficie qui n’a pas été arrachée est considérée comme ayant été plantée en violation de la restriction des plantations prévue à l’article 90, paragraphe 1, du règlement (CE) no 479/2008.
5. Les États membres contrôlent la plantation et l’arrachage des superficies considérées.
6. Les États membres consignent chaque cas traité en application des paragraphes 1 à 5.
Article 64
Transferts de droits de replantation
1. Lorsqu’ils appliquent l’article 92, paragraphe 5, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 479/2008, les États membres peuvent appliquer un coefficient équivalent de réduction aux transferts de droits de replantation entre exploitations.
2. Les États membres consignent tout transfert de droits de replantation entre exploitations.
Article 65
Réserves de droits de plantation
1. Les États membres garantissent que le transfert de droits par la voie d’une réserve nationale et/ou de réserves régionales n’entraîne pas d’augmentation globale du potentiel de production sur leur territoire. Si nécessaire, ils peuvent appliquer un coefficient de réduction.
2. Un État membre notifie à la Commission la création de réserves nationales et/ou régionales de droits de plantation ou, selon le cas, il l’informe de son choix de ne plus appliquer le système de réserve.
3. Lorsqu’un État membre choisit de ne pas appliquer le système de réserve, il communique à la Commission la preuve de ce qu’un système efficace de gestion des droits de plantation existe sur tout son territoire.
4. Les États membres consignent tous les cas où des droits de plantation sont prélevés sur des réserves, tous les cas où des droits de plantation sont transférés d’une réserve à une autre et tous les cas où des droits de plantation sont alloués à des réserves. Tout paiement effectué en contrepartie d’allocations de droits à une réserve ou de prélèvements de droits sur une réserve est également consigné.
5. Les États membres communiquent à la Commission, au moyen du formulaire figurant au tableau 9 de l’annexe XIII, et ce pour chaque campagne viticole:
a)
les droits de plantation alloués aux réserves;
b)
les droits de plantation prélevés sur la réserve, à titre onéreux ou gratuit.
Article 66
Maintien du régime des droits de plantation
Les États membres qui souhaitent maintenir sur leur territoire ou des parties de leur territoire l’interdiction de plantation visée à l’article 90, paragraphe 1, du règlement (CE) no 479/2008 au-delà du 31 décembre 2015 en vertu de la possibilité prévue à l’article 90, paragraphe 6, de ce règlement font part de leur intention à la Commission pour le 1er mars 2015.
CHAPITRE III
Régime d’arrachage
Article 67
Admissibilité
1. La prime à l’arrachage ne peut être octroyée qu’à condition que soient disponibles des preuves attestant que les parcelles de vigne sont correctement entretenues. Sans préjudice du contrôle prévu à l’article 81, paragraphe 3, du présent règlement, la déclaration de récolte prévue à l’article 2 du règlement (CE) no 1282/2001 de la Commission (19) est requise à cette fin pour, au moins, les deux campagnes viticoles précédant l’entrée du vigueur du règlement (CE) no 479/2008 et les trois campagnes viticoles précédant l’arrachage.
2. Nonobstant les dispositions du paragraphe 1, les États membres peuvent prévoir que les producteurs exemptés de l’obligation de présenter une déclaration de récolte en application de l’article 2, paragraphe 2, point c), ou de l’article 2, paragraphe 3, du règlement (CE) no 1282/2001 peuvent justifier de leur production de raisins au moyen de la déclaration mentionnée à l’article 2, paragraphe 2, point c), dudit règlement ou de la déclaration de production visée à l’article 4, paragraphe 1, de ce même règlement.
Au cas où ni la déclaration de récolte ni la déclaration mentionnée à l’article 2, paragraphe 2, point c), ou à l’article 4, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1282/2001 n’est disponible pour des raisons légitimes, les États membres peuvent prévoir d’autres moyens afin de garantir que les parcelles de vigne sont correctement entretenues. Il appartient aux États membres de vérifier scrupuleusement la fiabilité de ces moyens de substitution.
3. Avant d’accepter une demande de paiement, les États membres veillent à ce que les critères d’admissibilité prévus à l’article 100, points a), b), d), e) et f), du règlement (CE) no 479/2008 aient été respectés.
Article 68
Motifs d’exemption
1. Les zones de montagne ou de forte déclivité qui peuvent être déclarées non admissibles au titre du régime d’arrachage en application de l’article 104, paragraphe 4, du règlement (CE) no 479/2008 sont les suivantes:
a)
les zones de montagne d’une altitude supérieure à 500 m au moins, à l’exclusion des hauts plateaux;
b)
les zones ayant une pente supérieure à 25 % au moins;
c)
les zones comprenant des terrasses.
2. La communication visée à l’article 104, paragraphe 8, du règlement (CE) no 479/2008 contient des informations indicatives sur la superficie de ces zones et est effectuée sous la forme prévue à l’annexe XIV du présent règlement.
Article 69
Montant de la prime
1. Sans préjudice des aides nationales qui peuvent être accordées conformément à l’article 106 du règlement (CE) no 479/2008, les barèmes des primes prévus à l’article 101 de ce règlement sont établis à l’annexe XV du présent règlement.
2. Le rendement historique visé à l’article 101, paragraphe 2, du règlement (CE) no 479/2008 est déterminé sur la base du rendement moyen de l’exploitation ou, s’ils sont disponibles, du rendement moyen de la parcelle ou du rendement moyen atteint pour une catégorie de vin donnée dans l’exploitation faisant l’objet de la demande de prime à l’arrachage. Le rendement moyen est calculé sur la base du rendement moyen des cinq campagnes qui se sont écoulées entre 2003/2004 et 2007/2008, à l’exclusion des campagnes affichant le rendement le plus faible et le rendement le plus élevé.
