NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 306/2008
ze dne 2. dubna 2008,
kterým se podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 stanoví minimální požadavky na certifikaci pracovníků provádějících znovuzískávání rozpouštědel na bázi některých fluorovaných skleníkových plynů ze zařízení a podmínky pro vzájemné uznávání této certifikace
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 ze dne 17. května 2006 o některých fluorovaných skleníkových plynech (1), a zejména na čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Pro účely požadavků nařízení (ES) č. 842/2006 je nezbytné stanovit pravidla pro kvalifikaci pracovníků vykonávajících na zařízeních obsahujících některé fluorované skleníkové plyny činnosti, které mohou potenciálně způsobit únik.
(2)
Pracovníci, kteří dosud nemají certifikaci, ale jsou zapsáni do školicího kurzu za účelem získání certifikátu, by měli mít možnost vykonávat po omezenou dobu činnosti, pro které se taková certifikace vyžaduje, aby získali praktické dovednosti potřebné pro složení zkoušky s tím, že budou pod dohledem certifikovaných pracovníků.
(3)
Několik členských států nemá v současné době zavedeny kvalifikační nebo certifikační systémy. K získání certifikátu by proto měla být pracovníkům poskytnuta určitá lhůta.
(4)
Aby se zabránilo nepřiměřenému administrativnímu zatížení, je zapotřebí umožnit zavedení certifikačního systému na základě stávajících kvalifikačních programů s tím, že obsažené dovednosti a znalosti a příslušné kvalifikační systémy jsou rovnocenné minimálním normám, které toto nařízení předpokládá.
(5)
Subjekty, které vyrábějí nebo provozují zařízení obsahující rozpouštědla na bázi fluorovaných skleníkových plynů, by za předpokladu splnění příslušných požadavků mohly být jmenovány hodnotícími nebo certifikačními subjekty, nebo oběma subjekty.
(6)
Za účelem zabránění zbytečným administrativním nákladům by členský stát, ve kterém se v současné době nepoužívají rozpouštědla na bázi fluorovaných skleníkových plynů, měl být oprávněn nevytvářet úplný certifikační systém, pokud daný členský stát přijme nezbytná opatření, která zajistí možnost neprodleného vydání certifikátu v případě žádosti o jeho vydání v budoucnosti, a tudíž nebude vytvářet bezdůvodnou překážku pro vstup na trh.
(7)
Zkouška představuje účinný prostředek prověřování schopnosti uchazeče správně provádět činnosti, které mohou přímo způsobit únik, jakož i takové, které mohou způsobit únik nepřímo.
(8)
Úředně jmenované hodnotící a certifikační subjekty by měly zajistit splnění minimálních požadavků stanovených tímto nařízením, a tím přispívat k účinnému a efektivnímu vzájemnému uznávání certifikátů v celém Společenství.
(9)
Informace o certifikačním systému vydávajícím certifikáty podléhající vzájemnému uznávání by měly být oznámeny Komisi formou stanovenou nařízením Komise (ES) č. 308/2008 ze dne 2. dubna 2008, kterým se podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 stanoví forma oznámení školicích a certifikačních programů členských států (2).
(10)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 18 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 (3),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto nařízení stanoví minimální požadavky na certifikaci pracovníků provádějících znovuzískávání rozpouštědel na bázi některých fluorovaných skleníkových plynů ze zařízení, jakož i podmínky pro vzájemné uznávání certifikátů vydaných v souladu s uvedenými požadavky.
Článek 2
Certifikace pracovníků
1. Pracovníci vykonávající činnost uvedenou v článku 1 jsou držiteli certifikátu uvedeného v článku 4.
2. Odstavec 1 se nepoužije pro období maximálně 1 roku na pracovníky zapsané do školicího kurzu za účelem získání certifikátu s tím, že vykonávají činnost pod dohledem osoby, která je držitelem certifikátu.
3. Členské státy mohou rozhodnout, že odstavec 1 se nepoužije pro období, které nepřekročí datum uvedené v čl. 5 odst. 4 nařízení (ES) č. 842/2006, na pracovníky provádějící činnost uvedenou v článku 1 tohoto nařízení před datem uvedeným v čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 842/2006.
Tito pracovníci jsou po období uvedené v prvním pododstavci a pro tuto činnost považováni za certifikované pro účely požadavků nařízení (ES) č. 842/2006.
Článek 3
Vydávání certifikátů pracovníkům
1. Certifikační subjekt uvedený v článku 4 vydá certifikát pracovníkům, kteří složili teoretickou a praktickou zkoušku připravenou hodnotícím subjektem podle článku 5, která obsahuje minimální dovednosti a znalosti stanovené v příloze.
