ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 21. října 2008
o státní podpoře C 10/08 (ex NN 7/08), kterou Německo poskytlo na restrukturalizaci IKB Deutsche Industriebank AG
(oznámeno pod číslem K(2008) 6022)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2009/775/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 pododst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Řízení bylo zahájeno na základě informací zaslaných Německem dne 3. srpna 2007. Po opakované výměně dalších informací ohlásilo Německo opatření dopisem ze dne 15. ledna 2008 a domáhalo se, aby bylo na tato opatření v každém případě nahlíženo jako na podpory na záchranu, resp. restrukturalizaci, slučitelné se společným trhem.
(2)
Dopisem ze dne 27. února 2008 informovala Komise Německo o svém rozhodnutí zahájit kvůli těmto opatřením řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k podpoře vyjádřily. Komise neobdržela žádná stanoviska třetích stran.
(4)
Německo se po zahájení formálního vyšetřovacího řízení vyjádřilo dne 27. března 2008 k závěrům Komise a poskytlo dodatečně k informacím zaslaným ve dnech 15. a 25. ledna, 5. a 25 února, 3., 6., 11., 14., 20. a 27. března 2008 další informace dne 3. a 25. dubna, 7. a 30. května, 9. a 27. června, 25. července, 4., 22. a 26. srpna, 2., 3., 4., 5., 16., 18., 19. a 25. září, jakož i 14. října 2008. Společně s těmito informacemi zaslalo Německo 68 různých smluv a dokumentů, které tvoří základ opatření. Mimo to se s Německem, zařízením, které je příjemcem podpory, a společností Kreditanstalt für Wiederaufbau (dále jen „KfW“) uskutečnila řada setkání a telefonických konferencí.
2. POPIS OPATŘENÍ
2.1 Příjemce podpory
(5)
Příjemcem podpory je IKB Deutsche Industriebank AG (dále jen: IKB). IKB je středně velká německá soukromá banka uvedená na indexu SDAX se sídlem v Düsseldorfu. Hlavním akcionářem je německá rozvojová banka KfW, která před krizí vlastnila 38 % akcií. Kromě toho vlastnila nadace Stiftung Industrieforschung, která nevyvíjí vlastní aktivní obchodní činnost, 12 %; se zbývajícími 50 % akcií bylo volně obchodováno. Po plánovaném posílení kapitálu by mohlo vlastnictví akcií KfW vzrůst na 91 %.
(6)
KfW jako většinový akcionář IKB je rozvojovou bankou spolkové rupubliky (80 %) a spolkových zemí (20 %). Tato banka se s bilančním součtem celkem 360 mld. EUR (stav ke dni 31. prosince 2006) řadí k deseti největším bankám v Německu. KfW dává jako veřejnoprávní instituce se sídlem v Německu impulzy v hospodářské, společenské a ekologické oblasti v Německu, v Evropě i ve světě. K úkolům KfW patří podpora malých a středních podniků, podpora financování a modernizace bytového fondu, podpora vzdělání a dalšího vzdělávání, financování projektů komunální infrastruktury, podpora financování exportu a projektů, podpora rozvojových a transformačních zemí, jakož i podpora ochrany životního prostředí a klimatu. KfW získává podpůrné prostředky většinou na kapitálovém trhu. Pověření banky poskytováním podpor ze strany státu je zakotveno v zákoně o KfW (3). KfW má při plnění veřejné zakázky „instituční závazek“.
(7)
Před restrukturalizací byla obchodní činnost IKB rozčleněna do následujících čtyř obchodních odvětví.
1.
Firemní zákazníci
Hlavním oborem činnosti IKB je poskytování dlouhodobého financování středně velkým podnikům s ročním obratem nad 7,5 mil. EUR. Poskytování úvěrů, financování z vlastního kapitálu a poskytování leasingu středně velkým podnikům bylo vždy hlavním zaměřením obchodu s firemními zákazníky, přičemž v popředí stojí tuzemské obchody. Zatímco podíl IKB na trhu s firemními zákazníky činí pouze 1 %, v tržním segmentu pro dlouhodobé úvěry poskytované středně velkým podnikům je banka zastoupena 10 %. Její silnou stránkou jsou dlouhodobé vztahy se zákazníky. Vzhledem k mimořádně ostré hospodářské soutěži jsou však marže nízké. Úvěrové obchody […] (4) jsou méně atraktivní, a proto IKB musí s tímto okruhem zákazníků nezbytně vyvíjet jiné ziskové aktivity (např. strukturované financování nebo produkty v oblasti nemovitostí) a využívat k tomu svých dlouholetých vztahů se zákazníky.
2.
Strukturované financování
Tato oblast obchodní činnosti zahrnuje především následující aktivity: financování přímých investic, financování projektů a exportu, financování akvizic a infrastruktury, jakož i restrukturalizace podnikových struktur, financování a vymístění úvěrů (syndikace) pro zákazníky z řad středně velkých podniků. Pobočky IKB v důležitých finančních centrech, jako jsou Londýn, Lucemburk, Madrid, Milán, New York a Paříž, jsou velmi dobře umístěny, aby se mohly starat o národní a mezinárodní financování akvizic. IKB pomáhá svým zákazníkům při optimalizaci celkového financování jejich podniku a odprodeje úvěrů. V rámci svých syndikovaných úvěrových obchodů se IKB podílí také na úvěrových nástrojích zřizovaných jinými úvěrovými bankami. Střediskem strukturovaného financování je Německo, přičemž IKB se stará i o německé podniky v západní Evropě.
Díky svým aktivitám v oblasti strukturovaného financování dosahuje IKB velmi vysokých zisků. V původním plánu restrukturalizace, v němž ještě nebyla zahrnuta později sjednaná kompenzační opatření, byl pro toto odvětví vykázán výnos vlastního kapitálu ve výši okolo [ 10] %.
3.
Financování nemovitostí
Okolo [ 10] % tržních aktivit IKB je zaměřeno na financování nemovitostí. Hlavním úkolem tohoto odvětví je financování nemovitostí pro kancelářské, obchodní a podnikatelské využití, jakož i logistických nemovitostí a nemovitostí v oblasti managementu a poskytování balíčků financování v lokalitách, od nichž lze očekávat trvalý pronájem a prodejnost. Zde je IKB partnerem středně velkých podniků, velkopodniků, soukromých a institučních investorů, projektantů, společností pro místní rozvoj a fondových společností. Tyto projekty vyžadují financování ve výši minimálně 5 milionů EUR. Jako poskytovatel kompletních investicí do nemovitostí vyvíjí IKB i rozsáhlé koncepce a řešení pro novostavby, sanační a konverzní opatření. Služby v oblasti financování nemovitostí nejsou nabízeny pouze v Německu, ale i v jiných evropských státech, především v Belgii, Francii, Itálii, Lucembursku, Nizozemí, Španělsku a Spojeném království.
V původním plánu restrukturalizace, v němž ještě nebyla zahrnuta později sjednaná kompenzační opatření, byl pro toto odvětví uveden výnos vlastního kapitálu ve výši okolo [ 5] %.
4.
Investice do portfolia
Od počátku tohoto století investuje IKB stále více do mezinárodních úvěrových portfolií z nejrůznějších oblastí investic. Cílem tohoto rozšíření byla diverzifikace rizikového profilu jak s ohledem na regiony, tak i na hospodářská odvětví, a to při současném navýšení zisků z výnosů z provizí. Vyčleněním úvěrových rizik z bilance přes mimobilanční účelově založené společnosti se podařilo uvolnit kapitál, takže IKB mohla investovat do jiných tříd aktiv, např. do financování středního stavu nebo úvěrových portfolií. Z vysvětlení v bodech 10 a násl. je zřejmé, že rozsáhlé investice IKB do portfolia jsou důvodem jejích potíží. Proto IKB mezitím své aktivity v této obchodní oblasti ukončila.
(8)
V obchodním roce 2006/07 bylo v různých odvětvích dosaženo následujících výsledků:
Tabulka 1
Segmenty v přehledu
(v mil. EUR)
Operativní zisk
Objem úvěru
Firemní zákazníci
92,8
16 065
Strukturované financování
90,6
4 889
Nemovitosti
23,2
7 870
Financování z vlastního kapitálu
11,3
18 260
Centrála/konsolidace
- 103
4 114
Celkem
114,5
51 198
(9)
Před krizí měla IKB bilanční součet 49,1 mld. EUR (stav ke dni 31. prosince 2006), který se po opravě s ohledem na všechny mimobilanční aktivity IKB zvýšil na 63,5 mld. EUR (stav ke dni 31. března 2007).
2.2 Důvody potíží IKB
(10)
Potíže IKB mají spojitost s přetrvávající US-subprime krizí, v jejímž důsledku byly IKB, a především jedna z jejích účelově založených společností, Rhineland Funding Capital Corporation (dále jen „Rhineland“), vystaveny vysokým rizikům (5). Na základě této krize vznikly nedostatky likvidity, které společnost Rhineland (v případě, že běžně používané CP nebyly kompletně upsány) překlenula úvěrovými linkami u obchodních bank.
(11)
IKB poskytla Rhineland několik úvěrových linek pro likviditu ve výši cca 8,1 mld. EUR. Rhineland investovala do strukturovaných úvěrových portfolií, k nimž patří rovněž rizika z amerických hypoték ze subprime oblasti, a refinancovala své investice vydáním krátkodobých cenných papírů podložených pohledávkami („Commercial Papers“, dále jen „CP“). Dodatečně k likviditním nástrojům, které byly poskytnuty Rhinelandu přímo, poskytla IKB přes tak zvanou strukturu Havenrock nepřímo rizikovou ochranu pro aktivní položky Rhinelandu. Celkové riziko ztráty pro IKB činilo u struktury Havenrock 1,2 mld. EUR. Jak u přímých likviditních nástrojů pro Rhineland, tak i u struktury Havenrock se jednalo o mimobilanční opatření. Mimo to měla IKB na základě podřazených dlužních titulů ve strukturovaném investičním nástroji Rhinebridge (dále jen „Rhinebridge“) a v jiných druzích investičních portfolií (např. „Collateralised Debt Obligations“, „CDO“) i přímé bilanční investice do portfolia (částečně ze segmentu subprime). V létě 2007 byly části původně velmi vysoce oceněných strukturovaných portfolií Rhineland, Rhinebridge a CDO příslušnými ratingovými agenturami značně devalvovány.
