ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 3. května 2005
o režimu podpory Německa - Výstavba komunální hospodářské infrastruktury podle části II bodu 7 rámcového plánu společného programu „Zlepšení regionální hospodářské struktury“ - Výstavba nebo rozšíření obchodních, technologických a podnikatelských center, která poskytnou prostory a společné služby malým a středním podnikům 2004-2006
(oznámeno pod číslem K(2005) 1315)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/782/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1), a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
poté, co Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily připomínky podle těchto ustanovení (2) a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 19. září 2002, zaevidovaným generálním sekretariátem Komise dne 20. září 2002, informovalo Německo Komisi v souladu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES o uvedeném režimu podpory. Ačkoli Německo nepovažovalo toto opatření za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, oznámilo jej z důvodů právní jistoty. Případ byl zaevidován jako státní podpora č. N 644/g/2002. Dopisy ze dne 9. října 2002, 17. ledna 2003, 30. června 2003 a 25. září 2003 požádala Komise o doplňující informace. Ty Německo poskytlo v dopisech ze dne 18. listopadu 2002, 11. a 12. února 2003, 24. července 2003 a 30. října 2003. V dopise ze dne 26. listopadu 2003 Německo souhlasilo s prodloužením dvouměsíční lhůty podle čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 659/1999 do 5. února 2004 a předalo další informace.
(2)
V dopise ze dne 18. února 2004 Komise sdělila Německu své rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby v této věci předložily své připomínky.
(4)
Dopisem ze dne 2. listopadu 2004 zaevidovaným dne 3. listopadu 2004 Komise obdržela stanovisko od Spolkového svazu německých inovačních, technologických a podnikatelských center (ADT - Bundesverband deutscher Innovations-, Technologie- und Gründerzentren e.V. (dále jen „ADT“)). Dopisem ze dne 15. listopadu 2004 Komise zaslala toto stanovisko Německu, které dostalo příležitost na něj reagovat. Německo se však k těmto připomínkám nevyjádřilo.
(5)
Dne 19. března 2004 byly doručeny připomínky Německa. Dne 22. dubna 2004 se uskutečnilo jednání, po kterém na základě dvou výzev Komise ze dne 9. července 2004 a 9. září 2004 Německo zaslalo dopisem ze dne 16. září 2004, který byl zaevidován dne 22. září, doplňující informace. Dne 16. prosince 2004 se konalo další jednání, po kterém na základě výzev Komise ze dne 14. února 2005 Německo zaslalo v dopisech z 3. a 23. března 2005, zaevidovaných ve stejné dny, doplňující informace a změnilo opatření.
II. POPIS OPATŘENÍ
(6)
Opatření financují společně spolková vláda a spolkové země. Je spravováno vládami spolkových zemí, takže opatření budou v jednotlivých spolkových zemích prováděna v určitých detailech s nepatrnými rozdíly.
(7)
Státní podpora je poskytována ve formě dotací zřizovatelům center. Obnáší nejvýše 90 % nákladů na výstavbu a rozšíření center. Z finanční podpory poskytované v rámci opatření by měli mít prospěch uživatelé center. Nelze ji chápat tak, že by zřizovatelé nebo uživatelé center získávali podpory ve výši 90 % nákladů způsobilých k podpoře. Opatření platí jak pro oblasti podle čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES, tak i pro oblasti, které nejsou způsobilé pro podporu (okolo 5 % oblastí, na které se opatření vztahuje). Potrvá do 31. prosince 2006; předpokládané finanční prostředky činí přibližně 120 milionů EUR ročně.
(8)
Opatření je určeno k předkládání určitých nabídek malým a středním podnikům. V první řadě jde o možnost malých a středních podniků najmout si v daném centru prostory. Kromě toho mohou malé a střední podniky využívat v těchto centrech také poradenské služby, výzkumná vybavení a možnosti spolupráce zejména s vysokými školami a výzkumnými ústavy nebo propojení s jinými podniky.
(9)
Malé a střední podniky však nejsou podporovány přímo, nýbrž v rámci souhrnnější struktury. Německo poskytuje odpovědným místům, „zřizovatelům“, finanční prostředky, které mají sloužit jako pobídka k výstavbě a/nebo rozšíření budovy, tj. obchodního, technologického nebo podnikatelského centra, aby poskytovalo uživatelům, tj. malým a středním podnikům, prostory a služby. Zřizovatelé musí zajistit provoz center po dobu minimálně 15 let.
(10)
Zřizovateli center jsou obvykle obce a sdružení obcí, může však jít i o veřejná nebo soukromá nezisková sdružení.
(11)
Centra jsou obecně buď neziskové komunální podniky nebo samostatné neziskové právnické osoby.
(12)
Existují různé druhy center: obchodní centra poskytují obvykle prostory pro všechny druhy malých a středních podniků určitého odvětví nebo všech odvětví, zatímco technologická centra se zaměřují na malé podniky, které provozují výzkumnou činnost; nabízejí těmto podnikům nezbytné vybavení, např. laboratoře, poradenské služby, kontakty na vysoké školy a výzkumné ústavy. Cílovou skupinu podnikatelských center tvoří nově založené podniky, zejména ty nejmenší. Existují ovšem také smíšené formy. Pokud nemohou být všechny prostory pronajaty podnikům z určité cílové skupiny, zaměřují se centra také na jiné cílové skupiny. Technologické centrum by například mohlo být využito částečně jako obchodní centrum.
(13)
Malé a střední podniky, které využívají služby center (dále jen „uživatelé“), platí za pronajaté prostory nájem a příplatky za užívání ostatních zařízení (laboratoří nebo speciálních vybavení) a/nebo případně poradenských služeb. Nájemné a/nebo cena za využívání jiných zařízení/služeb může být nižší než je tržní cena. Nájemci mohou centra využívat obvykle po dobu pěti let (ve výjimečných případech osm let).
(14)
Následující graf znázorňuje fungování opatření:
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(15)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise vyjádřila pochybnosti o slučitelnosti opatření se společným trhem, neboť Německo neposkytlo dostatek informací. Šlo především o otázky, zda se podpory vztahují na všechny úrovně opatření, zejména, zda jsou zvýhodněni zřizovatelé center a malé a střední podniky, které využívají jejich služeb, nebo zda z celé podpory těží malé a střední podniky.
IV. STANOVISKA ZÚČASTNĚNÝCH TŘETÍCH STRAN
(16)
ADT prohlásil, že služby, které nabízejí centra, nejsou na trhu dostupné. K nabízeným službám patří podle ADT poradenské služby (vypracování podnikatelských plánů, pomoc s obstaráním počátečního kapitálu atd.), krátkodobé nájemní smlouvy, spolupráce a vytváření seskupení s regionálními výzkumnými zařízeními, vysokými školami nebo jinými podniky a výzkumná vybavení (laboratoře, speciální vybavení atd.).