2. Certifikát musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a)
název certifikačního subjektu, celé jméno držitele, číslo certifikátu a datum uplynutí doby platnosti, je-li uvedeno;
b)
činnost, kterou je držitel certifikátu oprávněn vykonávat;
c)
datum vydání a podpis subjektu, který certifikát vydává.
3. Pokud stávající certifikační systém založený na zkouškách zahrnuje minimální dovednosti a znalosti stanovené v příloze a splňuje požadavky článků 4 a 5, ale příslušný certifikát neobsahuje prvky stanovené odstavcem 2 tohoto článku, může certifikační subjekt uvedený v článku 4 vydat držiteli této kvalifikace certifikát bez opakování zkoušky.
4. Pokud stávající certifikační systém založený na zkouškách splňuje požadavky článků 4 a 5 a částečně zahrnuje minimální dovednosti stanovené v příloze, mohou certifikační subjekty vydat certifikát za předpokladu, že žadatel složí dodatečnou zkoušku dovedností a znalostí, které nezahrnuje stávající certifikace, připravenou hodnotícím subjektem uvedeným v článku 5.
Článek 4
Certifikační subjekt
1. Certifikační subjekt je stanoven vnitrostátním právním předpisem nebo nařízením, nebo určen příslušným orgánem členského státu nebo jinými subjekty, které jsou k tomu oprávněné, a může vydávat certifikáty pracovníkům vykonávajícím činnost uvedenou v článku 1.
Certifikační subjekt je při provádění svých činností nestranný.
2. Certifikační subjekt stanoví a používá postupy pro vydávání, pozastavení a odebrání certifikátů.
3. Certifikační subjekt vede záznamy, které umožní ověřovat situaci certifikované osoby. Záznamy prokáží, že postup certifikace byl účinně splněn. Záznamy se uchovávají po dobu nejméně 5 let.
Článek 5
Hodnotící subjekt
1. Hodnotící subjekt určený příslušným orgánem členského státu nebo jinými subjekty, které jsou k tomu oprávněné, připraví zkoušky pro pracovníky uvedené v článku 1. Certifikační subjekt uvedený v článku 4 může být rovněž považován za hodnotící subjekt.
Hodnotící subjekt je při provádění svých činností nestranný.
2. Zkoušky jsou plánovány a strukturovány způsobem, který zajistí, aby zahrnovaly minimální dovednosti a znalosti uvedené v příloze.
3. Hodnotící subjekt přijme postupy pro podávání zpráv a uchovává záznamy pro možnost dokumentace jednotlivých a celkových výsledků hodnocení.
4. Hodnotící subjekt zajistí, aby zkoušející přidělení ke zkoušce měli patřičnou znalost příslušných zkušebních metod a zkušebních dokumentů, jakož i příslušnou kvalifikaci v oblasti, která se má zkoušet. Rovněž zajistí, aby pro praktické testy bylo k dispozici potřebné zařízení, nástroje a materiály.
Článek 6
Oznámení
1. Do 4. ledna 2009 členské státy oznámí Komisi názvy a kontaktní údaje certifikačních subjektů pro pracovníky, na něž se vztahuje článek 4, a názvy certifikátů pro pracovníky, kteří splňují požadavky článku 3, a to pomocí formátu stanoveného nařízením (ES) č. 308/2008.
2. Pokud se v členském státě nepoužívají rozpouštědla na bázi fluorovaných skleníkových plynů, může se tento členský stát rozhodnout, že nejmenuje certifikační nebo hodnotící subjekt uvedený v článcích 4 a 5, nebo oba subjekty před tím, než v budoucnosti vznikne potřeba takové certifikace. V tomto případě dotčený členský stát přijme v rámci vnitrostátních právních předpisů nezbytná opatření k zajištění neprodleného vydání těchto certifikátů v případě jejich vyžádání v budoucnosti.
Do 4. ledna 2009 členské státy oznámí Komisi záměr použít tento odstavec a opatření přijatá ke splnění tohoto odstavce. V uvedeném případě se odstavec 1 nepoužije.
3. Členské státy doplní oznámení předložené podle odstavce 1 o příslušné nové informace a neprodleně ho předloží Komisi.
Článek 7
Podmínky vzájemného uznávání
1. Vzájemné uznávání certifikátů vydaných v jiných členských státech se vztahuje na certifikáty vydané podle článku 3.
2. Členské státy mohou po držitelích certifikátů vydaných v jiném členském státě požadovat jejich překlad do jiného úředního jazyka Společenství.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po dni vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. dubna 2008.