(12)
Na základě přetrvávající krize na hypotečním trhu v USA v oblasti subprime a jako přímý následek devalvace subprime pohledávkami podložených cenných papírů ratingovými agenturami ztratily určité, v tomto segmentu obchodované papíry na hodnotě. Týkalo se to především účelově založené společnosti Rhineland, které hrozilo, že už nebude schopna své investiční portfolio refinancovat na trhu s CP. S ohledem na vyprahlý trh s CP bylo pravděpodobné, že Rhineland využije úvěrové linky na likviditu poskytnuté IKB ve výši 8,1 mld. EUR, pro které však v bilanci IKB zatím nebyla učiněna žádná opatření. Mimo to byly ostatní bilanční investice do portfolia jako Rhinebridge vystaveny silným výkyvům fair value, které bylo nutné evidovat podle mezinárodních účetních standardů (International Financial Reporting Standards - IFRS).
(13)
Důvodem potíží IKB jsou investice do portfolia ve výši 18,3 mld. EUR. Investice do portfolia ve výši 18,3 mld. EUR vykázané v korigované bilanci 2006/07 byly původně drženy z převážné části mimobilančně v Rhineland a jen z malé části vykázány v bilanci IKB. U mimobilančních aktivních položek v Rhinelandu se jednalo o aktiva v hodnotě 11,5 mld. EUR (stav ke dni 31. března 2007 i během krize). V důsledku prodeje a měnových korekcí docházelo k jejich postupnému snížení až na hodnotu 6,3 mld. EUR v srpnu 2008. V korigované bilanci pro rok 2006/07 činily bilancované investice do portfolia 6,8 mld. EUR.
2.3 Opatření
a) První opatření: Riziková ochrana
(14)
Dne 27. července 2007 dala německá banka, která poskytla IKB úvěrovou linku, německému úřadu pro dohled nad finančními trhy (dále jen: BaFin) na vědomí, že se chystá tuto linku uzavřít. Nato oznámil BaFin KfW, Spolkovému ministerstvu financí a ostatním zúčastněným stranám, že IKB zavře (6), pokud uvedené strany nepřevezmou rizika plynoucí z angažmá IKB v Rhineland. Kromě toho se ukázalo, že subprime položky IKB se neomezují jen na Rhineland, ale zahrnují rovněž Rhinebridge a jiné subprime investice do portfolia.
(15)
Dne 29. července 2007 se BaFin, Spolkové ministerstvo financí, KfW a tři velké německé úvěrové svazy (7) dohodly, že KfW po dohodě s BaFin zasáhne a převezme rizikovou ochranu pro IKB. Úvěrové svazy se uvolily převzít 30 % rizik z rizikové ochrany. Toto bylo písemně potvrzeno 16. srpna 2007 dohodou mezi KfW a uvedenými třemi úvěrovými svazy.
(16)
KfW oznámila následující opatření k zajištění bonity IKB:
-
Od pondělí 30. července 2007 riziková ochrana pro všechna práva (poplatky) a závazky IKB v rámci likviditních nástrojů poskytnutých Rhinelandu ve výši 8,1 mld. EUR (tato částka mezitím především kvůli vývoji směnného kurzu klesla na 6,3 mld. EUR). Formální převzetí závazků likviditních nástrojů poskytnutých Rhinelandu, ke kterému došlo 29. července 2007, platí až do splatnosti, resp. prodeje (8) strukturovaného úvěrového portfolia. Taková portfolia mají všeobecně platnost nad pět let.
-
Ochrana IKB proti ztrátám ve výši 1 mld. EUR na základě angažování do Rhinebridge a jiných bilančních subprime investic do portfolia v celkové výši 6,8 mld. EUR.
(17)
Původně odhadovalo Německo očekávané ztráty v rámci rizikové ochrany ve prospěch IKB poskytnuté KfW a úvěrovými svazy na celkem 3,5 mld. EUR (Rhineland a Havenrock: 2,5 mld. EUR, Rhinebridge a jiné subprime investice do portfolia: 1 mld. EUR (9).
(18)
V původní dohodě ze dne 29. července 2007 se KfW a úvěrové svazy dohodly na následném rozdělení očekávaných ztrát z rizikové ochrany:
-
v zásadě nese KfW 70 % očekávaných ztrát, ovšem bez omezení rizik ohledně Rhinelandu; tzn. ztráty překračující 30 % podíl úvěrových svazů (viz níže) ponese ze 100 % KfW,
-
úvěrové svazy převezmou 30 % očekávaných ztrát až do max. výše 1 mld. EUR.
(19)
Rozdělení rizik mezi KfW a úvěrové svazy platí v rámci maximální hranice odpovědnosti ve výši 1 mld. EUR pro úvěrové svazy (viz 18. bod odůvodnění) nezávisle na tom, ve které chráněné oblasti (Rhineland, Rhinebridge nebo přímé investice) ztráty vznikly, přičemž nároky budou na strany uplatňovány podle sjednaného rozdělení rizik rovnocenně.
(20)
Dodatečně ke svému podílu na rizikové ochraně projevily uvedené tři úvěrové svazy ochotu působit na své členy takovým způsobem, aby byly při vypuknutí krize uzavřené úvěrové linky pro IKB opět otevřeny.
(21)
Mimo to je v dohodě ze dne 16. srpna 2007 poukazováno na to, že KfW ze své funkce vedoucího subjektu poolu vyjedná přiměřenou odměnu za ochranná opatření a učiní předběžná opatření pro zpětnou úhradu všech výdajů úvěrových svazů a KfW. Zatímco ohledně zpětných úhrad bylo dosaženo dohody a byla učiněna příslušná opatření, od otázky odměny bylo upuštěno, jelikož by to mohlo být kvalifikováno jako […], která by vyžadovala schválení […].
(22)
30 % podíl na riziku, které svazy převzaly, byl mezi nimi rozdělen následovně:
-
50 % Spolkový svaz německých bank („BdB“),
-
16,7 % Spolkový svaz německých Volksbank a Raiffeisenbank („BVR“),
-
33,3 % Německý svaz spořitelen („DSGV“).
(23)
BdB převzal 50 % podíl, protože v případě insolvence IKB by byly finanční prostředky každého soukromého nebo firemního zákazníka zajištěny fondem soukromých bank na zajištění vkladů až do výše 30 % rozhodujícího ručícího vlastního kapitálu IKB (asi 662 mil. EUR na zákazníka k 26. září 2007) (10).
b) Druhé opatření: Posílení prevence rizik
(24)
Vzhledem k dalšímu zhoršení situace na finančních trzích byla riziková ochrana kompletně využita na ztráty IKB v rámci struktury Havenrock a ukázala se jako nedostatečná. K zajištění pokračování obchodní činnosti IKB byla nutná další opatření k pokrytí ztrát. Dne 30. listopadu 2007 zajistily KfW a úvěrové svazy v souvislosti s úvěrovými linkami IKB ve struktuře Havenrock dodatečná rizika v odhadované výši 350 mil. EUR (440 mil. USD). 150 mil. EUR zajistila KfW, z toho 54,3 mil. EUR ve formě směnitelné obligace, kterou KfW dne 14. února 2008 (s účinností od 28. února 2008) přeměnila na akcie, aby tak zvýšila svůj podíl na IKB na 43 %. BdB převzal dalších 150 mil. EUR, BVR i DSGV pak dalších 50 mil. EUR.
c) Třetí opatření: Doplnění kapitálu a půjčky KfW
(25)
V únoru 2008 uložila Spolková vláda KfW, aby IKB poskytla dalších 2,3 mld. EUR.
(26)
1,05 mld. EUR bylo poskytnuto ve formě půjček, k nimž bylo ihned sjednáno upuštění od vymáhání pohledávky a vydána doložka o zlepšení, podle níž je IKB povinna hradit splátky, pokud v následujících letech opět dosáhne zisků. Tato opatření byla nutná k uzavření kapitálu v bance a zamezení, aby se podíl základního kapitálu IKB dostal pod zákonem stanovený limit.
(27)
Mimo to požadoval BaFin od KfW záruku za navýšení kapitálu v neomezené výši. KfW projevila ochotu k zajištění dodatečného financování ve formě doplnění kapitálu ve výši 1,25 mld. EUR. Předběžná opatření k posílení kapitálu byla v podstatě učiněna již v srpnu 2008, ke skutečnému navýšení kapitálu však může dojít teprve po vydání kladného rozhodnutí Komise. K navýšení kapitálu tudíž ještě nedošlo. Po navýšení kapitálu by podíl KfW na IKB činil cca 90,8 %.
(28)
Třetí opatření KfW bylo podpořeno Spolkovou vládou částkou 1,2 mld. EUR poskytnutou KfW a úvěrovými svazy částkou 300 mil. EUR.
d) Poskytnutí likvidity
(29)
Mimo to KfW poskytla IKB od ledna 2008 úvěrové linky na likviditu v celkové hodnotě [ 2,5] mld. EUR. Tyto prostředky jsou rozděleny na dva rámcové nástroje po […] mld. EUR, přičemž první rámcový nástroj byl zřízen od 24. ledna 2008 s referenční sazbou Euribor plus [ 50] až [ 50] základních bodů se [ 100]% zajištěním. Druhý rámcový nástroj ze dne 18. července 2008 byl poskytnut s referenční sazbou Euribor plus [ 100] základních bodů se [ 100]% zajištěním. Toto silné podložení úvěrových linek má zajistit, aby jistiny i v nejhorším případě postačovaly k pokrytí úvěru.
(30)
IKB získala i od jiných bank úvěrové linky na likviditu. [jedna velká americká banka] a [jiná velká americká banka] poskytly IKB likviditní nástroje za [ 0,75] mld. EUR na měsíční bázi s referenční sazbou Euribor plus [ 100] až [ 100] základních bodů se zajištěním [ 100] % až [ 100] %. Dále měla IKB přístup k úvěrové lince na likviditu ve výši až [ 250] mil. EUR, kterou ji poskytla [jedna německá zemská banka] na jeden rok s referenční sazbou Euribor plus [ 90] až [ 100] základních bodů proti [ 100] % až [ 100] % zajištění. Další úvěrovou linku na likviditu ve výši [ 500] mil. EUR dala k dispozici [jiná německá zemská banka] na jeden rok s referenční sazbou Euribor plus [ 50] základních bodů s příslušným zajištěním.