Par dérogation au premier alinéa:
a)
les États membres qui ont adhéré à la Communauté en 2004 ou en 2007 et qui ne disposaient pas d’un système de déclarations de récolte pendant toute la période comprise entre les campagnes 2003/2004 et 2007/2008 calculent le rendement historique sur la base du rendement historique des campagnes qui se sont écoulées entre 2005/2006 et 2007/2008;
b)
tout producteur dont la production a été affectée pendant plus d’un an au cours de la période de référence en raison d’un cas de force majeure ou de circonstances exceptionnelles survenus pendant cette période de référence est en droit de demander que le rendement de référence soit déterminé sur la base des rendements moyens des campagnes viticoles de la période visée au premier alinéa ou, le cas échéant, au présent alinéa, point a), qui n’ont pas été affectées par le cas de force majeure ou les circonstances exceptionnelles.
3. Le rendement moyen est déterminé sur la base des déclarations de récolte.
Nonobstant les dispositions du premier alinéa, les États membres peuvent prévoir que les producteurs exemptés de l’obligation de présenter une déclaration de récolte en application de l’article 2, paragraphe 2, point c), ou de l’article 2, paragraphe 3, du règlement (CE) no 1282/2001 peuvent justifier de leur production de raisins au moyen de la déclaration mentionnée à l’article 2, paragraphe 2, point c), dudit règlement ou de la déclaration de production visée à l’article 4, paragraphe 1, de ce même règlement.
Les États membres peuvent prévoir que dans le cas des membres de coopératives ou d’autres groupes auxquels ils appartiennent ou avec lesquels ils sont associés qui ne disposent pas de la déclaration mentionnée à l’article 2, paragraphe 2, point c), du règlement (CE) no 1282/2001, le rendement moyen de la coopérative ou du groupe peut être pris en compte, à condition que la coopérative ou que le groupe certifie avoir effectivement reçu une livraison de raisins du producteur considéré pendant les campagnes concernées. Dans ce cas, il est tenu compte, s’il est disponible, du rendement moyen atteint pour une catégorie de vin donnée dans la coopérative ou le groupe concernés faisant l’objet de la demande de prime à l’arrachage.
Les États membres peuvent prévoir qu’au cas où ni la déclaration de récolte ni la déclaration mentionnée à l’article 2, paragraphe 2, point c), ou à l’article 4, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1282/2001 n’est disponible pour des raisons légitimes, à vérifier par leurs soins, autres que celles indiquées aux deuxième et troisième alinéas, le rendement moyen correspond au rendement moyen de la région concernée.
Il appartient aux États membres de vérifier scrupuleusement la fiabilité des déclarations et des autres sources utilisées pour déterminer le rendement historique présentées conformément au présent article.
4. La prime est versée pour la superficie plantée, délimitée comme prévu à l’article 75.
Article 70
Procédure de demande
1. Les États membres arrêtent la procédure de présentation des demandes, qui prévoit notamment:
a)
les informations devant accompagner la demande;
b)
la communication ultérieure au producteur considéré de la prime pouvant être accordée;
c)
la date avant laquelle l’arrachage doit avoir lieu.
2. Les États membres vérifient le bien-fondé des demandes. Ils peuvent prévoir à cette fin que le producteur concerné joigne à sa demande un engagement écrit. En cas de retrait de la demande sans raison valable, l’État membre peut exiger du producteur le remboursement des frais de traitement de sa demande.
Article 71
Procédure en cas d’application d’un pourcentage unique d’acceptation
1. Lorsqu’ils appliquent le pourcentage d’acceptation visé à l’article 102, paragraphe 4, du règlement (CE) no 479/2008, les États membres procèdent comme suit chaque année concernée:
a)
dans la mesure où les ressources budgétaires disponibles allouées à l’État membre le permettent, toutes les demandes d’arrachage portant sur la totalité du vignoble d’un producteur sont acceptées, sans qu’une réduction soit appliquée à ces demandes. Si les ressources budgétaires disponibles allouées à l’État membre ne sont pas suffisantes pour que toutes les demandes soient acceptées, ce dernier répartit le budget disponible sur la base de critères objectifs et non discriminatoires établis dans sa réglementation nationale;
b)
une fois les montants visés au présent paragraphe, point a), déduits des ressources budgétaires disponibles allouées à l’État membre, dans la mesure où le reste des ressources budgétaires disponibles le permettent, toutes les demandes émanant de personnes âgées d'au moins 55 ans, ou plus âgées si les États membres le prévoient en application de l’article 102, paragraphe 5, point b) ii), du règlement (CE) no 479/2008, sont acceptées, sans qu’une réduction soit appliquée à ces demandes. Si les ressources budgétaires disponibles allouées à l’État membre ne sont pas suffisantes pour que toutes ces demandes soient acceptées, ce dernier répartit le budget disponible sur la base de critères objectifs et non discriminatoires établis dans sa réglementation nationale;
c)
une fois les montants concernés par les points a) et b) déduits des ressources budgétaires disponibles allouées à l’État membre, ce dernier répartit le reste du budget disponible sur la base de critères objectifs et non discriminatoires établis dans sa réglementation nationale.
