NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1854/2005
ze dne 14. listopadu 2005,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96, pokud jde o zápis názvu do „Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení“ (Miel de Provence (CHZO))
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (1), a zejména na čl. 7 odst. 5 písm. b) a na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2081/92 byla žádost Francie o zápis názvu „Miel de Provence“ zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie (2).
(2)
V souladu s čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2081/92 podalo Německo proti zápisu námitky. Námitky se týkají nesplnění podmínek uvedených v článku 2 a případné škody spojené s existencí produktu, který se nacházel na trhu v souladu s právem nejméně pět let před datem zveřejnění stanoveným v čl. 6 odst. 2.
(3)
Dopisem ze dne 11. ledna 2005 vyzvala Komise dotčené členské státy k hledání vzájemné dohody podle svých vnitrostátních postupů.
(4)
Jelikož ve lhůtě tří měsíců nedošlo mezi Francií a Německem k dohodě, Komise musí přijmout rozhodnutí postupem podle článku 15 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(5)
Námitka oznámená Německem obsahuje tři argumenty proti zápisu. V první řadě Německo namítá, že zápisem by došlo k porušení čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2081/92. Organoleptické vlastnosti, vlastnosti spojené se způsobem produkce či kritéria jakosti produktu, který je předmětem žádosti, nemohou být podle namítající strany považované za osobité pro oblast Provence.
(6)
Komise se naopak domnívá, že žádost o zápis je založena právě tak na pověsti medu z Provence jako na zvláštní jakosti, která je dána květinovým původem medů, který je osobitý pro botanické prostředí Provence.
(7)
Německo se dále dovolává případné škody spojené s existencí úplně nebo zčásti totožného názvu nebo značky, či s existencí produktů, které se nacházely na trhu v souladu s právem již nejméně pět let před datem zveřejnění stanoveným v čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2081/92. Zejména uvádí možný dopad pro producenty, kteří v současné době uvádějí na trh med s názvem „Miel de Provence“ a kteří by po zápisu případně nemohli toto označení dále používat, pokud by jejich produkty neodpovídaly specifikaci, ať již z důvodu květinového zdroje, nebo oblasti produkce.
(8)
Komise se domnívá, že tento argument je založen na neprokázaných domněnkách. Podle čl. 7 odst. 4 druhé odrážky nařízení (EHS) č. 2081/92 musí namítající strana danou škodu „prokázat“. Německo pouze uvedlo možnost způsobení škody, aniž by prokázalo skutečnou existenci producentů, kteří by byli zápisem poškozeni.
(9)
Jako konečný argument Německo uvádí, že směrnice Rady 2001/110/ES ze dne 20. prosince 2001 o medu (3) umožňuje používání názvu „Miel de Provence“ pro med pocházející z francouzského regionu Provence-Alpes-Côte-d’Azur. Tento region by se lišil od zeměpisné oblasti, na niž se vztahuje specifikace vyhotovená v rámci nařízení (EHS) č. 2081/92. Specifikace žádosti o zápis navíc vylučuje med pocházející ze slunečnice, z řepky a vojtěšky, které jsou květinovým a rostlinným zdrojem přítomným v této zeměpisné oblasti. Hospodářské subjekty, které uvádějí v současnosti tento produkt na trh pod názvem „Miel de Provence“, budou proto muset z důvodů dodržení specifikace vyloučit med pocházející z květin, které nejsou stanoveny ve specifikaci. Německo se domnívá, že pokud by došlo k zápisu „Miel de Provence“ podle nařízení (EHS) č. 2081/92, porušila by se tím směrnice 2001/110/ES o medu.
(10)
Jak bylo stanoveno v bodě 8 odůvodnění, není prokázán argument o existenci škody. Pokud jde o ostatní námitky, údajné porušení směrnice 2001/110/ES o medu nepatří mezi důvody, na které je možno se odvolávat v rámci námitky podle čl. 7 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2081/92. Směrnice 2001/110/ES mimo jiné určité názvy povoluje, aniž by je stanovila jako povinné. Cílem nařízení (EHS) č. 2081/92 je naopak upravit používání zapsaných názvů i pokud byly dříve volněji používané. Chybějící omezení v určitém okamžiku nejsou proto v zásadě důvodem pro odmítnutí zápisu.
(11)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti musí být název zapsán do „Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení“.
(12)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro chráněná zeměpisná označení a chráněná označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze nařízení Komise (ES) č. 2400/96 (4) se doplňuje název uvedený v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 14. listopadu 2005.
RÈGLEMENT (CE) N o 1854/2005 DE LA COMMISSION
du 14 novembre 2005
complétant l'annexe du règlement (CE) no 2400/96 en ce qui concerne l’enregistrement d’une dénomination dans le «Registre des appellations d’origine protégées et des indications géographiques protégées» [Miel de Provence (IGP)]
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
vu le règlement (CEE) no 2081/92 du Conseil du 14 juillet 1992 relatif à la protection des indications géographiques et des appellations d’origine des produits agricoles et des denrées alimentaires (1), et notamment son article 7, paragraphe 5, point b), et son article 6, paragraphes 3 et 4,
considérant ce qui suit:
(1)
Conformément à l’article 6, paragraphe 2, du règlement (CEE) no 2081/92, la demande de France pour l’enregistrement de la dénomination «Miel de Provence» a été publiée au Journal officiel de l’Union européenne (2).