(17)
Dále ADT poukázal na skutečnost, že přibližně 90 % nově založených podniků v centrech se udrží déle než tři roky, což je velmi mnoho v porovnání s nově založenými podniky kdekoli jinde.
V. STANOVISKO NĚMECKÝCH ORGÁNŮ
(18)
Ve svém původním stanovisku Německo vysvětlilo, že cílem opatření bylo kompenzovat selhání trhu s nemovitostmi, na kterém nebylo pro nově založené podniky možné získat prostory za přijatelnou cenu. Podle zkušeností Německa se soukromý trh zdráhá s nabídkami prostor inovačním nově založeným podnikům, neboť jsou zatíženy vysokým rizikem. Kromě toho nejsou zjevně na trhu k dispozici žádné malé prostory.
(19)
Německo dále prohlásilo, že celá podpora by přinesla užitek uživatelům center. Pokud jde o prvek podpory určený uživatelům prohlásilo Německo nejdříve, že míra podpory nepřesáhne u uživatelů 10-20 % srovnatelných tržních cen. Ve svém dopise ze dne 22. září 2004 naproti tomu uvedlo, že uživatelé obvykle platí tržní ceny (ceny na spodní hranici rozpětí tržních cen) a že podpora ve tříletém období nečiní v žádném případě více než 100 000 EUR (ročně až 23 000 EUR na uživatele v pětiletém období). Německo předalo stanoviska všech spolkových zemí, která odkazují zčásti na studie, ve kterých jsou popsány pozitivní účinky center na uživatele a na regiony. Do tohoto okamžiku se Německo nezavázalo dodržovat všechny podmínky stanovené v nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (4), a zejména v článku 3 pokud jde o kumulaci a sledování.
(20)
Ve svém posledním stanovisku a především v dopise ze dne 3. března 2005 změnilo Německo původní oznámení; zavázalo se, pokud jde o dotace na poradenství pro malé a střední podniky - uživatele center, že bude uplatňovat článek 5 nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům (5). Kromě toho se Německo zavázalo, že bude na všechna ostatní opatření podpory pro malé a stření podniky, zejména na pronájmy prostor a laboratoří, využívání vybavení pro výzkum nebo jiných zařízení, uplatňovat nařízení (ES) č. 69/2001. Ačkoli se na podporu vztahuje výjimka na základě uvedeného nařízení, Německo požádalo z důvodů právní jistoty Komisi o konečné rozhodnutí.
VI. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(21)
Komise posoudila opatření ve světle článku 87 a násl. Smlouvy o ES a článku 61 a násl. Dohody o EHP a nařízení (ES) č. 69/2001 a (ES) č. 70/2001.
1. Existence podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES
(22)
Při posouzení opatření ve světle právních předpisů o státních podporách Smlouvy o ES je třeba nejprve přezkoumat, zda se u opatření jedná o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(23)
Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou státní podpory nebo podpory poskytované v jakékoli formě ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, neslučitelné se společným trhem, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy. Pojem podpory zahrnuje každé zvýhodnění, které je přímo nebo nepřímo financováno ze státních prostředků a je poskytováno samotným státem nebo subjekty, které jednají na základě zmocnění státu. Za státní podporu se považuje opatření, které splňuje všechna kritéria stanovená v čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(24)
V rámci posouzení, zda se jedná o státní podporu, je u opatření, která jsou poskytována ve formě dotace nebo půjčky, obvykle zřejmé, který podnik potenciálně zvýhodňují. Toto posuzované opatření je však složitější, jelikož německé úřady vytvářejí podněty pro skupinu účastníků trhu (zřizovatele), aby podporovala jinou skupinu (uživatele). Kromě toho opatření předvídá, že bude vytvořena třetí skupina potenciálních účastníků trhu (centra), která bude existovat nezávisle na zřizovatelích a uživatelích. Ačkoli Německo zamýšlí zvýhodnit pouze uživatele, mohou být příjemci státní podpory podniky na všech třech úrovních.
(25)
Existence státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES proto musí být posouzena na třech různých úrovních: na úrovni zřizovatelů, center a uživatelů.
1. První úroveň: Zřizovatelé
(26)
Není sporné, že opatření je financováno ze státních prostředků. Procento státní podpory závisí na skutečnosti, zda je zřizovatelem obec nebo svaz obcí nebo veřejná příp. soukromá nezisková organizace. V prvním případě je na zřízení centra poskytnuto 100 % státních prostředků (až do výše 90 % z prostředků Spolku a spolkových zemí a nejméně 10 % z prostředků obce nebo sdružení obcí). Naproti tomu účastní-li se financování nezisková organizace, musí poskytnout finanční prostředky ve výši nejméně 10 %, zatímco zbylých až 90 % hradí stát. Skutečnými příjemci podpory jsou ovšem malé a střední podniky; státní prostředky jsou nezbytné k pokrytí způsobilých nákladů pro výstavbu budovy a nevypovídají nic o výši poskytnuté podpory malým a středním podnikům.
(27)
Jsou dva druhy zřizovatelů: 1. obce a sdružení obcí, příp. veřejné podniky v jejich vlastnictví a 2. veřejné nebo soukromé neziskové instituce, jako např. vysoké školy nebo výzkumná zařízení. Bez ohledu na právní formu zřizovatelů a na skutečnost, že se jedná o neziskové organizace, zastává Komise názor, který již uvedla ve svém rozhodnutí č. 98/353/ES ze dne 16. září 1997 o státních podporách pro podnik Gemeinnützige Abfallverwertung GmbH (6), že zřizovatele je třeba posuzovat jako podniky ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, pokud na trhu vykonávají hospodářskou činnost.
(28)
Obce a sdružení obcí se sice obvykle nepovažují za podniky, přesto však, ačkoli provádějí řadu veřejných úkolů a mohou vykonávat veřejnou moc, mohou podle názoru Soudního dvora Evropských společenství, který vyjádřil ve svém rozsudku ze dne 16. června 1987 ve věci C-118/85 (Komise vs. Itálie) (7), být považovány za podniky, pokud na trhu vykonávají určitou hospodářskou činnost. Platí to především v případech, kdy obce vykonávají činnost prostřednictvím vlastního komunálního podniku.
(29)
V rámci posuzovaného opatření odpovídají zřizovatelé za výstavbu a správu centra. Tím vytvářejí předpoklad pro to, že centrum může malým a středním podnikům pronajímat prostory a/nebo nabízet jiné služby. I když jsou zřizovatelé neziskovými organizacemi, vykonávají hospodářskou činnost, kterou by mohly uskutečňovat například soukromé realitní kanceláře nebo soukromé poradenské společnosti.