2. Les critères objectifs et non discriminatoires visés à l’article 102, paragraphe 5, point b), du règlement (CE) no 479/2008 sont fixés par les États membres de manière à permettre qu’aucune réduction ne soit appliquée aux demandes recevables. Les États membres communiquent à la Commission les critères visés au paragraphe 1 chaque année pour le 15 octobre, au moyen du formulaire figurant au tableau 10 de l’annexe XIII du présent règlement.
Article 72
Versement de la prime
Le versement de la prime à l’arrachage est effectué après vérification que l’arrachage a effectivement eu lieu et au plus tard pour le 15 octobre de l’année d’acceptation de la demande par l’État membre conformément à l’article 102, paragraphe 5, du règlement (CE) no 479/2008.
Article 73
Communications
1. Les communications visées à l’article 102, paragraphes 2, 5 et 6, du règlement (CE) no 479/2008 sont effectuées sous la forme indiquée aux tableaux 10 à 12 de l’annexe XIII du présent règlement. Les États membres peuvent décider d’y inclure ou de ne pas y inclure de renseignements relatifs aux régions.
2. Lorsque les États membres octroient une aide nationale à l’arrachage, ils indiquent cette information dans les tableaux visés au paragraphe 1.
3. Lorsqu’un État membre décide, en application de l’article 104, paragraphe 1, du règlement (CE) no 479/2008, de rejeter des demandes ultérieures, il communique sa décision à la Commission.
4. Les États membres communiquent à la Commission les mesures qu’ils ont prises pour se conformer aux dispositions de l’article 104, paragraphe 9, du règlement (CE) no 479/2008. Cette communication est effectuée sous la forme indiquée au tableau 12 de l’annexe XIII du présent règlement.
5. Les États membres communiquent à la Commission, chaque année le 1er décembre au plus tard, un rapport annuel sur les résultats des contrôles réalisés lors de l’exercice écoulé en ce qui concerne le régime d’arrachage. Cette communication est effectuée sous la forme indiquée au tableau 13 de l’annexe XIII.
CHAPITRE IV
Inventaire et mesure de la superficie plantée en vigne
Article 74
Inventaire
Les données communiquées dans l’inventaire conformément à l’article 109 du règlement (CE) no 479/2008 font référence au 31 juillet de la campagne viticole écoulée.
L’inventaire contient les informations précisées aux tableaux 14 et 16 de l’annexe XIII du présent règlement. Les États membres peuvent décider d’inclure ou de ne pas inclure de renseignements relatifs aux régions dans ces tableaux.
Article 75
Superficie plantée en vigne
1. Aux fins de la restructuration et de la conversion des vignobles, de la vendange en vert et des mesures d’arrachage visées aux articles 11, 12 et 98 du règlement (CE) no 479/2008, une superficie plantée en vigne est délimitée par le périmètre extérieur des souches auquel on ajoute une zone tampon dont la largeur correspond à la moitié de la distance qui sépare les rangs. La superficie plantée en vigne est déterminée conformément à l’article 30, paragraphe 1, premier alinéa, du règlement (CE) no 796/2004 de la Commission (20).
2. Lorsque le rendement historique visé à l’article 101, paragraphe 2, du règlement (CE) no 479/2008 est déterminé sur la base d’une superficie qui ne correspond pas à la définition donnée au paragraphe 1 du présent article, les États membres peuvent recalculer le rendement en divisant la production de l’exploitation, de la parcelle ou de la catégorie de vin concernée par la superficie plantée en vigne produisant le volume de vin concerné, définie au paragraphe 1.
TITRE V
CONTRÔLES APPLICABLES DANS LE SECTEUR VITIVINICOLE
CHAPITRE I
Principes du contrôle
Article 76
Contrôles
Sans préjudice des dispositions particulières du présent règlement ou d’autres instruments législatifs communautaires, les États membres instaurent des contrôles et des mesures lorsque ceux-ci sont nécessaires pour garantir la bonne application du règlement (CE) no 479/2008 et du présent règlement. Ces contrôles et mesures revêtent un caractère effectif, proportionné et dissuasif de manière à assurer une protection adéquate des intérêts financiers des Communautés.
Les États membres veillent en particulier à ce que:
a)
tous les critères d’admissibilité établis par la législation communautaire, la législation nationale ou le cadre national puissent être contrôlés;
b)
les autorités compétentes chargées de la réalisation des contrôles disposent d’un personnel suffisamment nombreux, qualifié et expérimenté pour assurer une exécution efficace des contrôles;
c)
des contrôles soient prévus qui permettent d’éviter un double financement irrégulier des mesures au titre du présent règlement et d’autres régimes communautaires ou nationaux;
d)
les contrôles et mesures soient adaptés à la nature du soutien en cause. Les États membres définissent les méthodes et les moyens de vérification ainsi que les personnes à contrôler;
e)
les contrôles soient exécutés soit systématiquement, soit par sondage. Dans le cas des contrôles par sondage, les États membres s’assurent, par le nombre, la nature et la fréquence de ces contrôles, que ceux-ci sont représentatifs de l’ensemble de leur territoire et correspondent à l’importance du volume des produits vitivinicoles commercialisés ou détenus en vue de leur commercialisation;
f)
que les opérations admises au bénéfice d’un financement communautaire soient authentiques et conformes à la législation communautaire.
Article 77
Principes généraux
1. La vérification prend la forme de contrôles administratifs et, le cas échéant, de contrôles sur place.
2. Les contrôles administratifs sont systématiques et comportent des vérifications croisées avec, entre autres, les données du système intégré de gestion et de contrôle prévu au titre II, chapitre 4, du règlement (CE) no 1782/2003 du Conseil.