RÈGLEMENT (CE) N o 306/2008 DE LA COMMISSION
du 2 avril 2008
établissant, conformément au règlement (CE) no 842/2006 du Parlement européen et du Conseil, les prescriptions minimales et les conditions pour une reconnaissance mutuelle de la certification du personnel chargé de récupérer certains solvants à base de gaz à effet de serre fluorés contenus dans des équipements
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
vu le règlement (CE) no 842/2006 du Parlement européen et du Conseil du 17 mai 2006 relatif à certains gaz à effet de serre fluorés (1), et notamment son article 5, paragraphe 1,
considérant ce qui suit:
(1)
Aux fins des prescriptions du règlement (CE) no 842/2006, il convient de définir des règles relatives à la qualification du personnel chargé d’effectuer, sur des équipements contenant certains gaz à effet de serre fluorés, des opérations susceptibles de provoquer des fuites.
(2)
Il importe que le personnel non titulaire d’une certification mais étant inscrit à cette fin à une formation soit autorisé, pendant une période limitée et à condition qu’il soit encadré par du personnel certifié, à exercer les activités pour lesquelles cette certification est requise, afin qu’il puisse acquérir les compétences pratiques nécessaires pour l’examen.
(3)
Un certain nombre d’États membres ne disposent pas encore de systèmes de qualification ou de certification. Il convient dès lors d’accorder un certain délai au personnel pour lui permettre d’obtenir un certificat.
(4)
Afin d’éviter toute tâche administrative inutile, il convient d’autoriser la mise en place d’un système de certification reposant sur les programmes de qualification existants, pour autant que les compétences et connaissances couvertes, ainsi que le système de qualification correspondant, soient équivalents aux normes minimales prévues par le présent règlement.
(5)
Les entités qui fabriquent ou utilisent des équipements contenant des solvants à base de gaz à effet de serre fluorés pourraient être désignées comme organismes d’évaluation ou organismes de certification, ou les deux à la fois, pour autant qu’elles remplissent les conditions requises.
(6)
Afin d’éviter toute dépense administrative inutile, il convient de dispenser de l’obligation de mettre en place un système complet de certification les États membres dans lesquels, actuellement, il n’est fait usage d’aucun solvant à base de gaz à effet de serre fluorés, pour autant que ces États membres prennent les mesures nécessaires pour permettre la délivrance de certificats en temps voulu, au cas où ceux-ci se révéleraient nécessaires, et empêcher ainsi la création de barrières commerciales injustifiées à l’entrée.
(7)
Les examens constituent un moyen efficace de vérifier l’aptitude d’un candidat à mener à bien des opérations susceptibles de provoquer des fuites, tant directement qu’indirectement.
(8)
Il importe que les organismes officiels d’évaluation et de certification veillent au respect des normes minimales établies au présent règlement et contribuent ainsi à une véritable reconnaissance mutuelle des certificats dans toute la Communauté.
(9)
Il y a lieu de notifier à la Commission les informations relatives au régime de certification délivrant les certificats soumis à la reconnaissance mutuelle selon les modalités énoncées au règlement (CE) no 308/2008 de la Commission du 2 avril 2008 établissant, conformément au règlement (CE) no 842/2006 du Parlement européen et du Conseil, les modalités de notification des programmes de formation et de certification des États membres (2).
(10)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité institué par l’article 18, paragraphe 1, du règlement (CE) no 2037/2000 du Parlement européen et du Conseil (3),
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Objet et champ d’application
Le présent règlement établit les prescriptions minimales relatives à la certification du personnel chargé de récupérer certains solvants à base de gaz à effet de serre fluorés ainsi que les conditions pour une reconnaissance mutuelle des certificats délivrés conformément à ces prescriptions.
Article 2
Certification du personnel
1. Le personnel qui exerce l’activité visée à l’article 1er est titulaire d’un certificat au sens de l’article 4.
2. Le paragraphe 1 ne s’applique pas, pendant une période maximale de 1 an, au personnel inscrit à une formation aux fins d’obtenir un certificat, pour autant que ce personnel exerce l’activité considérée sous le contrôle d’une personne titulaire d’un certificat.
3. Les États membres peuvent décider que le paragraphe 1 ne s’applique pas, pendant une période n’allant pas au-delà de la date visée à l’article 5, paragraphe 4, du règlement (CE) no 842/2006, au personnel ayant entrepris l’activité énoncée à l’article 1er du présent règlement avant la date visée à l’article 5, paragraphe 2, du règlement (CE) no 842/2006.
Pendant la période visée au premier alinéa, le personnel concerné sera considéré comme étant titulaire de la certification requise pour exercer cette activité aux fins des dispositions du règlement (CE) no 842/2006.