(30)
Opatření však nemá zvýhodňovat samotné zřizovatele, neboť státní podpora je určena k nabídce prostor a služeb pro malé a střední podniky. Státní prostředky, které zřizovatelé dostávají k dispozici, mají zajistit hospodářskou výhodu výlučně uživatelům. Aby bylo zajištěno, že zřizovatelům nebude poskytnuta žádná výhoda, jsou stanoveny různé mechanismy.
(31)
V souvislosti s výstavbou nebo rozšířením centra se vypíše nabídkové řízení v souladu s předpisy o zadávání veřejných zakázek.
(32)
Zřizovatelé mají povinnost přenechat uživatelům centra do pronájmu nebo užívání na dobu nejméně 15 let. Během tohoto patnáctiletého období, ve kterém musí budovy sloužit jako centra, nezískávají zřizovatelé žádné výhody.
(33)
Po uplynutí 15 let však budovy zůstávají ve vlastnictví zřizovatelů a nebudou-li muset vyrovnat zůstatkovou cenu, mohla by hodnota centra, které je možné využít k jiným účelům nebo prodat, představovat pro zřizovatele (vlastníky budovy) výhodu. Aby bylo zajištěno, že po uplynutí této doby nevznikne zřizovatelům žádná výhoda, zavázaly se německé orgány v průběhu přezkumu Komisí, že po 15 letech zajistí odčerpání zisku. To proběhne buď formou hodnoty výnosu (metody discounted-cash-flow) nebo v každém případě podle metody, která odpovídá metodě stanovené v čl. 29 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (8). Při ní se spolu se zbytkovou hodnotou budovy zohledňují všechny zisky a ztráty, které vznikly zřizovatelům v patnáctiletém období provozování centra. Proto by měla být podnikatelská činnost center uskutečňována na úrovni zřizovatelů, neboť ti nesou v konečném důsledku riziko spojené s hospodářskou činností centra.
(34)
Zřizovatele nelze považovat za příjemce státních podpor ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, jelikož nezískávají žádnou hospodářskou výhodu. Lze je považovat pouze za prostředníky, kteří se starají, aby uživatelům byla prostřednictvím center zajištěna plnění na podporu jejich činností.
2. Druhá úroveň: Centra a jejich provozovatelé
(35)
Státní prostředky poskytované v rámci posuzovaného opatření slouží na výstavbu nebo rozšíření center. Dané opatření nekryje provozní náklady center, neboť způsobilé pro podporu jsou v jeho rámci pouze stavební náklady. To může být zajištěno kontrolami využívání prostředků, tj. sledováním podpory ze strany Německa. Centra, která jsou ve vlastnictví zřizovatelů, slouží výlučně k poskytování prostor a služeb uživatelům.
(36)
Dále se odkazuje na odčerpání zisku uvedené v bodu odůvodnění 33, které se podle slibu Německa uplatní také na úrovni center. Tento postup zajistí, že na úrovni center nezůstane po uplynutí 15 let žádná neoprávněná výhoda.
(37)
Pro případ, že provoz centra bude přebírat třetí strana, Německo slíbilo, že na takový provoz vyhlásí nabídkové řízení v souladu s předpisy o zadávání veřejných zakázek. Provozovatelé centra obdrží pouze odměnu stanovenou v nabídkovém řízení, která je na trhu obvyklá.
(38)
Proto nezískávají ani centra ani jejich vedení hospodářskou výhodu a nelze je považovat za příjemce podpory, nýbrž jen za prostředníky, kteří zajišťují, aby uživatelům byla poskytnuta podpora jejich činností. Na úrovni center a jejich řízení proto nejsou v rámci opatření poskytovány žádné podpory.
3. Třetí úroveň: Uživatelé
(39)
Malé a střední podniky, které si najímají prostory v centrech, jsou zvýhodněny nepřímo státními prostředky prostřednictvím zřizovatelů center a samotných center. Je však třeba zdůraznit, že pro cílovou skupinu malých a středních podniků není stanovena žádná míra podpory ve výši 90 %. Náklady financované až do výše 90 % nebo dokonce až 100 % ze státních prostředků jsou nezbytné k výstavbě centra.
(40)
Centra poskytují malým a středním podnikům řadu služeb (prostory, vybavení, možnosti spolupráce, laboratoře, poradenské a jiné služby). Nájemné, které platí malé a střední podniky za užívání prostor a ceny za další služby (laboratoře, speciální vybavení), se mohou pohybovat pod tržní cenou, neboť tyto podniky mohou mít potíže nalézt podobné prostory a služby na trhu, přinejmenším ne za ceny, které by si mohly finančně dovolit. Výhoda pro malé a střední podniky proto spočívá v levném využívání prostor centra a jiných služeb v porovnání s tržními cenami. Pokud se nájem a/nebo jiné nabídky pohybují pod tržní cenou, domnívá se Komise, že opatření poskytuje malým a středním podnikům výhodu.
(41)
Tímto opatřením je narušena hospodářská soutěž, nebo hrozí její narušení, neboť je zaměřeno na určité podniky, přičemž cílová skupina je určena typem centra. Jak je uvedeno v bodech odůvodnění 6-14, obchodní centra jsou zaměřena na všechny typy malých a středních podniků, technologická centra na inovační malé a střední podniky a podnikatelská centra na nově založené malé a nejmenší podniky. Samozřejmě existuje také mnoho smíšených forem, takže také nově založené podniky mohou být inovační.
(42)
V rámci opatření není vyloučeno, že se podpora poskytuje podnikům, které vykonávají činnost v hospodářských oblastech, ve kterých se uskutečňuje obchod mezi členskými státy. Proto je třeba předpokládat, že opatření narušuje obchod mezi členskými státy.
(43)
Opatření proto představuje na úrovni uživatelů státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, pokud nebude podle nařízení (ES) č. 69/2001 překročena hranice de minimis ve výši 100 000 EUR na jednoho příjemce podpory v období tří let.
(44)
Ohledně použití horní hranice de minimis na různé nabídky center Komise stanoví:
-
Pokud jde o pronájmy prostor je třeba poznamenat, že se Německo zavázalo dodržovat na úrovni uživatelů center nařízení (ES) č. 69/2001. Předchozí nedostatek transparentnosti opatření je napraven, neboť se Německo zavázalo, že vypočítá prvky podpory obsažené v nájemném za prostory pronajaté malými a středními podniky na základě srovnatelných nájmů podobných prostor, zejména úředních tabulek komerčního nájemného. Tím Německo zajistí, že horní hranice de minimis ve výši 100 000 EUR bude během tříletého období dodržena. Zavazuje se proto, že každému uživateli centra vysvětlí, že využívání služeb centra může obsahovat prvky podpory, které mohou být posouzeny jako podpory de minimis, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 69/2001.