3. Sauf lorsque des contrôles sur place systématiques sont prévus par le règlement (CE) no 479/2008 ou par le présent règlement, les autorités compétentes procèdent à des contrôles sur place portant sur un pourcentage approprié de bénéficiaires/producteurs déterminé par échantillonnage sur la base d’une analyse des risques conformément à l’article 79 du présent règlement.
4. En ce qui concerne les mesures prévues aux articles 16, 17, 18 et 19 du règlement (CE) no 479/2008, la taille de l’échantillon représente au moins 5 % des demandes d’aide. L’échantillon doit aussi représenter 5 % au moins des quantités faisant l’objet de l’aide.
5. En ce qui concerne les mesures prévues à l’article 15 du règlement (CE) no 479/2008, les articles 26, 27 et 28 du règlement (CE) no 1975/2006 (21) s’appliquent mutatis mutandis.
6. L’article 26, paragraphes 3 et 4, du règlement (CE) no 796/2004 s’applique aux contrôles sur place prévus au présent article.
7. Dans tous les cas appropriés, les États membres ont recours au système intégré de gestion et de contrôle (SIGC).
Article 78
Contrôles sur place
1. Les contrôles sur place sont effectués de manière inopinée. Un préavis limité au strict nécessaire peut toutefois être donné, pour autant que cela ne nuise pas à l’objectif du contrôle. Le préavis ne dépasse pas 48 heures, sauf dans des cas dûment justifiés ou dans le cas des mesures pour lesquelles des contrôles sur place systématiques sont prévus.
2. Le cas échéant, les contrôles sur place prévus au présent règlement sont effectués conjointement avec d’autres contrôles prévus par la législation communautaire.
3. La demande ou les demandes d’aide concernées sont rejetées si les bénéficiaires ou leur représentant empêchent la réalisation du contrôle sur place.
Article 79
Sélection de l’échantillon de contrôle
1. Les échantillons de contrôle aux fins des contrôles sur place effectués au titre du présent règlement sont sélectionnés par l’autorité compétente sur la base d’une analyse des risques et, lorsque les contrôles portent spécifiquement sur le financement communautaire, sur la base de la représentativité des demandes d’aide introduites. Chaque année, il est procédé à une évaluation et à une actualisation de l’efficacité de l’analyse des risques:
a)
en déterminant la pertinence de chaque facteur de risque;
b)
en comparant les résultats de l’échantillon basé sur le risque et sélectionné de manière aléatoire visé au deuxième alinéa;
c)
en prenant en considération la situation spécifique de l’État membre.
Afin d’assurer la représentativité, les États membres sélectionnent au hasard entre 20 et 25 % du nombre minimal de bénéficiaires/producteurs devant être soumis à un contrôle sur place.
2. L’autorité compétente garde trace des raisons pour lesquelles tel ou tel bénéficiaire/producteur a été choisi aux fins d’un contrôle sur place. L’inspecteur chargé d’effectuer le contrôle sur place en est dûment informé avant le début du contrôle.
Article 80
Rapport de contrôle
1. Chaque contrôle sur place fait l’objet d’un rapport de contrôle rendant compte avec précision des différents éléments du contrôle.
Lorsque le contrôle concerne le financement communautaire, le rapport indique en particulier:
a)
les régimes d’aide et les demandes contrôlées;
b)
les personnes présentes;
c)
le cas échéant, les parcelles agricoles contrôlées, les parcelles agricoles mesurées et les résultats des mesures par parcelle agricole mesurée, ainsi que les techniques de mesure utilisées;
d)
dans le cas du régime d’arrachage, si la superficie concernée a été correctement entretenue;
e)
les quantités couvertes par le contrôle et les résultats de ce contrôle;
f)
si le bénéficiaire/producteur a été averti de la visite et, dans l’affirmative, quel était le délai de préavis;
g)
toute autre mesure de contrôle mise en œuvre.
2. Lorsque des divergences sont constatées entres les informations figurant dans la demande et la situation réelle observée lors du contrôle effectué sur place ou par télédétection, l’exploitant reçoit une copie du rapport de contrôle et bénéficie de la possibilité de signer le rapport avant que l’autorité compétente ne décide de réductions ou d’exclusions sur la base des constatations effectuées.
Article 81
Contrôle portant sur le potentiel de production
1. Aux fins de la vérification du respect des dispositions relatives au potentiel de production prévues au titre V du règlement (CE) no 479/2008, y compris de l’interdiction des plantations nouvelles établie à l’article 90, paragraphe 1, de ce règlement, les États membres font usage du casier viticole.
2. Lorsque des droits de replantation sont octroyés en vertu de l’article 92 du règlement (CE) no 479/2008, les superficies font l’objet d’un contrôle systématique avant et après l’exécution de l’arrachage. Les parcelles vérifiées sont celles pour lesquelles un droit de replantation doit être octroyé.
Le contrôle effectué avant l’arrachage comporte une vérification de l’existence du vignoble concerné.
Ce contrôle prend la forme d’un contrôle sur place classique. Toutefois, si l’État membre dispose d’un casier viticole informatisé fiable et actualisé, le contrôle peut être effectué au niveau administratif et l’obligation de réaliser un contrôle sur place avant l’arrachage peut être limitée à 5 % des demandes (annuellement), pour confirmer la fiabilité du système de contrôle administratif. Si les contrôles sur place révèlent des irrégularités ou des différences significatives dans une région ou une partie d’une région, l’autorité compétente augmente en conséquence le nombre de contrôles sur place pour l’année concernée et pour l’année suivante.