2.4 Nárůst ztrát během restrukturalizace
(31)
Očekávané ztráty, které měly být kryty rizikovou ochranou pro mimobilanční aktivní položky v Rhinelandu, vzrostly z původně odhadovaných 2,5 mld. EUR (nejhorší případ) na 7,0 mld. EUR (11). V souvislosti s rizikovou ochranou pro Rhineland poskytnutou v červenci 2007 převzala KfW v rámci likviditních nástrojů pro Rhineland veškerá rizika mimobilančních aktivních položek, tzn., že tato rizika přenesla na svou vlastní bilanci. Toto nemá žádné dopady na maximální odpovědnost úvěrových svazů ve výši 1 mld. EUR za ztráty z jiných položek.
(32)
Mimo to pokrylo první opatření ztráty až do výše 1 mld. EUR za bilanční investice do portfolia ve výši 6,8 mld. EUR. Bilanční investice klesly na jaře roku 2008 v důsledku měnových korekcí na 6,31 mld. EUR. Rovněž na jaře roku 2008 se pokusila IKB obě portfolia prodat ve veřejné dražbě. Na základě přetrvávající krize na kapitálovém trhu nedošlo k prodeji, protože nabídky se pohybovaly daleko pod očekávanými prodejními cenami. Na základě toho musela IKB účetní hodnoty těchto portfolií dále snížit. Do srpna 2008 utržila IKB majetkové ztráty ve výši [ 750] mil. EUR. Mimo to se podařilo na trhu prodat aktiva v nominální hodnotě 990 mil. EUR. Nominální hodnota zbývajícího portfolia tak v srpnu 2008 činila [ 5] mld. EUR.
(33)
Za účelem jasného vymezení poskytla KfW v rámci přípravy na možný prodej IKB v srpnu předčasně zbývajících 360 mil. EUR, a splnila tak zbývající rizikovou ochranu pro portfolia v bilanci IKB. Oficiálně nebyly tyto ztráty zatím realizovány, ale aktivní pozice tvořící jejich základ již odpadly. Záruka ve výši 1 mld. EUR tak byla kompletně vyčerpána a lze ji považovat za splněnou.
(34)
V rámci jednání s potenciálními kupci byly zbývající investice do portfolia rozděleny na dvě strukturovaná portfolia (SIP 1 a SIP 2). SIP 1 zahrnuje především [určité cenné papíry] s nominální hodnotou […] mld. EUR a účetní hodnotou [ 1] mld. EUR (12). SIP 2 zahrnuje zbývající [cenné papíry] IKB s nominální hodnotou […] mld. EUR a účetní hodnotou [ 1] mld. EUR.
(35)
Tabulka 2 poskytuje přehled vývoje investic do portfolia do konce srpna 2008. Realizované a očekávané ztráty jsou odhadovány celkem na cca 10,28 mld. EUR.
Tabulka 2
Investice do portfolia v období od března 2007 do srpna 2008
(v mld. EUR)
Opravená nominální hodnota 3/2007
Měnové korekce
Prodej
(nom. hodnota aktiv)
Ztráty z prodeje
(nom. hodnota prodejní ceny)
Realizované ztráty
(nom. hodnota aktiv)
Nominální hodnota 8/2008
(IKB nebo KfW)
Odpisy
Účetní hodnota 8/2008
(IFRS)
Ztráty celkem
(realizované - očekávané ztráty)
Rhineland
11,5
3,7
[ 1]
-
[ 0,5]
[ 5] (KfW)
[ 3]
[ 2,0]
[ 3,5]
Havenrock
(1,2)
-
-
-
1,2
0
0
0
1,2
Bilančně celkem
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,75]
[ 5] (IKB)
[ 1,5]
[ 2]
[ 2,0]
-
SIP 1
neexistuje
-
[…] (IKB)
(…)
[ 1]
(…)
-
SIP 2
neexistuje
[…] (IKB)
(…)
[ 1]
(…)
-
Ostatní
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,5]
0
0
0
[ 0,5]
Celkem (1-3)
18,3
4,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 1,7]
[ 7,5]
[ 4,5]
[ 3,0]
[ 6,0]
2.5 Prodej
(36)
Prodej akcií IKB KfW byl zahájen v lednu 2008 a ukončen dne 21. srpna 2008 rozhodnutím prodat IKB firmě Lone Star Funds VI Financial Holdings, L. P. Dallas, USA (dále jen: Lone Star).
(37)
Prodej proběhl v rámci otevřeného, nediskriminačního a transparentního výběrového řízení. Po obecném oznámení počátkem ledna 2008 projevilo v prvním kole zájem [ 40] potenciálních kupců (včetně německých a mezinárodních bank a finančních investorů). [ 20] potenciálních kupců obdrželo po podpisu prohlášení o utajení informační memorandum (koncem ledna). [ 5] potenciálních kupců předložilo první nabídku (koncem února). [ 5] potenciálních kupců obdrželo přístup k datovému prostoru. Celkem [ 5] potenciálních kupců předložilo konkrétní nabídku (polovina května).
(38)
Koncem května 2008 vyzvala KfW tři z těchto [ 5] potenciálních kupců ([finanční a strategičtí investoři z různých zemí]) k předložení závazné nabídky. Z [ 5] potenciálních kupců, kteří předložili platnou nabídku, byla na základě ekonomického porovnání těchto [ 5] nabídek vybrána Lone Star, jelikož nabídla vyšší konečnou cenu.
(39)
Prodej IKB zahrnuje v podstatě prodejní cenu cca […] mil. EUR (za 90,8 % akcií), jakož i příslib finančního investora Lone Star investovat [ 400] mil. EUR do IKB. Lone Star vycházela při své nabídce z toho, že bude upuštěno od doložky o zlepšení. Na oplátku se Lone Star zavázala, že bude výše uvedenými [ 400] mil. EUR financovat SIP 2. Momentálně uvažuje IKB o prodeji aktivních položek SIP 2 účelově založené společnosti. KfW se uvolila k účasti na refinancování SIP 2 úvěrem ve výši 775 mil. EUR s referenční sazbou Euribor plus [ 80] základních bodů a prioritou před Capital Notes ve výši [ 200] mil. EUR a Mezzanine Notes ve výši [ 150] mil. EUR od Lone Star a IKB.
(40)
KfW koupila SIP 1 za 1 mld. EUR (13). KfW nese riziko první ztráty ve výši 150 mil. EUR, prostřednictvím ručení nese Německo dalších 600 mil. EUR z rizika (jedná se o neočekávané ztráty (14), zbývajících 250 mil. EUR z rizika nese KfW. KfW je přesvědčena, že celkové očekávané ztráty z portfolia jsou již obsaženy v ceně, takže podle jejího názoru nebudou nutná žádná další předběžná opatření.
(41)
Navíc byly oba rámcové nástroje ve výši [ 2,5] mld. EUR, které byly IKB poskytnuty ze strany KfW, prodlouženy maximálně do […] (původně měly vypršet v dubnu, resp. červenci 2009). Podmínky byly minimálně pozměněny. Zajištění prvního nástroje bylo zredukováno z [ 100] % na [ 100] % a úroková sazba pro druhý nástroj byla snížena z Euribor plus [ 100] základních bodů na Euribor plus [ 100] základních bodů. Podle KfW jsou tyto změny oprávněné, protože IKB navýšila svůj vlastní kapitál.
(42)
Mimo to neobsahuje kupní smlouva žádné zvláštní prodejní podmínky, kromě doložky o osvobození od odpovědnosti, podle níž mají výjimku [určité okolnosti] s finančními dopady do výše […] EUR. To se vztahuje především na […]. I když se zde jedná o […], který by mohl činit až […] EUR, je riziko, […], podle Německa velmi nízké, jelikož IKB zaujímala měsíc před příchodem finanční krize se svými velmi dobrými obchodními výsledky v bankovním ratingu pro Německo druhé místo a banka se při posuzování […] podle dostupných informací neodchýlila od běžné obchodní praxe. Jelikož na jedné straně existuje jen velmi malá pravděpodobnost vzniku […], avšak na druhé straně by […] dopady […] mohly být značné, je těžké toto […] posoudit. Německo se domáhá toho, aby při akvizicích takových […] rizika v obvyklém případě nesl i nadále původní vlastník. Proto KfW toto riziko od počátku z prodeje vyloučila. Jelikož skutečný vznik takového rizika je velmi nepravděpodobný, nestanovila IKB ve svém účetnictví žádné rezervy na případné pohledávky.
2.6 Podpůrná opatření
Tabulka 3
Opatření na podporu IKB během restrukturalizace
č.
Opatření
Nominální hodnota
v mld. EUR
1.
Riziková ochrana (Rhineland: 5,8 mld. EUR; Havenrock: 0,85 mld. EUR; bilancované aktivní položky: 1 mld. EUR.
cca 7,65
(z toho 1,00 od úvěrových svazů)
2.
Dodatečná prevence rizik (350 mil. EUR na ochranu před dodatečnými ztrátami - Havenrock)
0,35
(z toho 0,20 od úvěrových svazů)
3.
Navýšení kapitálu a nevratná půjčka (krytí odpisů aktivních položek s vlivem na bilanci)
2,30
(z toho 0,30 od úvěrových svazů)
4.
Likviditní nástroj
[ 2,5]
5.
Prodej akcií IKB
[…]
5.1
Přednostní úvěr na refinancování SIP 2
0,78
5.2
Převod SIP 1 na KfW
1,00
5.3
Doložka o osvobození od odpovědnosti […]
(…)
Celkem
[ 15]
2.7 Plán restrukturalizace
(43)
Německo zaslalo několik přepracovaných znění plánu restrukturalizace IKB. V podkladech ze srpna 2007 byla popsána opatření k překonání bankovní krize a zamezení budoucích problémů. Bezprostředně po poskytnutí prvního opatření pověřila IKB společnost PriceWaterhouseCoopers (PWC) analýzou tehdejší situace. Na základě této studie oznámila IKB dne 3. září 2007 odchod z oblasti mezinárodních strukturovaných investic.