-
Pokud jde o využívání laboratoří a dalšího speciálního vybavení (zejména v technologických centrech) Německo sdělilo, že se veškeré prvky podpory odráží v příplatku k nájemnému, které má uživatel platit. To může proto být od běžného nájemného odděleno. Ohledně těchto příplatků za užívání laboratoří a speciálního vybavení Německo také slíbilo, že bude dodržovat nařízení (ES) č. 69/2001.
-
V případě poradenských služeb nebyl prvek podpory omezen na horní hranici de minimis, a musí být proto posouzen jako státní podpora spadající do oblasti působnosti čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
2. Legalita opatření
(45)
Německo splnilo svoji povinnost podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES.
3. Slučitelnost opatření se Smlouvou o ES
(46)
Jelikož opatření spadající do režimu podpory ve prospěch malých a středních podniků (jako např. prostory, laboratoře a speciální vybavení), pokud je dodržena horní hranice - de minimis a nařízení (ES) č. 69/2001, nejsou s výjimkou poradenských služeb považována za státní podporu, zbývá posoudit již jen slučitelnost poradenských služeb ve prospěch malých a středních podniků se společným trhem.
(47)
Tento režim má podporovat rozšíření a obchodní využití nového německého a mezinárodního výzkumu a rozvoje v oblasti obecného řízení a rozvoje podnikání. Tím zvýhodňuje transfer technologií a spolupráci mezi podniky.
(48)
Podle článku 157 Smlouvy o ES jsou podpora transferu technologií a spolupráce mezi podniky důležitými cíly Společenství. Do této míry je režim podpory v souladu s cíly uvedenými v článku 157 Smlouvy o ES. Ačkoli jsou taková opatření běžně podporována Evropským fondem pro regionální rozvoj v rámci regionální politiky Společenství, Komise ještě nevypracovala žádná zvláštní kritéria pro posouzení opatření podpory, která jsou zvlášť zaměřená na cíle podle článku 157 Smlouvy o ES.
(49)
V této souvislosti Komise odkazuje na své sdělení jarnímu zasedání Evropské rady „Společně k růstu a zaměstnanosti“ (9), které podtrhuje význam stimulace inovací a uskupení zaměřených na inovaci. Cílovou skupinou posuzovaného opatření jsou tedy výlučně malé a střední podniky zaměřené na inovace a technologie v počáteční fázi; toto je zároveň nejdůležitější cílová skupina, pokud jde o podporu hospodářského růstu a zaměstnanosti.
(50)
Německo se zavázalo že nebude u poradenských služeb poskytovat podpory ve výši přesahující 50 % nákladů způsobilých pro podporu. Proto je podpora poskytovaná na poradenské služby v souladu s nařízením (ES) č. 70/2001 a zejména článkem 5 uvedeného nařízení.
(51)
Proto by Komise měla opatření posoudit příznivě.
VII. ZÁVĚR
(52)
Na základě změn, které Německo provedlo v průběhu formálního vyšetřovacího řízení, Komise dospěla k tomuto závěru:
(53)
Pokud jde o podporu na pronájem prostor, využívání laboratoří nebo speciálního vybavení a/nebo jiných zařízení poskytovanou určitým malým a středním podnikům v rámci režimu podpory, bere Komise na vědomí příslib Německa, že zajistí dodržování nařízení (ES) č. 69/2001.
(54)
Pokud jsou v rámci režimu podpory poskytovány malým a středním podnikům podpory na „poradenské služby pro malé a střední podniky“ v centrech, Německo se zavázalo, že bude takové prostředky přidělovat v souladu s nařízením (ES) č. 70/2001 a zejména článkem 5 uvedeného nařízení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Režim podpory, který Německo zamýšlí provádět v období let 2004-2006 na vybudování komunální hospodářské infrastruktury podle části II bodu 7 rámcového plánu společného programu „Zlepšení regionální hospodářské struktury“ za účelem výstavby nebo rozšíření obchodních, technologických nebo podnikatelských center, které poskytují malým a středním podnikům prostory a služby, nepředstavuje státní podporu v rozsahu oblasti působnosti čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, pokud Německo dodrží svůj slib, že bude, pokud jde o nájem prostor, laboratoře, speciální vybavení a/nebo jiná zařízení, dodržovat nařízení (ES) č. 69/2001.
2. Režim podpory uvedený v odstavci 1 představuje státní podporu podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, která je slučitelná se společným trhem, pokud Německo dodrží příslib, že každá podpora na poradenské služby malým a středním podnikům, které využívají nabízených služeb v obchodních, technologických nebo podnikatelských centrech bude poskytnuta v souladu s nařízením (ES) č. 70/2001.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 3. května 2005.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 3 mai 2005
relative au régime d’aide envisagé par l’Allemagne pour le développement de l’infrastructure communale à caractère économique au sens de la partie II, point 7, du plan-cadre de la tâche d’intérêt commun «Amélioration de la structure économique régionale» - Aide à la construction et à l’extension des centres industriels/centres de technologie qui accueillent les sociétés nouvellement créées et les PME innovatrices et axées sur la technologie nouvellement créées et qui leur fournissent des services communs 2004-2006
[notifiée sous le numéro C(2005) 1315]
(Le texte en langue allemande est le seul faisant foi.)
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2005/782/CE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 88, paragraphe 2, premier alinéa,
vu l’accord sur l’Espace économique européen, et notamment son article 62, paragraphe 1, point a),
vu le règlement (CE) no 659/1999 du Conseil du 22 mars 1999 portant modalités d’application de l’article 93 du traité CE (1), et en particulier son article 7,
après avoir invité les intéressés à présenter leurs observations conformément auxdits articles (2) et vu leurs observations,
considérant ce qui suit:
I. PROCÉDURE
(1)
Par lettre du 19 septembre 2002, enregistrée au secrétariat général de la Commission le 20 septembre 2002, l’Allemagne a notifié à la Commission conformément à l’article 88, paragraphe 3, du traité CE le régime d’aide précité. Bien que l’Allemagne ne considère pas cette mesure comme une aide d’État au sens de l’article 87, paragraphe 1, du traité CE, elle l’a néanmoins notifiée pour des raisons de sécurité juridique. Le dossier a été enregistré comme aide d’État sous le numéro N 644/g/2002. Par ses lettres du 9 octobre 2002, du 17 janvier 2003, du 30 juin 2003 et du 25 septembre 2003, la Commission a demandé des renseignements complémentaires. Ces derniers ont été transmis par l’Allemagne par ses courriers du 18 novembre 2002, des 11 et 12 février 2003, des 24 juillet 2003 et 30 octobre 2003. Par sa lettre du 26 novembre 2003, l’Allemagne a approuvé la prorogation au 5 février 2004 du délai de deux mois prévu à l’article 4, paragraphe 5, du règlement (CE) no 659/1999 et a transmis d’autres renseignements.