3. Les superficies donnant lieu au versement de la prime à l’arrachage font l’objet d’un contrôle systématique avant et après l’exécution de l’arrachage. Les parcelles contrôlées sont celles qui font l’objet d’une demande d’aide.
Le contrôle effectué avant l’arrachage comporte une vérification de l’existence du vignoble concerné, de la superficie plantée en vigne déterminée conformément à l’article 75 et du bon entretien de la superficie en cause.
Ce contrôle prend la forme d’un contrôle sur place classique. Toutefois, si l’État membre dispose d’un outil graphique permettant de mesurer la parcelle conformément à l’article 75 dans le casier viticole informatisé, ainsi que d’informations fiables et actualités quant au bon entretien de la parcelle, le contrôle peut être effectué au niveau administratif et l’obligation de réaliser un contrôle sur place avant l’arrachage peut être limitée à 5 % des demandes, pour confirmer la fiabilité du système de contrôle administratif. Si les contrôles sur place révèlent des irrégularités ou des différences significatives dans une région ou une partie d’une région, l’autorité compétente augmente en conséquence le nombre de contrôles sur place pour l’année concernée.
4. Le contrôle destiné à vérifier que l’arrachage a effectivement eu lieu prend la forme d’un contrôle sur place classique. Ce contrôle peut toutefois être effectué par télédétection lorsque l’arrachage porte sur la totalité d’une parcelle de vigne ou que la résolution du système de télédétection est égale ou supérieure à 1 m2.
5. Dans le cas des superficies donnant lieu au versement d’une prime à l’arrachage, sans préjudice du paragraphe 3, troisième alinéa, et du paragraphe 4, au moins l’un des deux contrôles mentionnés au paragraphe 3, premier alinéa, est effectué sous la forme d’un contrôle sur place classique.
Article 82
Instances de contrôle
1. Lorsqu’un État membre désigne plusieurs instances compétentes pour le contrôle du respect de la réglementation vitivinicole, il assure la coordination des actions entre celles-ci.
2. Chaque État membre désigne une seule instance de contact pour assurer la liaison avec les instances de contact d’autres États membres et avec la Commission. En particulier, cette instance transmet et reçoit les demandes de coopération, en vue de l’application du présent titre, et représente l’État membre dont elle relève auprès des autres États membres ou de la Commission.
Article 83
Prérogatives des agents de contrôle
Chaque État membre prend toutes les mesures utiles pour faciliter l’accomplissement des tâches des agents de ses instances compétentes. Il veille notamment à ce que ces agents, le cas échéant en collaboration avec ceux de ses services qu’il habilite à cette fin:
a)
aient accès aux vignobles, aux installations de vinification, de stockage et de transformation de produits vitivinicoles et aux moyens de transport de ces produits;
b)
aient accès aux locaux commerciaux ou entrepôts et aux moyens de transport de quiconque détient en vue de la vente, commercialise ou transporte des produits vitivinicoles ou des produits pouvant être destinés à une utilisation dans le secteur vitivinicole;
c)
puissent procéder au recensement des produits vitivinicoles ainsi que des substances ou produits pouvant être destinés à leur élaboration;
d)
puissent prélever des échantillons des produits vitivinicoles, des substances et produits pouvant être destinés à leur élaboration ainsi que des produits détenus en vue de la vente, commercialisés ou transportés;
e)
puissent prendre connaissance des données comptables ou d’autres documents utiles aux contrôles et en établir des copies ou extraits;
f)
puissent prendre des mesures conservatoires appropriées concernant l’élaboration, la détention, le transport, la désignation, la présentation et la commercialisation d’un produit vitivinicole ou d’un produit destiné à être utilisé pour l’élaboration d’un tel produit lorsqu’il y a lieu de croire qu’une infraction grave aux dispositions communautaires a été commise, en particulier en cas de manipulations frauduleuses ou de risques pour la santé.
CHAPITRE II
Assistance entre les instances de contrôle
Article 84
Assistance sur demande
1. Lorsqu’une instance compétente d’un État membre entreprend, sur son territoire, des actions de contrôle, elle peut requérir des renseignements auprès d’une instance compétente d’un autre État membre susceptible d’être concerné directement ou indirectement. L’assistance demandée est fournie en temps utile.
La Commission est informée de tous les cas où le produit faisant l’objet des actions de contrôle visées au premier alinéa est originaire d’un pays tiers et où la commercialisation de ce produit peut revêtir un intérêt spécifique pour d’autres États membres.
L’instance requise communique tous renseignements de nature à permettre à l’instance requérante d’accomplir sa mission.
2. Sur demande motivée de l’instance requérante, l’instance requise réalise ou prend les initiatives nécessaires pour faire réaliser une surveillance spéciale ou des contrôles permettant d’atteindre les objectifs poursuivis.
3. L’instance requise procède comme si elle agissait pour son propre compte.
4. En accord avec l’instance requise, l’instance requérante peut désigner des agents:
a)
soit pour recueillir, dans les locaux des autorités administratives relevant de l’État membre où l’instance requise est établie, des renseignements relatifs à l’application de la réglementation vitivinicole ou à des actions de contrôle, y compris pour effectuer des copies des documents de transport et autres documents ou des extraits de registres;
b)
soit pour assister aux opérations requises en vertu du paragraphe 2, après en avoir averti l’instance requise en temps utile avant le début de ces opérations.
