Směrnice Rady
ze dne 21. prosince 1978,
kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky
(79/117/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že rostlinná výroba zaujímá v Evropském hospodářském společenství velmi důležité místo;
vzhledem k tomu, že výnos této výroby je neustále ohrožován škodlivými organismy a plevely; že je bezpodmínečně nutné chránit rostliny před těmito riziky, aby se zabránilo poklesu výnosů a napomohlo zajistit spolehlivost zásobování;
vzhledem k tomu, že jedním z nejdůležitějších způsobů ochrany rostlin a rostlinných produktů a zvyšování produktivity zemědělství je používání přípravků na ochranu rostlin;
vzhledem k tomu, že tyto přípravky na ochranu rostlin nemusí mít na rostlinnou výrobu výhradně příznivé účinky; že jejich použití může ohrozit člověka a životní prostředí, protože jde většinou o toxické látky nebo přípravky s nebezpečnými účinky;
vzhledem k tomu, že v případě určitých přípravků na ochranu rostlin jsou tato rizika tak velká, že jejich úplné ani částečné použití nelze nadále tolerovat;
vzhledem k tomu, že členské státy proto přijaly nejen právní předpisy, které upravují uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh, ale rovněž zavedly pro určité přípravky na ochranu rostlin omezení nebo zákazy použití, které se vztahují také na jejich uvádění na trh;
vzhledem k tomu, že mezi těmito předpisy v různých členských státech existují rozdíly, které jsou překážkami obchodu, a tím přímo ovlivňují vytvoření a fungování společného trhu;
vzhledem k tomu, že je tedy žádoucí tyto překážky odstranit sbližováním příslušných právních a správních předpisů členských států;
vzhledem k tomu, že se jeví oprávněným přijmout jako hlavní zásadu zákaz použití veškerých přípravků na ochranu rostlin obsahujících účinné látky, které i v případě správného použití pro určený účel mají nebo mohou mít škodlivé účinky na lidské zdraví nebo na zdraví zvířat nebo nepřijatelné nepříznivé účinky na životní prostředí;
vzhledem k tomu, že pro určité z těchto přípravků na ochranu rostlin však mohou být v omezeném rozsahu povoleny vnitrostátní odchylky pro zvláštní použití, jestliže jsou potřebné z ekologických důvodů a jestliže je riziko nižší než v případě jejich jiných dříve schválených použití;
vzhledem k tomu, že i tyto odchylky by měly být postupně odstraňovány, jakmile budou dostupné méně nebezpečné prostředky ošetření;
vzhledem k tomu, že je na druhé straně nezbytné udělit členským státům omezené právo na vlastní odpovědnost dočasně pozastavit zákazy použití v případě nepředvídatelného nebezpečí, které by ohrozilo rostlinnou výrobu a které by nebylo možné zvládnout jinými prostředky;
vzhledem k tomu, že se tato směrnice nevztahuje na přípravky na ochranu rostlin pro výzkumné a analytické účely;
vzhledem k tomu, že mimoto není vhodné použít předpisy Společenství o přípravcích na ochranu rostlin na přípravky na ochranu rostlin určené pro vývoz do třetích zemí, protože tyto země většinou mají vlastní předpisy;
vzhledem k tomu, že provádění této směrnice a přizpůsobení její přílohy pokroku v technických a vědeckých poznatcích nutně vyžaduje úzkou spolupráci mezi Komisí a členskými státy; že postup Stálého rostlinolékařského výboru, zpočátku časově omezený, a zapojení Vědeckého výboru pro pesticidy nabízejí vhodnou základnu pro tuto spolupráci,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice se týká zákazu uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky.
Článek 2
Pro účely této směrnice se použijí následující definice:
1. Přípravky na ochranu rostlin
Účinné látky a přípravky obsahující jednu nebo více účinných látek určené
1.1 k hubení organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům nebo k jejich ochraně před těmito organismy, pokud nejsou tyto látky nebo přípravky definovány v následujících předpisech;
1.2 k ovlivňování životních pochodů rostlin jinak než jako živiny;
1.3 ke konzervaci rostlinných produktů, pokud se na tyto látky nebo přípravky nevztahují zvláštní předpisy Rady nebo Komise o konzervantech;
1.4 k ničení nežádoucích rostlin nebo
1.5 k ničení částí rostlin nebo k zamezení nežádoucímu růstu rostlin.