(44)
Mezitím IKB plán aktualizovala a byla prodána firmě Lone Star. Lone Star předložila koncepci sanace IKB, který byl od 16. července do 25. září 2008 zkoumán auditorskou společností KPMG. Koncepce sanace obsahuje přehled relevantních stěžejních trhů IKB, objasňuje příčiny krize, analyzuje problémy a navrhuje opatření k jejich odstranění. Cílem této koncepce je na jedné straně krátkodobá stabilizace finanční situace banky zajištěním potřebné likvidity a na druhé straně obnovení dlouhodobé výnosnosti odstraněním rizikových položek a zaměřením na hlavní obor činnosti. Dlouhodobě koncepce sanace stanoví, že IKB se bude soustředit na obchod s firemními zákazníky ze středně velkých podniků a strukturované financování omezí na míru nezbytně nutnou pro obchody s firemními zákazníky.
(45)
Koncepce sanace potvrzuje výstup z investic do portfolia, pro který se IKB rozhodla bezprostředně po krizi.
(46)
Během pohovorů s Komisí akceptovala IKB mimo to jako kompenzační opatření i výstup z financování nemovitostí. To znamená, že IKB nebude od konce roku 2008 realizovat žádné nové financování nemovitostí a stávající aktivní položky rychle uzavře (úvěrové linky nelze okamžitě zrušit), přičemž na konci období restrukturalizace, tzn. k 30. září 2011, musí být uzavřeno minimálně 60 % a IKB musí do té doby prodat své dceřiné společnosti IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG a IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH (15). Zbývající portfolio ve výši [ 3 mld.] mld. EUR bude zlikvidováno se splatností zbývajících aktivních položek. Kompletní prodej umožní snížení objemu úvěrových obchodů v oblasti financování nemovitostí o 4,9 mld. EUR.
(47)
Mimo to Německo nabídlo jako kompenzační opatření, že se IKB rozloučí s několika svými dceřinými společnostmi:
-
IKB International S.A., Luxemburg bude aktivně ukončena k 30. září 2011 (16): tato společnost byla s bilančním součtem kolem [ 10] mld. EUR důležitou platformou kapitálového trhu. Od 31. března 2009 nebudou uzavírány žádné nové obchody. Všechny obchody, které jsou důležité pro první nebo druhý pilíř, jsou realizovány v centrále IKB v Düsseldorfu (17).
-
IKB Capital Corporaton New York s bilančním součtem [ 2] mld. EUR vyvíjela v USA činnost v oblasti strukturovaného financování. Bude aktivně ukončena do 30. září 2011. Od 31. prosince 2008 nebudou uzavírány žádné nové obchody.
-
Dále se IKB AG vzdá svého pracoviště v Amsterdamu; tamní pobočka s úvěrovým objemem [ 500] mil. EUR se specializovala na financování MSP a obchod s nemovitostmi. Bude aktivně ukončena do 30. března 2010. Od 31. prosince 2008 nebudou uzavírány žádné nové obchody.
-
50 % podíl ve společnosti Movesta Lease and Finance GmbH se stávajícím bilančním součtem [ 500] mil. EUR bude do 30. září 2011 prodán.
-
Dále se IKB zbaví určitých nestrategických aktivních položek v hodnotě 1,7 mld. EUR (bilanční hodnota k 31. březnu 2007). Budou aktivně ukončeny k 30. září 2011.
(48)
Vzhledem k napjaté situaci na trhu však Německo vyjednalo ekonomickou klauzuli, která IKB v případě nepředvídaných okolností, především při přetrvávající krizi na kapitálovém trhu nebo nemožnosti prodeje určitých aktivních položek umožňuje opatření změnit nebo nahradit, popř. prodloužit lhůtu, pokud to bude dostatečně odůvodněno a Komise proti tomu nebude mít námitek.
(49)
Mimo to se Německo zavázalo zajistit, aby celkový bilanční součet IKB činil k 30. září 2011 maximálně 33,5 mld. (18) EUR; to by odpovídalo snížení bilance o 47,2 % oproti 63,5 mld. EUR vykázaným v opravené bilanci z března 2007. Německo navrhuje následující průběh realizace kompenzačních opatření a výstupu z obchodní činnosti v oblasti investic do portfolia.
Tabulka 4
Redukční opatření
(v mld. EUR)
č.
Opatření
Aktiva 31. března 2007
Aktiva 30. září 2011
Zbývající aktivní položky v hlavním oboru činnosti
[ 35,0]
[ 35,0]
Opatření na obnovu výnosnosti
Výstup z investic do portfolia
18,30
0,00
Kompenzační opatření
1.
Financování nemovitostí
4,90
[ 3,0]
2.
IKB International S.A., Luxemburg
[ 10,0]
0,00
3.
IKB Capital Corporation, New York
[ 2,0]
0,00
4.
Amsterdam AG
[ 0,5]
0,00
5.
Prodej nestrategických aktivních položek
1,70
0,00
6.
Prodej 50 % podílu ve společnosti Movesta
[ 0,5]
0,00
Mezisoučet: neuzavřená kompenzační opatření (mezisoučet: realizovaná kompenzační opatření)
[ 15,0]
(0)
[ 3,0]
([ 12,0])
Opětovné vybudování určitých obchodních aktivit, které byly dříve realizovány v Lucembursku)
-
[ 2,0]
Celková bilance bez růstu
63,50
(…)
Maximální bilanční suma
33,50
33,50
Zbývající marže pro nové obchody
-
(…)
(50)
Dále poukazuje koncepce sanace na to, že IKB, jejíž hodnocení ratingovou agenturou Fitch kleslo z A + na BBB-, má za současných podmínek na trhu potíže s financováním. Maximální potřeba likvidity do konce období restrukturalizace je odhadována na [ 10 mld.] EUR. Tento deficit má být vyrovnán navýšením kapitálu, prodloužením likviditních úvěrových linek KfW a refinancováním na bázi pohledávky. Část deficitu likvidity bude pokryta zmenšením objemu nových obchodů.
(51)
Dále obsahuje plán sanace hypotézy pro budoucí vývoj banky s uvedením scénářů pro dobrý případ, základní případ a špatný případ. Na základě těchto hypotéz by mohla IKB v základním případě dosáhnout na konci restrukturalizační fáze v září 2011 výnosu z vlastního kapitálu ve výši […] %. Zisk před zdaněním by činil […] mil. EUR s […] pracovníky na plný úvazek. Ukazatel kapitálové přiměřenosti Tier 1 ratio by se zvýšil na […] % a poměr mezi náklady a výnosy (cost income ratio) by klesl na […] %.
(52)
Dále zaslalo Německo údaje k nákladům na restrukturalizaci, které jsou rozčleněny následovně: náklady v souvislosti se ztrátami z investic do portfolia ve výši [ 6] mld. EUR (Rhineland: 5,8 mld. EUR, Havenrock: 1,2 mld. EUR) a z bilančních investic do portfolia ([…] mld. EUR) (19), skutečné náklady na restrukturalizaci (včetně rizikové ochrany, náklady na výstup z portfolia a správní náklady ve výši cca [ 0,25] mld. EUR), kapitálové ztráty ve výši cca [ 1] mld. EUR, náklady vzniklé v důsledku redukce oborů činnosti, ke které již částečně došlo a částečně vzhledem k prodloužení stávajících smluv z [ 1] mld. EUR ještě dojde, jakož i […] ve výši […] mld. EUR (20). Proto odhaduje Německo náklady na restrukturalizaci IKB celkem na cca [ 15] mld. EUR.
3. FORMÁLNÍ VYŠETŘOVACÍ ŘÍZENÍ
(53)
V rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda opatření KfW ve prospěch IKB odpovídají zásadě tržně jednajícího investora, jelikož riziko KfW spojené s těmito opatřeními nebylo omezeno, zatímco úvěrové svazy svou spoluúčast na rizikové ochraně omezily a ostatní akcionáři IKB se vůbec nepodíleli.
(54)
Mimo to měla Komise tenkrát pochybnosti, zda lze opatření podle čl. 87 odst. 3 Smlouvy o ES považovat za slučitelná se společným trhem. Podle názoru Komise nelze tato opatření považovat za nápravu vážné poruchy v hospodářství některého členského státu slučitelnou se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES. Kromě toho dle názoru Komise nebyl důvod nahlížet na tato opatření jako na podporu na záchranu, jelikož se nejednalo o přechodná opatření. Tenkrát nebyly kompletně splněny předpoklady uvedené v pokynech Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (dále jen „pokyny“) (21).
4. STANOVISKA NĚMECKA V NÁVAZNOSTI NA ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(55)
Německo trvá i nadále na svém původním názoru, že se u opatření nejedná o státní podporu, jelikož splňují zásadu tržně jednajícího investora. Bylo zasaženo na základě uvážení tržně jednajícího investora, neboť pro KfW by byla insolvence IKB spojena s vyššími náklady než opatření na podporu během restrukturalizace IKB. Stran toho zdůrazňuje Německo, že otázka přiměřeného kapitálového výnosu není relevantní. Mimo to musí být ověření, zda byla dodržena zásada tržně jednajícího invesotra, provedeno ex ante.
(56)
Při hodnocení prvního opatření by dle názoru Německa měly být zohledněny pouze původně odhadované ztráty, tzn. ztráty ve výši 3,5 mld. EUR v nejhorším případě a ve výši [ 2,5] mld. v průměrném případě. Německo tvrdí, že tržně jednající investor by vzal za základ přímé náklady na insolvenci IKB, tzn. v tomto případě 1,5 mld. EUR, které by vyplynuly ze zachování účetní hodnoty IKB ve výši cca 620 mil. EUR (22) (podle německých účetních předpisů) a odpisu úvěrů ve výši cca 850 mil. EUR, které IKB poskytla v oblasti podpor KfW třetím subjektům (23). Navíc by insolvence IKB vedla k tomu, že by musely být odepsány další úvěry z oblasti podpor v minimální výši 1,1 mld. EUR, takže by vzrostly náklady na refinancování. Poškozena by však byla nakonec i pověst KfW.
(57)
Dále Německo uvádí, že i kdyby bylo na podpůrná opatření nahlíženo jako na státní podporu, musela by být tato podpora snížena o ztráty, které by KfW utrpěla v případě insolvence.
(58)
Ohledně druhého opatření poukazuje Německo na to, že se jedná pouze o doplnění prvního opatření a že toto opatření bylo z většiny financováno úvěrovými svazy. Vzhledem k rozsudku Alitalia je nutno vycházet z toho, „že doplnění kapitálu z veřejných prostředků vyhovuje zásadě soukromého investora a nepředstavuje státní podporu, pokud zároveň následuje významné doplnění kapitálu soukromým investorem za srovnatelných podmínek“ (24).