(2)
Par sa lettre du 18 février 2004, la Commission a fait part à l’Allemagne de son intention d’ouvrir la procédure prévue par l’article 88, paragraphe 2, du traité CE.
(3)
La décision de la Commission d’ouvrir la procédure a été publiée au Journal officiel de l’Union européenne (3). La Commission a invité les parties à prendre position sur la question.
(4)
Par courrier du 2 novembre 2004, enregistré le 3 novembre 2004, la Commission a reçu un avis de l’ADT - Bundesverband deutscher Innovations-, Technologie- und Gründerzentren e.V. (Fédération des centres d’innovation, de technologie et des pépinières d’entreprises, ci-après «l’ADT»). Elle l’a retransmis à l’Allemagne par sa lettre du 15 novembre 2004 en lui donnant l’occasion de faire connaître son avis. L’Allemagne ne s’est toutefois pas prononcée sur ces observations.
(5)
Le 19 mars 2004, les observations de l’Allemagne sont arrivées. Le 22 avril 2004 s’est tenue une conférence, à la suite de laquelle l’Allemagne, après y avoir été invitée par la Commission le 9 juillet 2004 et le 9 septembre 2004, a fourni des renseignements complémentaires par sa lettre du 16 septembre 2004 enregistrée le 22 septembre suivant. Le 16 décembre 2004 eut lieu une autre conférence, à la suite de laquelle l’Allemagne, répondant aux invitations de la Commission du 14 février 2005, a fourni des informations supplémentaires par ses courriers des 3 et 23 mars 2005, enregistrés le même jour, puis a modifié la mesure.
II. DESCRIPTION DE LA MESURE
(6)
La mesure est cofinancée par l’État fédéral et les Länder. Elle est gérée par les gouvernements régionaux (Landesregierungen), ce qui explique que l’application de certains de ses détails connaisse de très légères différences d’un Land à l’autre.
(7)
L’aide d’État est accordée sous la forme de subventions au profit des organes responsables (Träger) des centres. Elle est plafonnée à 90 % des frais de construction ou d’extension de ces derniers. L’aide financière accordée dans le cadre de la mesure est censée profiter aux usagers des centres. Elle ne doit pas être comprise comme l’octroi d’aides atteignant 90 % des coûts éligibles aux organes responsables ou aux utilisateurs des centres. La mesure s’applique aussi bien aux régions visées à l’article 87, paragraphe 3, points a) et c), du traité CE qu’aux régions non éligibles (5 % environ de celles relevant de la mesure). Sa durée de validité expire le 31 décembre 2006; l’enveloppe prévue est de 120 millions EUR environ par an.
(8)
La mesure a pour orientation de faire aux petites et moyennes entreprises (PME) certaines offres, c’est-à-dire de leur proposer essentiellement de louer des locaux dans un centre. Les PME peuvent en outre faire appel, dans ce dernier, à des services (conseils, par exemple), à des équipements de recherche et à des collaborations avec notamment des hautes écoles et des instituts de recherche ou encore à une mise en réseau avec d’autres entreprises.
(9)
Les PME ne sont toutefois pas subventionnées directement mais dans le cadre d’une structure plus complexe. L’Allemagne met à la disposition des organes responsables (Träger) des moyens financiers pour les encourager à construire ou à étendre des centres industriels/centres de technologie afin que ces centres puissent offrir aux utilisateurs, c’est-à-dire aux PME, des services et des locaux. Les organes responsables doivent garantir le fonctionnement des centres pendant au moins quinze ans.
(10)
Les organes responsables des centres sont habituellement des communes et des associations intercommunales mais aussi parfois des associations sans but lucratif, publiques ou privées.
(11)
Les centres sont en général des régies communales directes sans but lucratif ou des personnes morales distinctes sans but lucratif.
(12)
Il existe différentes sortes de centres: alors que les centres industriels offrent habituellement des locaux à toutes sortes de PME d’un secteur donné ou de tous les secteurs, les centres de technologie sont eux orientés sur les petites entreprises qui mènent à bien des activités de recherche; ils leur proposent l’équipement nécessaire à cet effet tels que des laboratoires, des services de consultation ou des contacts avec les hautes écoles et les instituts de recherche. Le groupe cible des pépinières d’entreprises sont les entreprises récemment créées et en particulier des microentreprises. Des formes mixtes sont néanmoins possibles. Lorsque la totalité des locaux ne peuvent être loués à des entreprises appartenant à un type recherché, les centres attirent d’ordinaire d’autres groupes cibles. Un centre de technologie peut ainsi être partiellement utilisé comme centre industriel.
(13)
Les PME qui font appel aux services des centres (ci-après «les utilisateurs») paient un loyer pour les locaux pris en location ainsi que des suppléments pour l’utilisation d’autres installations (installations de laboratoire ou équipements spéciaux, par exemple) et/ou le cas échéant de services de conseils. Le loyer et/ou le prix des autres installations ou services peut être inférieur au prix du marché. Les utilisateurs peuvent utiliser d’ordinaire les centres pendant cinq ans (huit ans dans les cas exceptionnels).
(14)
Le graphique ci-après explicite le mode de fonctionnement de la mesure:
III. RAISONS DE L’OUVERTURE DE LA PROCÉDURE D’EXAMEN
(15)
Dans sa décision d’ouverture de la procédure formelle, la Commission a émis des doutes quant à la compatibilité de la mesure avec le marché commun, du fait que l’Allemagne n’avait pas fourni suffisamment d’informations sur certains aspects. L’un d’eux concernait notamment la question de savoir si les aides s’étendaient à tous les niveaux de la mesure et en particulier si les organes responsables des centres et les PME bénéficiant des services de ces derniers étaient avantagés ou encore si la totalité de l’aide profitait aux PME.
IV. AVIS DES TIERS INTÉRESSÉS
(16)
L’ADT a déclaré que les services proposés par les centres n’étaient pas disponibles sur le marché. Selon l’ADT, les services offerts comprennent des services de consultation (élaboration de plans d’entreprises, soutien pour l’acquisition du capital de démarrage, etc.), des contrats de location à court terme, la collaboration et le regroupement (cluster) avec des organismes de recherche régionaux ou d’autres entreprises, de même que la dotation de recherche (laboratoires, équipements spéciaux, etc.).