2. Látky
Chemické prvky a jejich sloučeniny tak, jak se přirozeně vyskytují, nebo jak jsou vyrobeny.
3. Přípravky
Směsi nebo roztoky složené ze dvou nebo více látek nebo z mikroorganismů či virů používané jako přípravky na ochranu rostlin.
4. Účinné látky
Látky, mikroorganismy a viry, které mají obecný nebo specifický účinek
4.1 proti škodlivým organismům, nebo
4.2 na rostliny, části rostlin nebo rostlinné produkty.
5. Rostliny
Živé rostliny a živé části rostlin, včetně čerstvých plodů a semen.
6. Rostlinné produkty
Produkty rostlinného původu v nezpracovaném stavu nebo produkty, které prošly pouze jednoduchou úpravou, jako je mletí, sušení nebo lisování, avšak s výjimkou rostlin ve smyslu bodu 5.
7. Škodlivé organismy
Organismy škodící rostlinám nebo rostlinným produktům, kteří patří do živočišné nebo rostlinné říše, jakož i viry, mykoplasmy nebo jiné patogeny.
8. Zvířata
Zvířata náležející k druhům, které člověk běžně krmí a chová nebo konzumuje.
9. Uvedení na trh
Jakékoliv předání, za úplatu nebo bezplatně.
10. Životní prostředí
Vztah mezi lidskými bytostmi a vodou, ovzduším, zemí a veškerými formami života.
Článek 3
Členské státy zajistí, aby přípravky na ochranu rostlin obsahující jednu nebo více účinných látek uvedených v příloze nesměly být uváděny na trh ani používány.
První odstavec se nevztahuje na přípravky na ochranu rostlin, které obsahují zanedbatelné nečistoty v důsledku výrobního postupu, pokud nemají škodlivé účinky na člověka, zvířata nebo životní prostředí.
Článek 4
1. Odchylně od článku 3 jsou členské státy dočasně oprávněny povolit na svém území uvádění na trh nebo použití přípravků na ochranu rostlin, které obsahují určité účinné látky uvedené v prvním sloupci přílohy, v případech uvedených ve druhém sloupci.
2. Členské státy informují ostatní členské státy a Komisi o veškerých případech, kdy použily odstavec 1, a jestliže to Komise požaduje, poskytnou jí podrobné údaje o rozsahu použití každé takové účinné látky.
Článek 5
Směrnice se nevztahuje na přípravky na ochranu rostlin určené
a) k výzkumným nebo analytickým účelům, nebo
b) k vývozu do třetích zemí.
Článek 6
1. Komise po konzultaci s Vědeckým výborem pro pesticidy zřízeným rozhodnutím 78/436/EHS [4] přijme postupem podle článku 8:
a) veškeré nezbytné změny ve skupinách látek A (sloučeniny rtuti) a B (persistentní chlorované organické sloučeniny) uvedených ve sloupci 1 přílohy;
b) veškeré nezbytné změny sloupce 2 přílohy. Má-li být zrušena některá odchylka, není nezbytná předcházející konzultace s vědeckým výborem, jestliže veškeré členské státy informovaly Komisi o tom, že nemají v úmyslu nebo již nadále nehodlají této odchylky využít. Tato informace může být poskytnuta Stálému rostlinolékařskému výboru zřízenému rozhodnutím 76/894/EHS [5].
2. Odstavec 1 je použitelný po dobu pěti let, počínaje 1. lednem 1981.
Rada může návrh Komise jednomyslně schválit a rozhodnout o prodloužení období použitelnosti odstavce 1 nebo o zrušení veškerých omezení jeho použití.
3. Veškeré změny přílohy, které nejsou stanoveny v odstavci 1, přijímá Rada na návrh Komise.
4. Komise alespoň každé dva roky prověří, zda a do jaké míry má být změněn druhý sloupec přílohy.
5. Veškeré změny přílohy se provádějí na základě pokroku ve vědeckých a technických poznatcích.
6. Účinná látka bude zařazena do přílohy, jestliže její použití má nebo může mít, a to i v případě, že je pro určený účel použita správně,
a) škodlivé účinky na zdraví lidí nebo zvířat;
b) nepřijatelný nepříznivý vliv na životní prostředí.