(59)
U třetího opatření Německo charakter podpory nepopírá.
(60)
I v případě prodeje IKB se dle názoru Německa nejedná o státní podporu, jelikož KfW jednala jako tržně jednající prodávající. Kupní cena je výsledkem jednání s různými potenciálními kupci, a proto odpovídá tržním podmínkám. Dodatečná opatření jsou nutná k prodeji banky a byla realizována za tržních podmínek.
(61)
To se vztahuje za prvé na SIP 1, které bylo prodáno KfW za cenu o [ 10] % nižší, než je účetní hodnota dle IFRS. Tato cena je skutečně lepší, než prodejní cena vyjednaná firmou Lone Star za SIP 2 ([srážka 10] %), přitom je však nutno uvážit, že SIP 2 na rozdíl od SIP 1 zahrnovalo především […]. Proto se Německo domáhá, aby KfW mohla portfolio prodat anebo bez ztrát držet až do splatnosti. Kromě toho potřebovala KfW pro prodej SIP od svého vlastníka, Spolkové republiky Německo, pomoc, protože […]; to bylo překlenuto státní zárukou, aby se zamezilo povinnosti KfW vázat vlastní kapitál ve výši […] mil. EUR ([…]). Za druhé je účast KfW na SIP 2 odůvodněna i tržně, jelikož vzhledem k prioritě úvěru skýtala jen malé riziko a úhrada (Euribor plus [ 80] základních bodů), pro kterou Německo sdělilo tržní benchmarky, byla vysoká. Skutečnost, že KfW musela za […] převzít riziko odpovědnosti (rezervu) ve výši […] EUR, není u případů s nízkou pravděpodobností vzniku rizika, avšak vysokou hodnotou sporu neobvyklá a byla v posledním kole jednání všemi zúčastněními stranami stanovena jako podmínka.
(62)
Pro případ, že by Komise zastávala názor, že opatření obsahují prvky podpory, uvádí Německo, že na tyto podpory by mělo být v každém případě nahlíženo jako na podpory restrukturalizace slučitelné se společným trhem. Banka se vzdala sektoru, který vedl k jejím obtížím, a bude se do budoucna soustředit na hlavní obor činnosti.
(63)
Dále se Německo zavázalo k realizaci všech opatření uvedených ve 46. bodě odůvodnění.
(64)
Německo kromě toho tvrdí, že banka přispívá k restrukturalizaci vysokým podílem vlastních zdrojů [minimálně 10] mld. EUR). Německo své údaje v tomto bodu několikrát pozměnilo a vlastní podíl naposledy vypočetlo jako součet všech příspěvků na restrukturalizaci, na které nebyla poskytnuta žádná podpora, omezení nových obchodů a výnosů z prodejů po odečtení ztrát. Čisté výnosy z prodejů byly odhadovány na [ 5] mld. EUR; jako jejich základ byly stanoveny aktivní položky prodávané v období restrukturalizace po odečtení […], zbývajícího obchodu v Lucembursku a některých investic do portfolia v Lucembursku. Konkrétně stanovilo Německo odhadem […] mld. EUR pro obchod s nemovitostmi, […] mld. EUR pro lucemburskou dceřinou společnost, […] mld. EUR pro dceřinou společnost v New Yorku, […] mil. EUR pro Amsterdam, […] mld. EUR pro Movestu a […] mld. EUR pro ostatní nestrategická aktiva.
5. PRÁVNÍ ZHODNOCENÍ PODPORY
5.1 Existence podpory
(65)
Komise nejprve zkoumá, zda opatření představují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Podle tohoto odstavce se pod pojmem státní podpora rozumí podpory poskytované v jakékoliv formě státem nebo ze státních prostředků, které mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy.
a) Riziková ochrana a navýšení kapitálu (opatření 1 až 3)
(66)
Komise trvá na svém názoru, který zastávala v rozhodnutí o zahájení řízení, že ani jedno z těchto tří finančních opatření by nebylo realizováno tržně jednajícím investorem, a všechna tato opatření tudíž představují státní podpory. Jelikož IKB působí v přeshraničním a mezinárodním měřítku, je nesporné, že zvýhodnění poskytnutím státních prostředků by narušilo hospodářskou soutěž v bankovním sektoru a mělo dopad na obchod uvnitř Společenství (25).
(67)
Komise bere na vědomí argument Německa, že zmíněná opatření IKB nepřinesla žádný užitek, jelikož KfW jednala výhradně ze své funkce vlastníka, a tudíž jako soukromý investor; Německo však nepopírá, že se v případě KfW jedná o státní úvěrovou banku s veřejným pověřením a že za počínání KfW nese odpovědnost stát. Tím, že Německo přiznává, že Spolkové ministerstvo financí se nejen účastnilo schůzí představenstva, které se podílelo na všech rozhodnutích z víkendu 27. až 29. července 2007, ale dokonce jim i v době rozhodnutí předsedalo, v podstatě potvrzuje, že rozhodnutí KfW lze přičíst státu (26).
(68)
Proto se Komise při svém zkoumání zaměřila na otázku, zda IKB získala intervencí KfW výhodu, kterou by jí za stejných okolností tržně jednající investor neposkytl. Komise připouští, že podle předběžných odhadů by riziková ochrana pro IKB v nejhorším případě pokryla ztráty v celkové výši 2,5 mld. EUR. Stejně jako ve srovnatelných případech (27) vychází Komise i v tomto případě z toho, že v takto nepřehledné situaci by soukromý investor s ohledem na očekávané ztráty vycházel z tohoto nejhoršího případu, a nikoliv z průměrného případu. Kromě toho je nutno zdůraznit, že KfW nevyloučila, že by její odpovědnost mohla potenciálně vzrůst až na 8,1 mld. EUR.
(69)
Není pravda, že by opatření pro KfW a Německo vyšlo levněji než likvidace IKB (28), a to ani v případě, že by se vycházelo z posouzení situace ex ante v době vydání rozhodnutí (29). Komise nemůže akceptovat všechny Německem uplatňované likvidační náklady. I když účetní hodnota IKB skutečně činila 620 mil. EUR, poukazovala Komise již v rozhodnutí o zahájení řízení na to, že kurz akcie IKB už před intervencí KfW značně klesl, takže hodnota podílu KfW v IKB v době intervence s největší pravděpodobností neodpovídala této účetní hodnotě. Mimo to zpochybnila Komise v rozhodnutí o zahájení řízení, že by riziko ztráty ve výši cca [ 15] %, ze kterého bylo vycházeno, bylo u úvěrů poskytnutých v rámci rozvoje realistické. Německo nepředložilo dostatečně přesvědčivé důkazy pro zdůvodnění věrohodnosti odhadu provedeného KfW.
(70)
I pro uplatňované hrozící nepřímé ztráty v důsledku všeobecné bankovní krize, které se, jak je objasněno v rozhodnutí o zahájení řízení, zdají být čistě hypotetické, chybí dle názoru Komise dostatečné odůvodnění. Komise rovněž trvá na tom, že strukturované financování v rámci rozvoje patří k veřejnému pověření KfW a není součástí funkcí KfW jako běžné úvěrové banky. Proto nelze ztráty z této obchodní činnosti považovat za náklady, které by zohlednil i tržně jednající investor (30).
(71)
Rozhodujícím argumentem je pro Komisi i nadále skutečnost, že odhadované ztráty v rámci rizikové ochrany nebyly de facto omezeny na 2,5 mld. EUR, ale mohly neomezeně narůstat. I kdyby bylo možné tvrdit, že tato neomezená odpovědnost BaFin byla požadována jako nezbytný předpoklad pro vzdání se moratoria, neexistují žádné pochybnosti o tom, že tržně jednající investor by tuto okolnost při svém zvažování rovněž zohlednil. To je zřejmé při pohledu na soukromý podíl na rizikové ochraně.
(72)
Ohledně chování KfW a úvěrových svazů Komise připomíná, že v případě veřejného podílníka činného souběžně se soukromými investory musí probíhat poskytování kapitálu přiměřeně a za stejných podmínek (31) a na základě stejných obchodních úvah (32). Z těchto úvah vychází i Německem uváděný rozsudek soudu prvního stupně k případu Alitalia, v němž jsou požadovány srovnatelné okolnosti.
(73)
V této souvislosti Komise konstatuje, že úvěrové svazy svůj podíl na krytí ztrát prvního opatření omezily na 1 mld. EUR (cca 30 %), zatímco KfW se horní hranice vzdala, a tím na sebe vzala mnohem vyšší riziko než úvěrové svazy. I kdyby byly potenciální přímé ztráty na základě vlastnické role KfW a úvěrů odečteny (viz 56. bod odůvodnění), dohromady údajně […] mld. EUR a vycházelo se z nejpříznivějších odhadů, zůstal by podíl KfW na rizikové ochraně stejně velký, jako celkový podíl zúčastněných úvěrových svazů. Proto je nutno konstatovat, že KfW nevykonávala podobnou činnost jako bankovní pool.
(74)
Dále nelze považovat za pádný argument, že by byla v německém bankovním sektoru vyvolána všeobecná krize s katastrofálními následky pro KfW. Všechny ostatní banky by byly touto krizí postiženy podobně. Podíl úvěrových svazů na rizikové ochraně omezený na 1 mld. EUR (cca 30 %) však nelze srovnávat s 95 % tržním podílem jejich členských bank v Německu (33). Komise proto nevidí žádný komerční důvod pro neúměrně vysoké nasazení KfW. KfW možná do jisté míry jednala v zájmu svých dceřiných společností, zašla však přitom nepochybně dál než soukromý investor. Soukromý vlastník by se angažoval mnohem méně a naléhal by na dodatečnou podporu ze strany úvěrových svazů nebo státu. Proto se KfW alespoň v určitém rozsahu nechovala jako tržně jednající investor.
(75)
Totéž platí pro druhé opatření, v jehož případě se podle údajů Německa jedná pouze o opatření na podporu první rizikové ochrany. I když může podíl KfW a úvěrových svazů vypadat v absolutním vyjádření vyváženě (z relativního hlediska by však měl být podíl úvěrových svazů podstatně vyšší), je nutno na toto i na první opatření pohlížet z hlediska celkové restrukturalizace, takže KfW, protože nejednala jako tržní investor, už nemůže podle stálé jurisdikce uplatňovat argument tržně jednajícího investora (34).