(17)
L’ADT a en outre signalé que 90 % environ des entreprises nouvellement créées survivaient dans les centres aux trois premières années, ce qui est beaucoup comparé aux autres créations de nouvelles entreprises.
V. AVIS DES AUTORITÉS ALLEMANDES
(18)
Dans son avis initial, l’Allemagne a expliqué que la mesure servait à compenser la défaillance du marché dans le secteur immobilier qui n’était pas en mesure d’offrir, notamment à des entreprises nouvellement créées, des locaux à un prix abordable. D’après l’expérience de l’Allemagne, le marché privé hésite à offrir des locaux à des sociétés innovatrices nouvellement créées vu le risque élevé qui pèse sur elles. En outre, il n’existe manifestement pas de petits locaux disponibles sur le marché.
(19)
L’Allemagne a en outre déclaré que la totalité de l’aide bénéficiait aux utilisateurs des centres. En ce qui concerne l’élément d’aide destiné aux utilisateurs, l’Allemagne a d’abord déclaré que l’intensité de l’aide au niveau des utilisateurs ne dépassait pas 10 à 20 % des prix comparables du marché. Or, dans sa lettre du 22 septembre 2004, elle déclare que les utilisateurs paient habituellement les prix du marché (prix à l’extrémité inférieure de l’échelle des prix du marché) et que le montant de l’aide était de toute manière inférieur à 100 000 EUR sur une période de trois ans (jusqu’à 23 000 EUR par année et par utilisateur sur une période de cinq ans). L’Allemagne a transmis les avis de tous les Länder dont certains se référaient à des études décrivant les retombées positives sur les utilisateurs et les retombées régionales bénéfiques des centres. Jusqu’à cette date, l’Allemagne ne s’était pas engagée à respecter toutes les conditions du règlement (CE) no 69/2001 de la Commission du 12 janvier 2001 concernant l’application des articles 87 et 88 du traité CE aux aides de minimis (4), et notamment son article 3 concernant le cumul et le contrôle.
(20)
Dans son dernier avis et, en particulier, dans sa lettre du 3 mars 2005, l’Allemagne a modifié sa communication initiale; en ce qui concerne les aides aux services de consultation en faveur des PME utilisatrices des centres, elle s’est engagée à respecter l’article 5 du règlement (CE) no 70/2001 de la Commission du 12 janvier 2001 concernant l’application des articles 87 et 88 du traité CE aux aides d’État en faveur des petites et moyennes entreprises (5). L’Allemagne s’engageait en outre à appliquer le règlement (CE) no 69/2001 à toutes les autres mesures de soutien aux PME et, en particulier, à la location de locaux et de laboratoires, à l’utilisation d’installations de recherche ou d’autres pièces d’équipement. Bien que l’aide soit admissible en vertu des règlements précités, l’Allemagne a demandé à la Commission une décision définitive pour des raisons de sécurité juridique.
VI. APPRÉCIATION DE LA MESURE
(21)
La Commission a évalué la mesure à la lumière des article 87 et suivants du traité CE, des articles 61 et suivants de l’accord EEE ainsi que des règlements (CE) no 69/2001 et (CE) no 70/2001.
1. Existence d’une aide au sens de l’article 87, paragraphe 1, du traité CE
(22)
Pour évaluer l’aide au regard des dispositions du traité CE relatives aux aides d’État, il convient de vérifier avant tout si la mesure en question constitue une aide d’État au sens de l’article 87, paragraphe 1, du traité CE.
(23)
Selon l’article 87, paragraphe 1, du traité CE, sont incompatibles avec le marché commun dans la mesure où elles affectent les échanges entre État membre les aides accordées par les États ou au moyen de ressources d’État sous quelque forme que ce soit qui faussent ou qui menacent de fausser la concurrence en favorisant certaines entreprises ou certaines productions. La notion d’aide inclut tous les avantages directement ou indirectement financés sur des ressources d’État et accordés par l’État lui-même ou par des institutions agissant en vertu d’un mandat public. Est considérée comme aide d’État toute mesure remplissant l’ensemble des critères de l’article 87, paragraphe 1, du traité CE.
(24)
Dans le cas de mesures accordées sous la forme d’une subvention ou d’un prêt, l’examen visant à établir s’il s’agit d’une aide d’État fait apparaître d’ordinaire quelle entreprise est potentiellement avantagée. La présente mesure est cependant plus compliquée vu que les autorités allemandes créent des incitants pour une catégorie d’intervenants du marché (organes responsables ou Träger) pour en soutenir une autre (les utilisateurs). Qui plus est, la mesure prévoit la création d’une troisième catégorie (les centres) qui existe indépendamment des organes responsables et des utilisateurs. Même si l’Allemagne n’a l’intention de procurer un avantage qu’aux utilisateurs, les entreprises de ces trois niveaux pourraient être le bénéficiaire d’une aide d’État.
(25)
En conséquence, l’existence d’une aide d’État au sens de l’article 87, paragraphe 1, du traité CE doit être contrôlée aux trois niveaux différents que constituent les organes responsables, les centres et les utilisateurs.
1. Premier niveau: organes responsables
(26)
Il est incontestable que l’aide est financée sur des fonds publics. Le pourcentage de l’aide publique dépend du fait que l’organe responsable est soit une commune ou une association intercommunale, soit un organisme public ou privé sans but lucratif. Dans le premier cas, le centre est créé avec 100 % de fonds publics (jusqu’à 90 % de fonds fédéraux et régionaux et au moins 10 % de fonds communaux ou d’associations intercommunales). En revanche, si un organisme sans but lucratif est impliqué, ce dernier doit apporter au moins 10 % du financement, l’État intervenant pour le reste à concurrence de 90 %. Les véritables bénéficiaires de l’aide sont néanmoins les PME; les aides publiques sont certes nécessaires pour couvrir les frais de construction du bâtiment, mais ils ne disent rien quant au montant de l’aide accordée aux PME.
(27)
Il existe deux sortes d’organes responsables: 1) les communes ou associations intercommunales ou encore les entreprises publiques qui leur appartiennent, et 2) des organismes publics ou privés sans but lucratif tels que les hautes écoles ou instituts de recherche. Quelle que soit la forme juridique des organes responsables et abstraction faite de l’absence de but lucratif, la Commission est d’avis, comme elle l’a déjà indiqué dans sa décision 98/353/CE du 16 septembre 1997 relative à des aides d’État octroyées à la société Gemeinnützige Abfallverwertung GmbH (6), que les organes responsables doivent être considérés comme des entreprises au sens de l’article 87, paragraphe 1, du traité CE dès lors qu’ils exercent sur le marché une activité économique.