Les copies visées au premier alinéa, point a), ne peuvent être effectuées qu’en accord avec l’instance requise.
5. Les agents de l’instance requise assurent à tout moment la conduite des opérations de contrôle.
6. Les agents de l’instance requérante:
a)
produisent un mandat écrit qui définit leur identité et leur qualité;
b)
jouissent, sans préjudice des limitations imposées par l’État membre dont relève l’instance requise à ses propres agents dans l’exercice des contrôles en question:
i)
des droits d’accès prévus à l’article 83, points a) et b);
ii)
du droit d’être informés des résultats des contrôles effectués par les agents de l’instance requise au titre de l’article 83, points c) et e);
c)
adoptent, au cours des contrôles, une attitude compatible avec les règles et usages professionnels qui s’imposent dans l’État membre concerné et sont tenus au secret professionnel.
7. Les demandes visées au présent article sont transmises à l’instance requise de l’État membre concerné par l’intermédiaire de l’instance de contact de cet État membre. Il en est de même pour:
a)
les réponses à ces demandes;
b)
les communications relatives à l’application des paragraphes 2 et 4.
Nonobstant les dispositions du premier alinéa, afin de coopérer plus efficacement et plus rapidement, les États membres peuvent autoriser une instance compétente à:
a)
adresser directement ses demandes ou communications à une instance compétente d’un autre État membre;
b)
répondre directement aux demandes ou communications émanant d’une instance compétente d’un autre État membre.
Article 85
Assistance spontanée
Une instance compétente d’un État membre avertit sans délai l’instance de contact de l’État membre concerné, par l’intermédiaire de l’instance de contact dont elle relève, lorsqu’elle a des raisons de croire ou lorsqu’elle prend connaissance du fait:
a)
qu’un produit visé à l’article 1er, paragraphe 1, du règlement (CE) no 479/2008 n’est pas conforme à la réglementation vitivinicole ou fait l’objet d’actions frauduleuses portant sur l’obtention ou la commercialisation d’un tel produit; et
b)
que cette non-conformité présente un intérêt spécifique pour un ou plusieurs autres États membres et est de nature à donner lieu à des mesures administratives ou à des poursuites judiciaires.
Article 86
Dispositions communes
1. Les informations visées à l’article 84, paragraphe 1, et à l’article 85 sont accompagnées et complétées dès que possible par des documents ou autres pièces probantes utiles, ainsi que par l’indication des mesures administratives ou poursuites judiciaires éventuelles, et portent notamment sur:
a)
la composition et les caractéristiques organoleptiques du produit en cause;
b)
sa désignation et sa présentation;
c)
le respect des règles prescrites pour son élaboration et sa commercialisation.
2. Les instances de contact concernées par l’affaire pour laquelle le processus d’assistance a été engagé s’informent réciproquement et sans délai:
a)
du déroulement des investigations;
b)
des suites administratives ou contentieuses réservées aux opérations en cause.
3. Les frais de déplacement occasionnés par l’application de l’article 84, paragraphes 2 et 4, sont pris en charge:
a)
par l’État membre qui a désigné un agent pour les mesures visées aux paragraphes précités; ou
b)
par le budget communautaire, sur demande de l’instance de contact de cet État membre, si la Commission a formellement reconnu au préalable l’intérêt pour la Communauté de l’action de contrôle en question.
CHAPITRE III
Banque de données analytiques
Article 87
Objet de la banque de données
1. Une banque de données analytiques des produits du secteur vitivinicole est gérée par le Centre commun de recherche (CCR).
2. La banque de données comporte les données obtenues grâce à l’analyse isotopique des composants de l’éthanol et de l’eau des produits vitivinicoles selon les méthodes d’analyse de référence visées à l’article 31 du règlement (CE) no 479/2008.
3. La banque de données contribue à l’harmonisation de l’interprétation des résultats obtenus par les laboratoires officiels des États membres au moyen des méthodes d’analyse de référence visées à l’article 31 du règlement (CE) no 479/2008.
Article 88
Prélèvements
1. Aux fins de l’établissement de la banque de données analytiques, les États membres veillent à ce que des échantillons de raisins frais à analyser soient prélevés, traités et transformés en vin conformément aux instructions énoncées à l’annexe XVI.
2. Les échantillons de raisins frais sont prélevés dans des vignobles localisés sur une aire de production bien caractérisée en ce qui concerne le sol, la situation, le mode de conduite, la variété, l’âge et les pratiques culturelles appliquées.
3. Le nombre des échantillons à prélever chaque année pour la banque de données est indiqué à l’annexe XVII. La sélection des échantillons doit tenir compte de la situation géographique des vignobles dans les États membres énumérés à l’annexe XVII. Chaque année, 25 % des prélèvements au moins sont effectués sur les parcelles où ont été effectués les prélèvements de l’année précédente.
4. Les échantillons sont analysés selon les méthodes visées à l’article 31 du règlement (CE) no 479/2008 par les laboratoires désignés par les États membres. Les laboratoires désignés doivent satisfaire aux critères généraux de fonctionnement des laboratoires d’essai énoncés dans la norme ISO/IEC 17025, et notamment participer à un système d’essais d’aptitude portant sur les méthodes d’analyse isotopique. Les éléments de preuve permettant d’établir le respect de ces critères sont fournis par écrit au CCR pour les besoins du contrôle de qualité et de la validation des données communiquées.