Článek 7
1. Členský stát může povolit na dobu nepřesahující 120 dní uvést na trh a používat přípravek na ochranu rostlin obsahující jednu nebo více účinných látek uvedených v příloze, jestliže se takové opatření jeví nezbytným vzhledem k nepředvídatelnému nebezpečí, jež nelze zvládnout jinými prostředky. Neprodleně o tom uvědomí ostatní členské státy a Komisi.
2. Postupem podle článku 8 musí být neprodleně stanoveno, zda, a případně za jakých podmínek, může být opatření přijaté členským státem podle odstavce 1 zachováno nebo obnoveno.
Článek 8
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému rostlinolékařskému výboru (dále jen "výbor") neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost některého členského státu.
2. Hlasům členských států ve výboru je přidělena váha podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.
3. Zástupce Komise předloží návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k těmto opatřením ve lhůtě stanovené předsedou podle naléhavosti dané otázky. Stanoviska se přijímají většinou 41 hlasů.
4. Komise přijme zamýšlená opatření (a ihned je provede), jsou-li v souladu se stanoviskem výboru. Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise neprodleně Radě návrh opatření, která mají být přijata. Rada přijme opatření kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců od předložení věci Radě, přijme navrhovaná opatření Komise a ihned je provede.
Článek 9
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1981. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 10
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 21. prosince 1978.
Directive du Conseil
du 21 décembre 1978
concernant l'interdiction de mise sur le marché et d'utilisation des produits phytopharmaceutiques contenant certaines substances actives
(79/117/CEE)
LE CONSEIL DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté économique européenne, et notamment son article 100,
vu la proposition de la Commission [1],
vu l'avis de l'Assemblée [2],
vu l'avis du Comité économique et social [3],
considérant que la production végétale tient une place très importante dans la Communauté économique européenne;
considérant que le rendement de cette production est constamment affecté par des organismes nuisibles et par des mauvaises herbes et qu'il est absolument nécessaire de protéger les végétaux contre ces risques pour éviter une diminution du rendement et pour contribuer à assurer la sécurité des approvisionnements;
considérant que l'utilisation de produits phytopharmaceutiques constitue un des moyens les plus importants pour protéger les végétaux et produits végétaux et pour accroître la productivité de l'agriculture;
considérant que ces produits phytopharmaceutiques n'ont pas uniquement des répercussions favorables sur la production végétale; que leur utilisation peut entraîner des risques pour l'homme et l'environnement étant donné qu'il s'agit, en général, de substances toxiques ou de préparations à effets dangereux;
considérant que, pour certains produits phytopharmaceutiques, l'importance de ces risques est telle qu'elle impose de ne plus tolérer l'usage total ou partiel de ces produits;
considérant que les États membres ont non seulement réglementé la mise sur le marché des produits phytopharmaceutiques mais aussi imposé pour certains de ces produits des limitations ou des interdictions d'emploi qui recouvrent également leur mise sur le marché;
considérant que les mesures prises à cet égard dans les États membres présentent des différences constituant des obstacles aux échanges qui affectent directement l'établissement et le fonctionnement du marché commun;
considérant qu'il importe, par conséquent, d'éliminer ces obstacles en rapprochant les dispositions législatives, réglementaires ou administratives fixées par les États membres;
considérant qu'il apparaît justifié d'admettre comme principe fondamental l'interdiction de tous les produits phytopharmaceutiques contenant des substances actives qui, même lors d'un usage approprié pour le but poursuivi, présentent ou risquent de présenter des effets nuisibles pour la santé humaine ou animale, ou des effets défavorables non acceptables pour l'environnement;
considérant que, pour plusieurs de ces produits, des dérogations peuvent néanmoins être accordées dans une certaine mesure à l'échelon national pour des usages particuliers requis pour des raisons écologiques et lorsque les risques impliqués sont moindres que ceux qui sont associés aux autres usages antérieurement permis;