(2)
L’Allemagne s’est déclarée opposée à l’enregistrement conformément à l’article 7, paragraphe 1, du règlement (CEE) no 2081/92. La déclaration d’opposition porte sur le non-respect des conditions visées à l’article 2 et sur le préjudice éventuel lié à l’existence d’un produit qui se trouve légalement sur le marché depuis au moins les cinq ans précédant la date de publication prévue à l’article 6, paragraphe 2.
(3)
La Commission, par lettre du 11 janvier 2005, a invité les États membres concernés à chercher un accord entre eux en conformité avec leurs procédures internes.
(4)
Étant donné qu’aucun accord n’est intervenu entre la France et l’Allemagne dans un délai de trois mois, la Commission doit arrêter une décision conformément à la procédure visée à l’article 15 du règlement (CEE) no 2081/92.
(5)
La déclaration d’opposition communiquée par l’Allemagne avance trois arguments contre l’enregistrement. En premier lieu, l’Allemagne objecte que l’inscription serait contraire à l’article 4, paragraphe 2, du règlement (CEE) no 2081/92. Pour l’opposant, les caractéristiques organoleptiques, les caractéristiques liées à la méthode de production, ou les critères qualitatifs du produit faisant l’objet de la demande ne peuvent pas être considérés comme étant spécifiques à la région de Provence.
(6)
La Commission estime, par contre, que la demande d’enregistrement se base autant sur la réputation du miel de Provence, que sur une qualité particulière, qui est l’origine florale des miels, spécifique au milieu botanique provençal.
(7)
Ensuite, l’Allemagne invoque le préjudice éventuel lié à l’existence d’une dénomination totalement ou partiellement homonyme ou d’une marque ou à l’existence des produits qui se trouvent légalement sur le marché depuis au moins cinq ans précédant la date de publication prévue à l’article 6, paragraphe 2, du règlement (CEE) no 2081/92. Elle invoque en particulier la possibilité que des producteurs qui commercialisent actuellement du miel sous la dénomination «Miel de Provence» ne pourraient plus utiliser cette dénomination après l’enregistrement si leur produits ne sont pas conformes au cahier des charges, soit à cause de la source florale, soit à cause de la zone de production.
(8)
La Commission estime que cet argument est fondé sur des hypothèses non démontrées. Selon l’article 7, paragraphe 4, deuxième tiret, du règlement (CEE) no 2081/92, l’opposant doit «démontrer» le préjudice invoqué. L’Allemagne a simplement évoqué la possibilité d’un préjudice sans démontrer qu’il existe effectivement des producteurs qui seraient lésés par l’enregistrement.
(9)
Finalement, l’Allemagne argumente que l’utilisation de la dénomination «Miel de Provence» est permise selon la directive 2001/110/CE du Conseil du 20 décembre 2001 relative au miel (3) pour du miel issu de la région française Provence-Alpes-Côte-d’Azur. Cette région serait différente de la zone géographique couverte par le cahier des charges rédigé dans le cadre du règlement (CEE) no 2081/92. En plus, le cahier des charges de la demande d’enregistrement exclut les miels provenant du tournesol, du colza et de la luzerne, qui sont des origines florales et végétales présentes dans l’aire géographique. Par conséquent, pour respecter le cahier des charges, les opérateurs commercialisant actuellement ce produit sous la dénomination «Miel de Provence» devront exclure les miels d’origines florales non prévues dans le cahier des charges. Selon l’Allemagne, si le «Miel de Provence» était enregistré dans le cadre du règlement (CEE) no 2081/92, cela irait à l'encontre de la directive 2001/110/CE relative au miel.
(10)
Comme il a été indiqué au considérant 8, l’argument sur l’existence d’un préjudice n’est pas démontré. Pour le reste, la violation prétendue de la directive 2001/110/CE relative au miel ne fait pas partie des motifs qui peuvent être invoqués dans le cadre d’une opposition aux termes de l’article 7, paragraphe 4, du règlement (CEE) no 2081/92. En outre, la directive 2001/110/CE permet certaines dénominations sans les rendre obligatoires. Par contre, le règlement (CEE) no 2081/92 vise à réglementer l’utilisation des dénominations enregistrées, même si elles pouvaient être utilisées plus librement auparavant. En conséquence, l’absence de restriction à un moment donné n’est pas en principe une raison pour refuser l’enregistrement.
(11)
À la lumière de ces éléments, la dénomination doit donc être inscrite dans le «Registre des appellations d’origine protégées et des indications géographiques protégées».
(12)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité de réglementation des indications géographiques et des appellations d’origine protégées,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
L’annexe du règlement (CE) no 2400/96 de la Commission (4) est complétée par la dénomination figurant à l’annexe du présent règlement.
Article 2
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 14 novembre 2005.