5. Un bulletin d’analyse est établi conformément à l’annexe XIX. Pour chaque échantillon, une fiche signalétique est établie en conformité avec le questionnaire figurant à l’annexe XVIII.
6. Une copie du bulletin d’analyse, comprenant les résultats et l’interprétation des analyses, ainsi qu’une copie de la fiche signalétique sont adressées au CCR.
7. Les États membres et le CCR assurent:
a)
la conservation des données figurant dans la banque de données analytiques;
b)
la conservation de chaque échantillon pendant une période de trois ans au moins après la date du prélèvement;
c)
l’utilisation de la banque de données aux seules fins du contrôle de l’application de la réglementation vitivinicole communautaire et nationale, ou à des fins statistiques ou scientifiques;
d)
l’application des mesures garantissant la protection des données, en particulier contre le vol et les manipulations;
f)
l’accès des intéressés, sans délais ou frais excessifs, aux dossiers les concernant en vue, le cas échéant, d’en faire rectifier les données lorsqu’elles sont inexactes.
Article 89
Analyses isotopiques
Pendant une période s’achevant le 31 juillet 2010, en attendant la mise en place de l’équipement analytique approprié, les États membres producteurs de vin qui ont adhéré à la Communauté en 2004 ou 2007 et qui ne sont pas équipés pour effectuer des analyses isotopiques expédient leurs échantillons de vin au CCR afin que celui-ci effectue l’analyse.
Dans ce cas, ils peuvent désigner une instance compétente habilitée à disposer des informations relatives aux échantillons prélevés sur leur territoire.
Article 90
Communication des résultats
1. Les informations figurant dans la banque de données sont mises à la disposition des laboratoires désignés à cette fin par les États membres, sur demande.
2. Le CCR établit et met à jour chaque année la liste des laboratoires des États membres désignés pour la préparation des échantillons et la réalisation des mesures destinées à la banque de données analytiques.
3. Dans des cas dûment justifiés, les informations visées au paragraphe 1, lorsqu’elles sont représentatives, peuvent être mises à la disposition d’autres instances officielles des États membres, sur demande.
4. La communication d’informations ne concerne que les données analytiques pertinentes nécessaires à l’interprétation d’une analyse effectuée sur un échantillon dont les caractéristiques et l’origine sont comparables. Toute communication d’informations est accompagnée d’un rappel des exigences minimales applicables à l’utilisation de la banque de données.
Article 91
Respect des procédures
Les États membres veillent à ce que les résultats d’analyses isotopiques figurant dans leurs propres banques de données soient obtenus par l’analyse d’échantillons prélevés et traités conformément aux dispositions du présent chapitre.
CHAPITRE IV
Prélèvement d’échantillons à des fins de contrôle
Article 92
Demande de prélèvement d’échantillons
1. Dans le cadre de l’application du chapitre II, les agents d’une instance compétente d’un État membre peuvent demander à une instance compétente d’un autre État membre de procéder à un prélèvement d’échantillons conformément aux dispositions applicables de cet État membre.
2. L’instance requérante dispose des échantillons prélevés et détermine notamment le laboratoire où ils seront analysés.
3. Les échantillons sont prélevés et traités conformément aux instructions énoncées à l’annexe XX.
Article 93
Coûts relatifs aux prélèvements, expédition et analyse des échantillons
1. Les coûts relatifs au prélèvement, au traitement et à l’expédition de l’échantillon ainsi qu’aux examens analytiques et organoleptique sont supportés par l’instance de l’État membre qui a demandé le prélèvement de l’échantillon. Ces coûts sont calculés selon les tarifs applicables dans l’État membre sur le territoire duquel les opérations sont effectuées.
2. Les coûts relatifs à l’expédition des échantillons visés à l’article 89 sont supportés par la Communauté.
CHAPITRE V
Dispositions générales
Article 94
Force probante
Les constatations effectuées par les agents d’une instance compétente d’un État membre dans le cadre de l’application du présent chapitre peuvent être invoquées par les instances compétentes des autres États membres. Dans ce cas, il ne peut être attribué à ces constatations une valeur moindre du seul fait qu’elles ne proviennent pas de l’État membre concerné.
Article 95
Personnes soumises aux contrôles
1. Les personnes physiques ou morales ainsi que les groupements de ces personnes dont les activités professionnelles peuvent faire l’objet des contrôles visés par le présent règlement ne font pas obstacle à ces contrôles et sont tenus de les faciliter à tout moment.
2. Les exploitants de vignes dans lesquelles un prélèvement d’échantillons est effectué par des agents d’une instance compétente:
a)
ne peuvent entraver la réalisation de ces prélèvements, et
b)
doivent fournir à ces agents tous les renseignements requis en application du présent règlement.
TITRE VI
DISPOSITIONS GÉNÉRALES, TRANSITOIRES ET FINALES
Article 96
Paiements aux bénéficiaires
Les paiements réalisés en vertu du titre II, exception faite de l’article 9, et du titre V du règlement (CE) no 479/2008 son effectués intégralement au profit des bénéficiaires.
Par dérogation au premier alinéa, les États membres peuvent décider de verser l’aide visée à l’article 14, paragraphe 1, du règlement (CE) no 479/2008 par l’intermédiaire des compagnies d’assurance, pour autant que:
a)
les conditions visées à l’article 14, paragraphe 4, du règlement (CE) no 479/2008 soient respectées;
b)
le montant de l’aide soit transféré intégralement au producteur;
c)
la compagnie d’assurance verse l’aide au producteur soit à l’avance soit par virement bancaire ou postal dans les quinze jours suivant réception du paiement de l’État membre.