considérant que ces dérogations devraient elles aussi être rapportées dès que des traitements moins nocifs seront disponibles;
considérant, par ailleurs, qu'il est nécessaire d'accorder aux États membres le droit limité de suspendre temporairement et sous leur propre responsabilité des interdictions d'usage dans les cas où un danger imprévisible menacerait la production végétale et ne pourrait être maîtrisé par d'autres moyens;
considérant que la directive ne s'applique pas aux produits phytopharmaceutiques destinés à la recherche ou à des fins d'analyse;
considérant en outre que, en raison de l'application dans les pays tiers de mesures généralement différentes, il n'apparaît pas approprié d'appliquer les dispositions communautaires aux produits phytopharmaceutiques destinés à l'exportation vers les pays tiers;
considérant que la mise en œuvre de la présente directive ainsi que l'adaptation de son annexe à l'évolution des connaissances scientifiques et techniques nécessitent une coopération étroite entre la Commission et les États membres; que la procédure du comité phytosanitaire permanent, même si celle-ci est provisoirement limitée dans le temps, ainsi que l'intervention du comité scientifique des pesticides présentent à cet égard une base appropriée,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
La présente directive concerne l'interdiction de mise sur le marché et d'utilisation des produits phytopharmaceutiques contenant certaines substances actives.
Article 2
Aux fins de la présente directive, on entend par:
1. Produits phytopharmaceutiques
Les substances actives et les préparations contenant une ou plusieurs substances actives qui sont destinées à:
1.1. combattre des organismes nuisibles aux végétaux et aux produits végétaux ou à prévenir leur action, pour autant que ces substances ou préparations ne sont pas définies dans les dispositions ci-après;
1.2. exercer une action sur les processus vitaux des végétaux pour autant qu'il ne s'agit pas de substances nutritives;
1.3. assurer la conservation des produits végétaux, pour autant que ces substances ou produits ne font l'objet de dispositions particulières du Conseil ou de la Commission concernant les agents conservateurs;
1.4. détruire des végétaux indésirables, ou à
1.5. détruire des parties de végétaux ou prévenir une croissance indésirable des végétaux.
2. Substances
Les éléments chimiques et leurs composés tels qu'ils se présentent à l'état naturel ou qu'ils sont manufacturés.
3. Préparations
Les mélanges ou, solutions composés de deux ou de plusieurs substances, ou de micro-organismes ou virus utilisés comme produits phytopharmaceutiques.
4. Substances actives
Les substances, micro-organismes et virus exerçant une action générale ou spécifique:
4.1. sur les organismes nuisibles, ou
4.2. sur les végétaux, parties de végétaux ou produits végétaux.
5. Végétaux
Les plantes vivantes et les parties vivantes de plantes, y compris les fruits frais et les semences.
6. Produits végétaux
Les produits d'origine végétale non transformés ou ayant subi une préparation simple telle que mouture, séchage ou pression, pour autant qu'il ne s'agit pas de végétaux tels qu'ils sont définis au point 5.
7. Organismes nuisibles
Les ennemis des végétaux ou des produits végétaux, appartenant aux règnes animal ou végétal ou se présentant sous forme de virus, mycoplasmes ou autres agents pathogènes.
8. Animaux
Les animaux appartenant à des espèces normalement nourries et détenues ou consommées par l'homme.
9. Mise sur le marché
Toute remise à titre onéreux ou gratuit.
10. Environnement
Le rapport entre eau, air, terre ainsi que toutes formes biologiques et les êtres humains.
Article 3
Les États membres veillent à ce que les produits phytopharmaceutiques contenant une ou plusieurs substances actives énumérées à l'annexe ne puissent pas être mis sur le marché ni utilisés.
Le premier alinéa ne s'applique pas aux impuretés négligeables dues au procédé de fabrication pour autant que soient exclus des effets négatifs pour les hommes, les animaux et l'environnement.
Article 4
1. Par dérogation à l'article 3, les États membres sont autorisés temporairement à permettre sur leur territoire la mise sur le marché ou l'utilisation des produits phytopharmaceutiques contenant certaines des substances actives énumérées à l'annexe, colonne 1, dans les cas repris à la colonne 2.