(76)
To platí o to více pro třetí opatření, k němuž dal stát KfW jednoznačný pokyn a podpořil i další opatření ve výši 2,3 mld. EUR částkou 1,2 mld. EUR. Tím byla KfW vystavena mnohem většímu nebezpečí než úvěrové svazy, i kdyby bylo v případě insolvence IKB využito bezpečnostního mechanismu, který by zátěže rozložil na celý bankovní sektor.
(77)
V jiných případech Komise zastávala názor, že je složité stanovit částku podpory, pokud je poskytována prostřednictvím rizikové ochrany (35). V souladu s pokyny a jurisdikcí může být prvek podpory u záruky pro podnik v obtížích stejně vysoký jako částka, která je touto zárukou potenciálně pokryta, případ od případu však i nižší (36). Ale i když byl prvek podpory ex ante odhadován na méně než 8,1 mld. EUR (Rhineland, Havenrock a 1 mld. EUR bilanční aktivní položky), je realistický odhad ztrát 6,8 mld. EUR mezitím mnohem vyšší než odhady pro nejhorší případ (viz tabulka 3, bez třetího opatření). Komise proto došla k závěru, že výše podpory poskytnuté v rámci rizikové ochrany a prostřednictvím doplnění kapitálu činí 8,8 mld. EUR (viz tabulka 3 č. 1 až č. 3).
b) Likviditní nástroj
(78)
Dodatečně k doplnění kapitálu a opatřením ke kompenzaci ztrát podpořila KfW i pokračování obchodní činnosti IKB dvěma rámcovými nástroji po [ 1] mld. EUR. Tato opatření byla realizována v průběhu restrukturalizace a nelze je oddělit od prvního a druhého opatření, takže KfW nemůže ani v tomto případě uplatňovat argument tržně jednajícího investora (37). Komisi není jasné, proč by soukromý investor - především bez záruky rizikové podpory - podstupoval tak vysoké riziko. Pokud by se KfW přesto řídila určitými tržními benchmarky, muselo by se to odrazit ve vyčíslení prvku podpory.
(79)
Komise konstatuje, že pro první rámcový nástroj, který již byl využit, byla stanovena pevná úroková sazba Euribor plus [ 50] až [ 50] základních bodů a pro druhou likviditní úvěrovou linku úroková sazba Euribor plus [ 100] základních bodů, a že každý nástroj […] byl zajištěn více než 100 % ([…] %). Zajištění bylo realizováno pomocí plnohodnotných aktivních položek IKB, které nepocházejí z investic do portfolia a v běžném případě by neměly selhat. Zajištění je strukturováno tak, aby jistina de facto nikdy neklesla pod 100 %. Pro poskytnutí likvidity tudíž opravdu existuje vysoké zajištění a relativně nízké riziko selhání. KfW se tedy nespolehla pouze na finanční sílu IKB, ale vlastnila i plnohodnotné jistiny.
(80)
Rizikové marže, z nichž bylo vycházeno, by však měly být v souladu se sdělením Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (38) (dále jen: sdělení o referenčních a diskontních sazbách). Jelikož rating podniku proběhl na základě rizikové ochrany a panuje shoda, že se jedná o podnik v obtížích (viz bod 0), musí Komise vycházet z marží pro podniky v obtížích. V případě vysokého zajištění činí tato marže 400 základních bodů (39). Komise tak vychází z toho, že užitek likviditní úvěrové linky ve výši [ 1] mld. EUR odpovídá při desetiměsíčním období (leden až říjen 2008) průměrně [ 300] základním bodům. Druhá, zatím nevyužitá likviditní úvěrová linka z července 2008 by znamenala u příslušného devítiměsíčního období (únor až říjen 2008) výhodu [ 200] základních bodů. Podpora související s těmito nástroji by tudíž pro první likviditní úvěrovou linku činila […] mil. EUR a pro druhou […] mil. EUR, z čehož vyplývá celková částka podpory ve výši […] mil. EUR.
(81)
Ohledně likviditních úvěrových linek [jedné zemské banky] a [druhé zemské banky] nevidí Komise důvod k domněnce, že tyto linky nebyly poskytnuty se zřetelem na tržní úvahy a mohly IKB přinést výhodu. Okolnosti, za kterých byly tyto likviditní úvěrové linky poskytnuty, především skutečnost, že mezibankovní obchod patří ke každodenní a běžné obchodní činnosti banky, souběžná rozsáhlá účast soukromých ekonomických subjektů a okolnost, že [první zemská banka] a [druhá zemská banka] tyto úvěrové linky nezřídily na pokyn státu, přivádějí Komisi k závěru, že neexistují indikátory, že by za výše uvedené obchodní činnosti odpovídal stát (40). Proto neobsahují tyto nástroje dle názoru Komise žádnou státní podporu.
c) Prodej IKB
(82)
Komise dále zkoumala, zda prodej IKB firmě Lone Star obsahoval státní podporu. Bylo by tomu tak v případě, pokud by byla IKB prodána firmě Lone Star pod tržní cenou. Německo sdělilo Komisi k tomuto tématu mnoho informací (viz oddíl 2.5), které však neobsahují žádné podklady, že by cena zaplacená firmou Lone Star neodpovídala nejvyšší nabídce, která by byla dosažena v otevřeném, transparentním, nediskriminačním a nepodmíněném prodejním řízení. Jelikož to je podle zásad Komise pro privatizaci (41) rozhodujícím kritériem, lze z toho vyvodit, že prodej neobsahuje podporu ve prospěch Lone Star.
(83)
Dále Komise zkoumala, zda prodej obsahuje dodatečné podpory ve prospěch IKB, což by bylo v případě, kdyby byla likvidace pro KfW levnější, než prodej IKB, tzn., že bylo zkoumáno, zda se jedná o prodejní řízení obvyklé na trhu. V této věci konstatuje Komise, že prodejem se nedosáhne pouze prodejní ceny, nýbrž je s ním spojeno i dodatečné doplnění kapitálu KfW, které je nutno považovat za součást prodeje. K tomu patří zachování obou likviditních úvěrových linek ve výši [ 2,5] mld. EUR, přednostní úvěr KfW pro refinancování SIP 2, převod SIP 1 do KfW před prodejem IKB a naplánování rizika odpovědnosti […]. KfW tato opatření učinila jednoznačně za účelem umožnění prodeje IKB a odprodeje co nejvíce aktivních položek v co nejkratší lhůtě. I když KfW dosáhla na první pohled pozitivní prodejní ceny, provázela prodej opatření, která nakonec vedla k záporné prodejní ceně.
(84)
Nelze však nechat bez povšimnutí, že tato opatření proběhla v rámci restrukturalizace IKB, a tudíž v souvislosti s prvními třemi podpůrnými opatřeními. Proto je Komise nemůže posuzovat odděleně od prvních třech opatření a považuje i zde argument tržně jednajícího investora přednesený KfW za neopodstatněný (42).
(85)
Nehledě na to se zdá, že kritérium tržního prodejního chování v tomto případě tak jako tak nebylo splněno. Nakonec je rozhodující, zda došlo k záporné ceně, protože Německo nemohlo uplatnit žádné hodnověrné dodatečné realizační náklady, které by tržně jednající prodávající zohlednil. Komise tak nemůže zohlednit především odhadované ztráty z rizika selhání za úvěry poskytnuté v rámci podpory rozvoje. Podle názoru Komise patří strukturované financování v rámci podpory rozvoje k veřejnému pověření KfW a není součástí funkcí KfW jako běžné úvěrové banky. Proto by nemělo být považováno za nákladovou položku, která by byla důležitá i pro tržně jednajícího investora, jelikož ten by na sebe nevzal žádné závazky ze státních podpůrných opatření (43).
(86)
Proto Komise zkoumala, zda podpůrná opatření vedla de facto k negativní ceně. Jelikož se v případě podpůrných opatření nejedná o dotace, ale především o úvěry a záruky, musí být stejně jako u běžného právního zhodnocení podpory stanovena jejich ekonomická výhoda pro IKB.
(87)
Za prvé, KfW poskytuje IKB i nadále likvidní prostředky. Jak již bylo objasněno dříve v 77. bodu odůvodnění, je složité vyčíslit poskytnutou výhodu, jelikož soukromí investoři by případně byli rovněž ochotni poskytnout za určitých podmínek likvidní prostředky, pokud by byla zajištěna riziková ochrana. Po prodeji IKB firmě Lone Star bude riziková ochrana rozpuštěna. Převzetí IKB firmou Lone Star a schválení restrukturalizační podpory a sanačního plánu Komisí ukazuje, že obnovení výnosnosti je považováno za reálné. Zatímco IKB bude ve fázi restrukturalizace oficiálně považována za podnik v obtížích, je opodstatněné označovat podnik pro účely výpočtu prvku podpory za „slabý“ (ratingová kategorie B) ve smyslu sdělení o referenčních a diskontních sazbách (44). Podle tohoto sdělení by marže půjčky činila 220 základních bodů, což by znamenalo, že druhá likviditní úvěrová linka by byla [ 100] základních bodů a první [ 125] základních bodů pod referenční sazbou. Přepočteno na […] let (říjen 2008 až duben […]) by vyšla další podpora ve výši [asi 90] mil. EUR.
(88)
Za druhé, KfW získala SIP 1 za 1 mld. EUR. Komise konstatuje, že cena vyjednaná KfW je o [ 10] % pod účetní cenou IFRS, a že IKB mohla předtím některé části portfolia prodat nad účetní hodnotou IFRS. Při současné situaci na trhu by snad žádný soukromý investor nebyl schopen či ochoten takové portfolio koupit (alespoň ne jako celek). Skutečnost, že Lone Star neměla o koupi zájem a KfW nebyla s to tuto koupi bez státní pomoci realizovat, hovoří sama za sebe. Nutnost dalších odpisů za portfolio nelze vyloučit. V nejhorším případě by se to dotklo druhořadé tranše ve výši [ 200] mil. EUR. Jelikož neexistují žádné další benchmarky, vychází Komise z toho, že KfW nese se SIP 1 dodatečné riziko až do výše [ 200] mil. EUR.