Article 3
Certificats délivrés au personnel
1. Un organisme de certification, au sens de l’article 4, délivre un certificat au personnel qui a réussi un examen théorique et pratique portant sur les compétences et connaissances minimales énoncées en annexe, organisé par un organisme d’évaluation, au sens de l’article 5.
2. Ce certificat comporte au minimum les éléments suivants:
a)
le nom de l’organisme de certification, le nom complet du titulaire, le numéro du certificat et, le cas échéant, la date d’expiration;
b)
l’activité que le titulaire du certificat est autorisé à exécuter;
c)
la date de délivrance et la signature de l’autorité ayant délivré le certificat.
3. Lorsqu’un système de certification existant basé sur un examen englobe les compétences et connaissances minimales énoncées en annexe et remplit les conditions prévues aux articles 4 et 5, mais que l’attestation correspondante ne contient pas les éléments énumérés au paragraphe 2 du présent article, un organisme de certification au sens de l’article 4 peut délivrer un certificat au titulaire de cette qualification sans l’obliger à repasser l’examen.
4. Lorsqu’un système de certification existant basé sur un examen remplit les conditions prévues aux articles 4 et 5 et englobe une partie des compétences minimales énoncées en annexe, les organismes de certification peuvent délivrer un certificat, à condition que le demandeur passe un examen complémentaire portant sur les compétences et connaissances non reprises par la certification existante, organisé par un organisme d’évaluation au sens de l’article 5.
Article 4
Organisme de certification
1. Un organisme de certification est institué par la législation ou la réglementation nationale, ou est désigné par l’autorité compétente d’un État membre ou par d’autres entités habilitées, pour délivrer les certificats destinés au personnel intervenant dans l’activité visée à l’article 1er.
L’organisme de certification agit en toute impartialité.
2. L’organisme de certification établit et applique les procédures relatives à la délivrance, à la suspension et au retrait des certificats.
3. L’organisme de certification tient un registre permettant de vérifier le statut d’une personne certifiée. Le registre constitue la preuve que le processus de certification a bien été accompli. Le registre est conservé pendant au moins cinq ans.
Article 5
Organisme d’évaluation
1. Un organisme d’évaluation, désigné par l’autorité compétente d’un État membre ou par d’autres entités habilitées, organise les examens destinés au personnel visé à l’article 1er. Un organisme de certification au sens de l’article 4 peut également faire office d’organisme d’évaluation.
L’organisme d’évaluation agit en toute impartialité.
2. Les examens sont organisés et structurés de telle sorte que les compétences et connaissances minimales énoncées en annexe soient évaluées.
3. L’organisme d’évaluation arrête des procédures de communication des données et archive les résultats individuels et généraux de l’évaluation.
4. L’organisme d’évaluation veille à ce que les examinateurs désignés pour une épreuve aient une parfaite connaissance des méthodes et des documents d’examen, ainsi que les compétences nécessaires dans le domaine faisant l’objet de l’examen. Il s’assure également de la présence de l’équipement, de l’outillage et des matériaux nécessaires pour les épreuves pratiques.
Article 6
Notification
1. Au plus tard le 4 janvier 2009, les États membres notifient à la Commission, selon les modalités établies par le règlement (CE) no 308/2008, les noms et coordonnées des organismes de certification du personnel relevant de l’article 4 ainsi que les titres des certificats délivrés au personnel remplissant les conditions énoncées à l’article 3.
2. Les États membres dans lesquels il n’est fait usage d’aucun solvant à base de gaz à effet de serre fluorés peuvent décider de ne pas désigner d’organisme de certification ou d’organisme d’évaluation visés respectivement à l’article 4 et à l’article 5, ou encore ni l’un ni l’autre, avant que la nécessité d’une telle certification ne se fasse sentir. Dans ce cas, l’État membre concerné prend les mesures nécessaires requises par la législation nationale pour permettre la délivrance de ces certificats sans retard injustifié si cette certification se révélait nécessaire ultérieurement.
Au plus tard le 4 janvier 2009, l’État membre notifie à la Commission son intention d’appliquer les dispositions du présent paragraphe et les mesures prises pour s’y conformer. Dans ce cas, le paragraphe 1 ne s’applique pas.
3. Les États membres actualisent les données transmises conformément au paragraphe 1 à l’aide de toute nouvelle information pertinente et les communiquent sans délai à la Commission.
Article 7
Conditions pour une reconnaissance mutuelle
1. La reconnaissance mutuelle des certificats délivrés dans d’autres États membres s’applique aux certificats délivrés conformément à l’article 3.
2. Les États membres peuvent exiger des titulaires de certificats délivrés dans un autre État membre qu’ils présentent une traduction de leur certificat dans une autre langue officielle de la Communauté.
Article 8
Entrée en vigueur
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 2 avril 2008.