2. Les États membres informent les autres États membres et la Commission de toute application du paragraphe 1 et, à la demande de la Commisson, communiquent à celle-ci des indications concernant l'importance de l'usage de chaque substance active concernée.
Article 5
La présente directive ne s'applique pas aux produits phytopharmaceutiques destinés
a) à la recherche ou à des fins d'analyse, ou
b) à l'exportation vers des pays tiers.
Article 6
1. Après consultation par la Commission du Comité scientifique des pesticides institué par la décision 78/436/CEE [4], sont arrêtées selon la procédure prévue à l'article 8:
a) toutes les modifications à apporter à l'intérieur du groupe des substances A (composés mercuriques) et B (composés organochlorés persistants) de la colonne 1 de l'annexe;
b) toutes les modifications à apporter à la colonne 2 de l'annexe. Dans la mesure où une dérogation doit être annulée, une consultation préalable du comité scientifique ne s'impose pas si tous les États membres ont informé la Commission qu'ils n'ont pas ou qu'ils n'ont plus l'intention d'user de cette dérogation. Cette information peut être fournie au comité phytosanitaire permanent institué par la décision 76/894/CEE [5].
2. Le paragraphe 1 est applicable pendant une période de cinq ans à compter du 1er janvier 1981.
Le Conseil, se prononçant à l'unanimité sur proposition de la Commission, peut décider soit de proroger la durée d'application du paragraphe 1 soit de supprimer toute limitation à son application.
3. Sur proposition de la Commission, le Conseil arrête toutes les modifications à apporter à l'annexe qui ne sont pas prévues au paragraphe 1.
4. La Commission examine au moins tous les 2 ans si, et dans quelle mesure, la colonne 2 de l'annexe doit être modifiée.
5. Toutes les modifications à apporter à l'annexe se fondent sur l'évolution des connaissances scientifiques et techniques.
6. Une substance active est inscrite à l'annexe si son application - même lors d'un usage approprié pour le but poursuivi - présente ou risque de présenter:
a) des effets nuisibles pour la santé humaine ou animale, ou
b) des effets défavorables non acceptables pour l'environnement.
Article 7
1. Si l'utilisation dans un État membre d'un produit phytopharmaceutique contenant une ou plusieurs substances actives énumérées à l'annexe s'avère indispensable en raison d'un danger imprévisible menaçant la production végétale et ne pouvant être maîtrisé par d'autres moyens, l'État membre concerné peut autoriser la mise sur le marché et l'utilisation du produit pendant une durée de 120 jours au maximum. Il en informe sans délai les autres États membres et la Commission.
2. Selon la procédure prévue à l'article 8, il est décidé immédiatement si et, le cas échéant, dans quelles conditions les mesures prises par l'État membre conformément au paragraphe 1 peuvent être maintenues ou répétées.
Article 8
1. Dans le cas où il est fait référence à la procédure définie au présent article, le comité phytosanitaire permanent, ci-après dénommé le "comité", est saisi sans délai par son président, soit à l'initiative de celui-ci, soit à la demande d'un État membre.
2. Au sein du comité, les voix des États membres sont affectées de la pondération prévue à l'article 148 paragraphe 2 du traité. Le président ne prend pas part au vote.
3. Le représentant de la Commission soumet un projet des mesures à prendre. Le comité émet son avis sur ces mesures dans un délai que le président peut fixer en fonction de l'urgence des questions soumises à l'examen. Il se prononce à la majorité de quarante et une voix.
4. La Commission arrête les mesures et les met immédiatement en application lorsqu'elles sont conformes à l'avis du comité. Si elles ne sont pas conformes à l'avis du comité ou en l'absence d'avis du comité, la Commission soumet aussitôt au Conseil une proposition relative aux mesures à prendre. Le Conseil arrête les mesures à la majorité qualifiée.
Si, à l'expiration d'un délai de trois mois à compter de la date à laquelle il a été saisi, le Conseil n'a pas arrêté de mesures, la Commission arrête les mesures proposées et les met immédiatement en application.
Article 9
Les États membres mettent en vigueur les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive au plus tard le 1er janvier 1981. Ils en informent immédiatement la Commission.
Article 10
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Bruxelles, le 21 décembre 1978.