(89)
Za třetí, pro SIP 2 poskytla KfW přednostní úvěr ve výši 775 mil. EUR, který bude hrazen s referenční sazbou Euribor plus [ 90] základních bodů za prioritu (tzn. úvěr bude uspokojen na prvním místě z přijatých tržeb). Úvěr však bude schválen účelově založené společnosti, která není doposud známa jako dlužník. Úroková sazba poskytnutá takové účelově založené společnosti by podle sdělení o referenčních a diskontních sazbách měla činit minimálně Euribor plus 400 základních bodů (45). Jelikož se však jedná o přednostní úvěr, který má druhořadé postavení za účastí IKB, a tudíž je v zásadě ve prospěch IKB, akceptuje Komise v tomto případě i marži půjčky ve výši 220 základních bodů. Prvek podpory ve spojení s poskytnutím přednostní tranše 775 mld. EUR tak lze odhadem stanovit na [ 30] mil. EUR ([ 100] základních bodů na […] let, tzn. od října 2008 do […]).
(90)
Za čtvrté, důvodem pro převzetí rizika za […] bylo, že v případě převzetí rizika společně s IKB nebylo toto riziko možné přiměřeně vyčíslit. Jelikož existuje nízké riziko odpovědnosti a z poskytnutých informací vyplývá, že vznik tohoto rizika je spíše nepravděpodobný, nebylo by přiměřené nahlížet na toto riziko jako na součást prodeje. Nízké riziko potvrzuje skutečnost, že auditoři nevyžadovali od IKB žádné rezervy. Co se týče případných náhrad škod vzniklých v souvislosti s […], trvá samozřejmě jisté zbytkové riziko. Jelikož nebyl předložen žádný kvantitativní odhad rizika, vychází Komise z toho, že pro současná opatření bude nutno stanovit odhad […] EUR, což odpovídá riziku […] %.
(91)
Celkem zahrnují opatření učiněná KfW v rámci prodeje IKB podpory ve výši 390 mil. EUR; tato částka přesahuje prodejní cenu [ 100] mil. EUR o [ 250] mil. EUR, takže vzniká záporná prodejní cena. Proto je nutno konstatovat, že prodej IKB obsahoval podporu ve prospěch IKB.
d) Přehled státních podpor
(92)
Jak je zřejmé z tabulky 5, činí podpory poskytnuté v rámci všech opatření celkem 9,155 mld. EUR.
Tabulka 5
Opatření podpory ve prospěch IKB během její restrukturalizace
č.
Opatření
V mil. EUR
Částka podpory
v mil. EUR
1.
První riziková ochrana (Rhineland 5,8 mld. EUR, Havenrock: 0,85 mld. EUR; bilancované aktivní položky: 1 mld. EUR)
6 650
2.
Druhá riziková ochrana (350 mil. EUR na dodatečné pokrytí ztrát - Havenrock)
200
3.
Navýšení kapitálu a nevratný úvěr (pro pokrytí odpisů bilancovaných aktivních položek)
2 000
4.
Likviditní nástroj pro IKB (před prodejem)
(…)
5.
Prodej IKB
5a.
Cena akcií IKB
(…)
5b.
Likviditní nástroj pro IKB (po prodeji)
(…)
5c.
Přednostní úvěr na refinancování SIP 2
(…)
5d.
Převod SIP 1 do KfW
(…)
5e.
Osvobození od odpovědnosti […]
(…)
Prodej IKB (netto)
[ 250]
Celkem
[ 10 000]
5.2 Slučitelnost opatření se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES: podpory k nápravě vážné poruchy v hospodářství některého členského státu
(93)
Komise trvá na svém názoru uvedeném v rozhodnutí o zahájení řízení, že čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES v tomto případě nelze použít. Podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES smí být podpory poskytovány k nápravě vážné poruchy v hospodářství některého členského státu. Komise poukazuje na to, že soud prvního stupně zdůraznil, že čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES musí být aplikován restriktivně.
(94)
Vyšetřování potvrdilo poznatek Komise, že problémy IKB vznikly v důsledku podnikově specifických událostí. Mimoto se Německu nepodařilo Komisi předloženými informacemi přesvědčit, že by systémové dopady vyplývající z insolvence IKB dosahovaly rozměrů, které by představovaly „vážnou poruchu v hospodářství“ Německa ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. b) (46). Tento případ se zakládá na specifických problémech IKB, takže jsou nutná cílená opravná opatření, která lze realizovat podle pravidel pro podniky v obtížích. Zmiňovaná opatření nelze tedy podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES klasifikovat jako slučitelná se společným trhem.
5.3 Slučitelnost se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) - podpora na restrukturalizaci
(95)
Výsledky vyšetřování připouští závěr, že opatření lze považovat za podporu na restrukturalizaci slučitelnou se společným trhem, jelikož splňují všechny předpoklady stanovené v pokynech. Proto lze upustit od šetření, zda by se v případě opatření mohlo zároveň jednat o podpory na záchranu, což již Komise v rozhodnutí o zahájení řízení na základě nezvratného charakteru rizikové ochrany vyloučila.
a) Podniky v obtížích
(96)
Podle názoru Komise byla IKB podnikem v obtížích ve smyslu bodu 9 pokynů a s největší pravděpodobností by bez intervence KfW nebyla schopna déle čelit krizi likvidity. Hrozící ztráty by vedly k uzavření banky, čímž jsou splněny podmínky v bodu 10 písm. c) pokynů. Německo proti tomuto názoru, který Komise zastávala již v rozhodnutí o zahájení řízení, nemělo námitek.
b) Obnovení dlouhodobé životaschopnosti
(97)
Toto šetření potvrdilo, že díky restrukturalizaci bude obnovena dlouhodobá životaschopnost IKB. Dle názoru Komise má prodej IKB firmě Lone Star rozhodující význam pro řešení vzniklých obtíží a pozitivní ekonomický vývoj banky.
(98)
Dále šetření potvrdilo, že IKB svou činnost zaměřila jiným směrem. Zbavila se ztrátových obchodních oblastí a přestala investovat do portfolia. Banka se mimo to do budoucna soustředí na svůj hlavní obor činnosti, zákazníky z okruhu středně velkých podniků. Zbývající obchody v segmentu strukturovaného financování zůstanou zachovány za účelem uspokojení potřeb v oblasti obchodů s firemními zákazníky, banka se však vzdá [ 20] % segmentu, jakož i kompletní obchodní oblasti financování do nemovitostí. Mimo to učinila IKB opatření na zlepšení rizikového managementu a výrazně zredukovala své rizikové položky. IKB tím zrealizovala interní opatření nutná pro změnu kurzu.
(99)
Mimo to bere Komise na vědomí, že restrukturalizační plán IKB usiluje o trvalé obnovení dlouhodobé životaschopnosti IKB. Z tohoto plánu, který se opírá o solidní prognózy vývoje trhu, vyplývá, že zvolený obchodní model by se mohl osvědčit. Ukazatel kapitálové přiměřenosti Tier-1 ratio […] % a poměr mezi náklady a výnosy (cost income ratio) […] %, kterých má být dosaženo do roku 2011, ukazují, že se jedná o solidní obchodní plán. Relativně nízký výnos vlastního kapitálu ve výši […] % (2012) je nutno vidět v souvislosti s relativně vysokým ukazatelem kapitálové přiměřenosti Tier-1 ratio IKB, který představuje nezbytný záchranný polštář. Komise bere na vědomí značná opatření na úsporu nákladů, která mají být realizována do roku 2011. Komise zkoumala i hypotézy, ze kterých vychází restrukturalizační plán, a nemá pochyby o jejich reálnosti.
(100)
Z restrukturalizačního plánu vyplývá, že i v nejhorším případě bude pozitivní ekonomický vývoj IKB s pozitivním výnosem vlastního kapitálu možný. I v tomto případě bude banka schopna dosáhnout Tier-1 ratio ve výši […] %, a tudíž stát na solidních základech.
c) Omezení podpory na nezbytné minimum - vlastní podíl
(101)
Pochybnosti Komise, že podpora je omezena na nezbytné minimum, se podařilo odstranit. Komise došla nyní k závěru, že podpora je omezena na nezbytné minimum a že banka se na restrukturalizaci podle cílů stanovených v pokynech podílí z velké části vlastními prostředky, tzn., že přes 50 % restrukturalizačních nákladů je financováno z vlastních prostředků.
(102)
Náklady na restrukturalizaci zahrnují několik ztrátových položek (ztráty z portfolií, ztráty na základě vyšších nákladů na financování, ztráty na základě omezení oblastí obchodní činnosti a ztráty v souvislosti s prodejem aktivních položek), jakož i náklady na zřízení rizikové ochrany, náklady na restrukturalizaci personálu, správní náklady, jakož i honoráře pro poradce a právníky. Komise nezpochybňuje, že tyto náklady činí [ 15] mld. EUR, jak Německo uvádí v 52. bodu odůvodnění. Komise rovněž uznává, že se v případě refinancování SIP 1 a přednostního úvěru pro SIP 2 jedná o restrukturalizační náklady, jelikož tyto nástroje jsou potřebné pro obnovu dlouhodobé životaschopnosti. Celkové náklady lze proto odhadnout na cca [ 17] mld. EUR.
(103)
Restrukturalizace IKB může být v souladu s bodem 43 pokynů financována podporami, vlastními prostředky příjemců podpory, prodejem aktiv, prostředky podílníků a cizím financováním za tržních podmínek.
(104)
K restrukturalizaci portfolia přispívá značně podnik sám, jakož i bývalí a noví soukromí podílníci; patří sem především účast úvěrových svazů, vlastní prostředky IKB (47) a kapitálový příspěvek Lone Star. Obchodní ztráty a krizí podmíněné omezení obchodní činnosti však nelze uznat jako vlastní přínos, neboť dle bodu 43 pokynů se musí jednat o konkrétní, tzn. skutečný přínos. Vlastní přínos z této kategorie činí cca […] mld. EUR ([ 20] %).