Le recours à ce type d’intermédiaires pour les versements n’est pas de nature à fausser la concurrence sur le marché de l’assurance.
Les paiements font l’objet de contrôles préalables comme prévu au présent règlement, à l’exception des avances couvertes par une garantie.
Article 97
Récupération de l’indu
Tout paiement indu est recouvré, avec intérêts, auprès des bénéficiaires concernés. Les règles fixées à l’article 73 du règlement (CE) no 796/2004 s’appliquent mutatis mutandis.
L’application de sanctions administratives et le recouvrement des montants indûment versés ne font pas obstacle à la communication des irrégularités à la Commission en vertu du règlement no 1848/2006 de la Commission (22).
Article 98
Sanctions nationales
Sans préjudice des sanctions décrites dans le règlement (CE) no 479/2008 ou dans le présent règlement, les États membres prévoient l’application de sanctions, au niveau national, pour les irrégularités commises à l’égard des exigences énoncées dans le règlement (CE) no 479/2008 et dans le présent règlement, qui soient effectives, proportionnées et dissuasives de manière à assurer une protection adéquate des intérêts financiers des Communautés.
Article 99
Situations créées artificiellement
Sans préjudice des mesures particulières prévues dans le règlement (CE) no 479/2008 ou le présent règlement, aucun paiement n’est effectué en faveur de personnes dont il est établi qu’elles ont créé artificiellement les conditions requises pour bénéficier de tels paiements et obtenir ainsi un avantage non conforme aux objectifs du régime de soutien concerné.
Article 100
Communications
1. Sans préjudice des dispositions particulières du présent règlement, les communications à effectuer en vertu du présent règlement le sont sous la forme prévue dans ses annexes, au moyen de fichiers créés dans un tableur. Ces fichiers sont transmis à la Commission par voie électronique. Lorsqu’un État membre rassemble des données région par région, il transmet également à la Commission un tableau récapitulatif des données relatives aux différentes régions.
Les communications non effectuées par les moyens et dans le format précisés peuvent être considérées comme n’ayant pas été réalisées, sans préjudice du paragraphe 4.
2. Si, pour un tableau donné, un État membre n’a à communiquer que des valeurs nulles, il peut choisir de ne pas remplir le tableau et d’indiquer simplement à la Commission que ce dernier est sans objet dans son cas. Cette communication simplifiée est effectuée dans le même délai que celui fixé pour le tableau concerné.
3. Sans préjudice des dispositions particulières du présent règlement, les États membres prennent toutes les mesures nécessaires pour être à même de respecter les délais de communication fixés au présent règlement.
4. Lorsqu’un État membre n’effectue pas une communication prévue dans le règlement (CE) no 479/2008 ou dans le présent règlement ou si la communication apparaît incorrecte à la lumière des faits objectifs en possession de la Commission, la Commission peut suspendre tout ou partie des paiements mensuels visés à l’article 14 du règlement (CE) no 1290/2005 en ce qui concerne le secteur vitivinicole, jusqu’à ce que la communication soit effectuée correctement.
5. Les États membres conservent les informations enregistrées en application du présent règlement pendant au moins les dix campagnes viticoles suivant celle où elles ont été enregistrées.
6. Les communications exigées dans le présent règlement ne portent pas atteinte aux obligations qui incombent aux États membres en application du règlement (CEE) no 357/79 du Conseil concernant les enquêtes statistiques sur les superficies viticoles (23).
Article 101
Erreurs manifestes
Toute communication ou demande soumise à un État membre en vertu du règlement (CE) no 479/2008 ou du présent règlement, y compris toute demande d’aide, peut être adaptée à tout moment après avoir été effectuée, en cas d’erreurs manifestes reconnues par l’autorité compétente.
Article 102
Force majeure et circonstances exceptionnelles
Les sanctions prévues au règlement (CE) no 479/2008 ou au présent règlement ne sont pas appliquées en cas de force majeure ou en cas de circonstances exceptionnelles au sens de l’article 40, paragraphe 4, du règlement (CE) no 1782/2003.
Article 103
Abrogation et références
1. Les règlements (CE) no 1227/2000, (CE) no 1623/2000, (CE) no 2729/2000 et (CE) no 883/2001 sont abrogés.
Toutefois:
a)
les règles pertinentes établies dans les règlements (CE) no 1227/2000 et (CE) no 1623/2000 continuent de s’appliquer pour autant que des mesures admissibles à un financement au titre du règlement (CE) no 1493/1999 aient été engagées ou entreprises avant le 1er août 2008;
b)
le tableau 10 de l’annexe du règlement (CE) no 1227/2000 continue de s’appliquer, sauf disposition contraire prévue dans un règlement d’application sur l’étiquetage et la présentation des vins à adopter sur la base de l’article 63 du règlement (CE) no 479/2008;
c)
l’annexe I du règlement (CE) no 1623/2000 reste en vigueur jusqu’au 31 juillet 2012.
2. Les références aux règlements abrogés en application du paragraphe 1 s’entendent comme faites au présent règlement et sont à lire selon le tableau de correspondance figurant à l’annexe XXII.
Article 104
Entrée en vigueur
Le présent règlement entre en vigueur le troisième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Il s’applique à compter du 1er août 2008.
Toutefois, l’article 2 et le titre IV, chapitre III, s’appliquent à compter du 30 juin 2008.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 27 juin 2008.