(28)
Les communes et associations intercommunales ne sont d’ordinaire pas considérées comme des entreprises. Il n’empêche que, comme l’indique la Cour de justice des Communautés européennes dans son arrêt du 16 juin 1987 dans l’affaire C-118/85, Commission contre Italie (7), elles peuvent être considérées comme telles dès lors qu’elles exercent sur le marché une activité économique même si elles remplissent une série de tâches publiques et peuvent exercer la puissance publique. Cette conclusion s’imposera d’autant plus dans le cas présent que les communes agissent par l’intermédiaire d’une régie directe.
(29)
Dans le cadre de la mesure à contrôler, les organes sont responsables de la construction et de la gestion d’un centre. Ils remplissent ainsi la condition nécessaire pour que ce dernier puisse louer des locaux à des PME et/ou leur proposer d’autres services. Même si les organes responsables ne sont pas des organismes à but lucratif, ils n’en exercent pas moins une activité économique qui pourrait, par exemple, être exercée par des sociétés immobilières privées ou des sociétés de conseils privées.
(30)
Il ne faut pas toutefois que la mesure bénéficie aux organes responsables eux-mêmes, puisque l’aide publique a pour but d’offrir à des PME des locaux et des services. Les fonds publics mis à la disposition des organes responsables doivent avoir exclusivement pour but de procurer un avantage économique aux utilisateurs. Afin de garantir que les organes responsables ne conservent aucun avantage, différents mécanismes sont prévus.
(31)
La construction ou l’extension du centre doit se faire par une procédure d’adjudication respectant les règles des marchés publics.
(32)
Les organes responsables sont tenus de laisser aux utilisateurs la jouissance ou l’usage du centre pendant au moins quinze ans. Au cours de cette période pendant laquelle les bâtiments doivent être utilisés comme des centres, les organes responsables ne tirent dès lors aucun avantage.
(33)
Au terme de ces quinze ans, les bâtiments restent la propriété des organes responsables et, dans la mesure où ces derniers ne sont pas tenus de payer une compensation pour la valeur résiduelle, la valeur du centre qui peut alors être utilisé à d’autres activités ou être vendu pourrait procurer un avantage à ces responsables propriétaires du bâtiment. Afin de garantir qu’aucun avantage ne subsiste au niveau des organes responsables à l’expiration de cette période, les autorités allemandes se sont engagées, lors du contrôle de la Commission, à garantir qu’un prélèvement sur le bénéfice aurait lieu après quinze ans. Ce dernier se fera soit selon la méthode de la valeur productive (méthode du discounted-cash-flow) ou en tout cas selon une méthode définie conformément à l’article 29, paragraphe 4, du règlement (CE) no 1260/1999 du Conseil du 21 juin 1999 portant dispositions générales sur les Fonds structurels (8). La méthode prendra en compte tous les bénéfices et les pertes encourus par les organes responsables au cours des quinze années d’exploitation du centre, y compris la valeur résiduelle du bâtiment. Cela suggère d’établir l’activité entrepreneuriale des centres au niveau des organes responsables, puisque ce sont ces derniers qui, en fin de compte, doivent supporter le risque économique d’un centre.
(34)
Puisque les organes responsables ne tirent aucun avantage économique, ils ne peuvent être considérés comme destinataires de l’aide d’État au sens de l’article 87, paragraphe 1, du traité CE. Ils ne doivent être considérés que comme des véhicules faisant en sorte que des prestations d’assistance soient fournies aux utilisateurs par le truchement des centres.
2. Deuxième niveau: les centres et leurs exploitants
(35)
Les fonds publics débloqués dans le cadre de la mesure d’aide à contrôler servent à la construction ou à l’extension des centres. Comme seuls les coûts de construction sont éligibles dans le cadre de cette aide, les coûts d’exploitation des centres ne sont pas couverts dans le cas présent. Un contrôle de l’utilisation des fonds, c’est-à-dire la surveillance de l’aide par l’Allemagne, peut y veiller. Les centres qui sont la propriété des organes responsables servent uniquement à proposer des locaux et des services aux utilisateurs.
(36)
On se réfèrera en outre au prélèvement visé au considérant 33 qui, comme l’a promis l’Allemagne, sera également appliqué au niveau des centres. La méthode garantira qu’aucun avantage injustifié ne persistera au niveau des centres à l’expiration des quinze ans.
(37)
L’Allemagne a promis en outre de soumettre l’exploitation d’un centre aux dispositions applicables en matière de marchés publics en cas de reprise de ce dernier par une tierce partie. Les exploitants d’un centre percevront simplement le dédommagement commercialement usuel tel qu’établi dans l’appel d’offres.
(38)
De cette façon, ni les centres ni leurs gestionnaires ne perçoivent un avantage économique et ne peuvent être considérés eux-mêmes comme des bénéficiaires de l’aide, mais uniquement comme des véhicules faisant en sorte que des mesures d’assistance soient mises à la disposition des utilisateurs. Il s’ensuit qu’aucune aide n’est accordée au niveau des centres et de leur gestion dans le cadre de la mesure.
3. Troisième niveau: les utilisateurs
(39)
Les PME qui louent des locaux dans les centres bénéficient indirectement de fonds publics par l’intermédiaire des organes responsables des centres et des centres eux-mêmes. On relèvera toutefois que, pour le groupe cible des PME, l’intensité de l’aide prévue n’est pas de 90 %. Les coûts financés à hauteur de 90 % ou même de 100 % sur les fonds publics sont nécessaires pour pouvoir construire un centre.
(40)
Les centres proposent aux PME une multitude d’offres (locaux, équipements, possibilité de travailler ensemble, laboratoires, services de conseils ou autres). Le loyer que paient les PME pour l’utilisation des locaux et les prix auxquels elles paient d’autres offres (laboratoires et équipements spéciaux, par exemple) peuvent être en dessous de ceux du marché. En effet, certaines PME peuvent fort bien avoir du mal à trouver sur le marché des locaux et des offres similaires, du moins à des prix financièrement abordables. L’avantage en faveur des PME réside par conséquent dans l’utilisation financièrement avantageuse (par rapport aux prix du marché) des locaux du centre, y compris l’utilisation d’autres services. La Commission estime donc que la mesure accorde un avantage aux utilisateurs PME dès lors que le loyer et/ou les autres offres sont inférieures au prix du marché.
(41)
La mesure a ou peut avoir pour effet de fausser la concurrence, puisqu’elle vise certaines entreprises et que le groupe cible est déterminé par la nature du centre. Comme l’expliquent les considérants 6 à 14, les centres industriels sont orientés sur tous les types de PME, les centres de technologie sur les PME innovatrices et les pépinières d’entreprises sur les petites et microentreprises nouvellement créées. De nombreuses formes intermédiaires sont bien sûr possibles, telles que des entreprises à la fois innovatrices et nouvellement créées.
(42)
Dans le cadre de la mesure, il n’est pas exclu que l’aide soit accordée à des entreprises actives dans des secteurs économiques qui connaissent des échanges intracommunautaires. Il faut par conséquent considérer que la mesure affectera les échanges entre les États membres.
(43)
La mesure constitue donc une aide d’État au sens de l’article 87, paragraphe 1, du traité CE au niveau des utilisateurs, dans la mesure où la limite supérieure de minimis de 100 000 EUR par bénéficiaire au sens du règlement (CE) no 69/2001 n’est pas dépassée sur une période de trois ans.
(44)
En ce qui concerne l’application du plafond de minimis aux différentes offres des centres, la Commission constate ce qui suit:
-
dans la mesure où il s’agit de la location de locaux, elle prend acte que l’Allemagne s’est engagée à respecter les dispositions du règlement (CE) no 69/2001 au niveau des utilisateurs des centres. Le manque de transparence dont souffrait la mesure jusqu’à présent est dissipé, puisque l’Allemagne s’est engagée à calculer les éléments d’aide contenus dans le loyer des locaux loués aux PME sur la base de loyers comparatifs de locaux similaires et en particulier du niveau des loyers officiels industriels (Gewerbemietspiegel). L’Allemagne garantira de la sorte le respect du plafond de minimis de 100 000 EUR sur une période de trois ans. Elle s’engagera donc à préciser à chaque utilisateur d’un centre que l’usage des services dudit centre peut contenir des éléments d’aide évalués comme des aides de minimis soumises aux conditions du règlement (CE) no 69/2001,
-
en ce qui concerne l’utilisation de laboratoires et d’autres équipements spéciaux (en particulier dans les centres technologiques), l’Allemagne a informé que les éventuels éléments d’aide se répercuteront par une majoration du loyer à payer par l’utilisateur, qui peut donc être séparée du loyer habituel. On retiendra que l’Allemagne a aussi promis, à propos de ces suppléments pour l’utilisation de laboratoires et d’équipements spéciaux, de respecter le règlement (CE) no 69/2001,
-
en ce qui concerne toutefois les services de conseils, l’élément d’aide n’a pas été limité au plafond de minimis et doit par conséquent être évalué comme une aide d’État relevant de l’article 87, paragraphe 1, du traité CE.
2. Légalité de l’aide
(45)
L’Allemagne a respecté l’obligation de notification prévue à l’article 88, paragraphe 3, du traité CE.
3. Compatibilité de l’aide avec le traité CE
(46)
Puisque, à l’exception des services de conseils, les mesures possibles au titre du régime d’aide en faveur des PME (locaux, laboratoires et équipements spéciaux, par exemple) ne sont pas considérées comme une aide d’État dès lors que le plafond de minimis ainsi que les dispositions du règlement (CE) no 69/2001 sont respectés, seuls les services de conseils en faveur des PME restent à examiner quant à leur compatibilité avec le marché commun.
(47)
Le régime d’aide est censé soutenir la diffusion et l’utilisation commerciale de la nouvelle recherche et développement allemande et internationale dans le cadre de la gestion générale et du développement des entreprises. Il favorise par conséquent le transfert de technologies et la coopération interentreprises.
(48)
Conformément à l’article 157 du traité CE, l’aide au transfert de technologie et la coopération entre entreprises constituent deux objectifs importants de la Communauté. À ce titre, le régime d’aide répond aux objectifs de cet article 157. La Commission n’a toutefois pas encore élaboré de critères spécifiques pour évaluer les mesures d’aide spécifiquement axées sur ces objectifs même si, dans le cadre de la politique régionale de la Communauté, de telles mesures sont souvent soutenues par le Fonds européen de développement régional.
(49)
Dans ce contexte, la Commission renvoie également à sa communication pour la session de printemps du Conseil européen «Travaillons ensemble pour la croissance et l’emploi» (9) qui souligne l’importance de stimuler les innovations et les pôles d’innovation (clusters). Le groupe cible de la présente mesure est limité à des PME innovatrices et axées sur la technologie nouvellement créées, groupe cible qui est aussi le plus important quant à l’aide à la croissance économique et à l’emploi.
(50)
En ce qui concerne les services de conseils, on retiendra que l’Allemagne s’est engagée à plafonner à 50 % l’aide accordée aux coûts éligibles. L’aide aux services de conseils est ainsi conforme au règlement (CE) no 70/2001, et en particulier à son article 5.
(51)
En conséquence, la Commission devrait examiner la mesure avec compréhension.
VII. CONCLUSION
(52)
Les modifications apportées par l’Allemagne au cours de la procédure formelle d’examen amènent la Commission à conclure ce qui suit:
(53)
En ce qui concerne l’aide attribuée aux PME dans le cadre du régime d’aide pour la location de locaux, l’utilisation de laboratoires ou d’équipements spéciaux et/ou d’autres équipements, la Commission prend acte de la promesse de l’Allemagne de garantir le respect du règlement (CE) no 69/2001 dans le cadre du présent régime.
(54)
Dans la mesure où, dans le cadre du régime d’aide, des aides sont accordées aux PME pour les services de conseils à ces dernières établies dans les centres, l’Allemagne s’est engagée à accorder ces subventions conformément au règlement (CE) no 70/2001, et en particulier à son article 5,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
1. Le régime d’aide que l’Allemagne envisage de mettre à exécution au cours de la période 2004-2006 pour le développement de l’infrastructure communale à caractère économique au sens de la partie II, point 7, du plan-cadre de la tâche d’intérêt commun «Amélioration de la structure économique régionale» pour la construction ou l’extension de centres industriels/de centres de technologie mettant à la disposition des petites et moyennes entreprises et des sociétés nouvellement créées des locaux et des services communs ne constitue pas une aide d’État relevant de l’article 87, paragraphe 1, du traité CE pour autant que l’Allemagne tienne sa promesse de respecter le règlement (CE) no 69/2001 pour la location de locaux, laboratoires, équipements spéciaux et/ou autres services.
2. Le régime d’aide visé au paragraphe 1 constitue une aide d’État compatible avec le marché commun au sens de l’article 87, paragraphe 3, point c), du traité CE pour autant que l’Allemagne tienne sa promesse de respecter le règlement (CE) no 70/2001 pour toute aide accordée à des services de conseils en faveur de petites et moyennes entreprises utilisant les services offerts par les centres industriels, les centres de technologie et les centres accueillant des sociétés nouvellement créées.
Article 2
La République fédérale d’Allemagne est destinataire de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 3 mai 2005.