(105)
Při zohlednění výnosů z prodejů realizovaných jako kompenzační opatření se tato částka výrazně zvýší a činí minimálně 50 %. To se týká aktivních položek s nominální hodnotou [ 15] mld. EUR (viz tabulka 4). Komise však tuto částku nemůže jako celek uznat za vlastní podíl. Za prvé bude část obchodu IKB Luxemburg obnovena v Düsseldorfu ([…] mld. EUR), takže se jedná pouze o částečný prodej. Za druhé není část finančních prostředků získávána aktivními prodeji, nýbrž ke lhůtě splatnosti dotčených aktiv. Za třetí není jasné, za jakou hodnotu budou aktivní položky realizovány. […]. Německo však předneslo dostatečné argumenty k přesvědčení Komise, že aktivní realizací aktivních položek lze v dohledné době získat minimálně [ 5] mld. EUR (48). Toto bude Komise sledovat, aby zajistila, že bude poskytnut dostatečně vysoký vlastní podíl a že je podpora skutečně omezena na nezbytné minimum.
(106)
Prodej aktivních položek má dvojí efekt. Na jedné straně bude snížen objem rizikově vážených aktiv, takže bude uvolněn kapitál a zvýšen stupeň kapitalizace. Na druhé straně bude z prodeje čerpána likvidita, kterou lze použít k financování restrukturalizace anebo k posílení základu likvidity (49). Jak již bylo objasněno v předešlém bodu, jedná se u těchto prostředků částečně o očekávané přílivy kapitálu, část již byla realizována a další část má následovat v nejbližší době. I při vyloučení očekávaných přílivů kapitálu, kterých lze dosáhnout teprve v roce 2011, a při opatrné domněnce, že nebude docíleno všech výnosů v očekávaném rozsahu, došla Komise k závěru, že je splněn předpoklad vlastního podílu v minimální výši 50 % platný pro restrukturalizaci nepochybnou z hlediska práva hospodářské soutěže.
(107)
K tomuto závěru došla Komise s přihlédnutím k následujícím aspektům.
Tabulka 6
Vlastní podíl
(v mld. EUR)
Opatření
Původ prostředků
Hodnota
Riziková ochrana
Úvěrové svazy
1,50
Kapitálové rezervy a hybridní kapitál podniku
IKB
[ 1,5]
Doplnění kapitálu SIP II
Lone Star
[ 0,25]
Mezisoučet
[ 3,25]
Prodej investic do portfolia
Trh
(…)
Ukončení obchodu s nemovitostmi
Trh
[…]
Ukončení IKB Int. Luxembourg
Trh
[…]
Ukončení IKB CC New York
Trh
[…]
Ukončení IKB Amsterdam
Trh
[…]
Prodej podílů ve společnosti Movesta
Trh
[…]
Prodej nestrategických aktivních položek
Trh
[…]
Mezisoučet: Prodeje jako kompenzační opatření
[ 5,0] (minimálně […])
d) Zamezení nepřiměřeného narušování hospodářské soutěže - kompenzační opatření
(108)
Komise je po provedeném šetření přesvědčena o tom, že byla učiněna dostatečná opatření k maximálnímu oslabení možných negativných dopadů podpory na konkurenty.
(109)
Komise konstatuje, že IKB se vzdá jednoho celého obchodního segmentu a zredukuje svůj nejvýnosnější segment, jímž je strukturované financování, o [20-30] %.
(110)
Komise nemůže akceptovat, že největší část krácení (tzn. ukončení investic do portfolia ve výši 18,3 mld. EUR) je uplatňována jako kompenzační opatření, jelikož tato jsou nutná k obnovení dlouhodobé životaschopnosti. Taková opatření nelze dle bodu 40 pokynů uznat jako kompenzační.
(111)
Nehledě na to odpovídají další krácení v rozsahu [ 10] mld. EUR cca [25] % bilančního součtu po odečtení investic do portfolia (tzn. [ 10] mld. EUR ze 45,2 mld. EUR) (50). I když výstup z investic do portfolia nelze akceptovat jako kompenzační opatření, má vliv na velikost banky a její obchodní činnost. Na základě opatření navržených Německem bude bilanční součet IKB snížen o 47,2 % (tzn. 18,3 mld. EUR investic do portfolia a [ 10] mld. EUR pro kompenzační opatření po odečtení […] mld. EUR růstové marže oproti 63,5 mld. EUR celkového bilančního součtu).
(112)
Komise kromě toho poukazuje na to, že snížení celkového bilančního součtu na 33,5 mld. EUR plánované do konce restrukturalizačního období (30. září 2011) zajišťuje, že rušení a prodejům nebude zabráněno obnovou obchodu v jiných částech banky nebo jednoduše jejich přesunutím.
(113)
Mimo to se už na obchodní činnosti IKB nepodílejí bývalí vlastníci ani vedoucí pracovníci banky, což je důležitý signál ohledně potírání morálního hazardu. Navíc byla banka prodána v rámci otevřeného a nediskriminačního řízení, které dalo možnost k získání banky konkurentům z bankovního sektoru, což samo o sobě představuje určitou kompenzaci za narušení hospodářské soutěže vzniklé v důsledku poskytnuté podpory.
(114)
Celkově jsou kompenzační opatření úměrná účinkům narušení vzniklým v důsledku podpory poskytnuté ze strany IKB a zajišťují maximálně možné oslabení negativních dopadů na obchodní podmínky.
(115)
Komisi je nutno průběžně informovat o průběhu realizace těchto kompenzačních opatření.
6. ZÁVĚR
(116)
Komise konstatuje, že zmiňovaná opatření podpory byla realizována za porušení čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES. Komise však došla k závěru, že se v případě sporných opatření jedná o restrukturalizační podporu, kterou lze dle čl. 87 odst. 3 písm. c Smlouvy o ES považovat za slučitelnou se společným trhem, pokud jsou splněny příslušné předpoklady,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpory, které Německo poskytlo na základě jím předložených dohod a dokumentů ve prospěch IKB Deutsche Industriebank AG (dále jen: IKB), jsou s výhradou podmínek a závazků uvedených v článku 2 slučitelné se společným trhem.
Článek 2
1. Německo zajistí, aby byl restrukturalizační plán pro IKB, který zaslalo Komisi 25. září 2008, do 30. září 2011 kompletně realizován.
2. Německo zajistí, aby byly následující aktivní položky IKB prodány třetí straně nezávislé na IKB a KfW, resp. zlikvidovány:
a)
Kompletní obchodní segment financování nemovitostí, který zahrnuje financování do tuzemských i zahraničních nemovitostí, bude do 31. prosince 2008 pozastaven a aktivně ukončen (51), přičemž […] % musí být prodáno do 30. září 2010, dalších […] % do 30. září 2011 a zbytek během příslušných lhůt splatnosti. Ukončení se týká i společnosti IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG a IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH. (52)
b)
Dceřiná společnost IKB International S.A. Luxembourg bude aktivně ukončena do 30. září 2011. Od 31. března 2009 nebudou uzavírány žádné nové obchody. IKB převezme z obchodních oblastí této dceřiné společnosti obchody důležité pro oblast firemních zákazníků a strukturovaného financování.
c)
IKB Capital Corporation New York bude aktivně ukončena do 30. září 2011, přičemž […] % úvěrového portfolia musí být prodáno k 30. září 2010. Od 31. prosince 2008 nebudou uzavírány žádné nové obchody.
d)
Obchodní činnosti IKB AG v Amsterdamu budou aktivně ukončeny do […]. Od 31. prosince 2008 nebudou uzavírány žádné nové obchody.
e)
50 % podíl ve společnosti Movesta Lease and Finance GmbH bude prodán do 30. září 2011.
f)
Další nestrategické aktivní položky původně vykázané v bilanci budou aktivně ukončeny s nominální hodnotou 1,7 mld. EUR (účetní hodnota k 31. březnu 2007) do 30. září 2011.
3. Německo zajistí, aby celkový bilanční součet IKB činil k 30. září 2011 maximálně 33,5 mld. EUR (53).
4. V případě nepředvídaných okolností, především při přetrvávající krizi na kapitálovém trhu nebo nemožnosti prodeje určitých aktivních položek lze opatření uvedená v odstavcích 2 a 3 změnit nebo nahradit, popřípadě prodloužit lhůtu, pokud to bude minimálně dva měsíce před uplynutím příslušné lhůty dostatečně zdůvodněno a Komise během dvou měsíců nevznese námitky.
5. Za účelem dohledu nad plněním podmínek a závazků stanovených v odstavcích 1, 2 a 3 bude Německo zasílat do roku 2012 každoročně nejpozději k 31. červenci zprávy o průběhu realizace restrukturalizačního plánu a těchto podmínek a závazků.
Článek 3
Toto rozhodnutí je adresováno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 21. října 2008.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 21 octobre 2008
concernant l’aide d’État C 10/08 (ex NN 7/08) accordée par l’Allemagne en vue de la restructuration d’IKB Deutsche Industriebank AG
[notifiée sous le numéro C(2008) 6022]
(Le texte en langue allemande est le seul faisant foi.)
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2009/775/CE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 88, paragraphe 2, premier alinéa,
vu l’accord sur l’Espace économique européen, et notamment son article 62, paragraphe 1, point a),
après avoir mis les intéressés en demeure de présenter leurs observations conformément auxdits articles (1),
considérant ce qui suit:
1. PROCÉDURE
(1)
La procédure a été ouverte sur la base des informations que l’Allemagne a transmises le 3 août 2007. Après plusieurs échanges d’informations complémentaires, l’Allemagne a notifié les mesures par lettre du 15 janvier 2008, faisant valoir que ces mesures devaient en tout état de cause être considérées comme des aides au sauvetage et à la restructuration compatibles avec le marché commun.
(2)
Par lettre du 27 février 2008, la Commission a notifié à l’Allemagne sa décision d’ouvrir, en raison desdites mesures, la procédure prévue à l’article 88, paragraphe 2, du traité CE.
(3)
La décision de la Commission d’ouvrir la procédure formelle d’examen (ci-après «la décision d’ouverture de la procédure») a été publiée au Journal officiel de l’Union européenne (2). La Commission a invité les intéressés à lui présenter leurs observations sur l’aide d’État. La Commission n’a reçu aucune observation de tiers.
(4)
À la suite de l’ouverture de la procédure formelle d’examen, l’Allemagne a présenté, le 27 mars 2008, ses observations sur les explications de la Commission et a transmis, les 3 et 25 avril, les 7 et 30 mai, les 9 et 27 juin, le 25 juillet, les 4, 22 et 26 août, les 2, 3, 4, 5, 16, 18, 19 et 25 septembre, ainsi que le 14 octobre 2008, des informations complémentaires en plus des informations communiquées les 15 et 25 janvier, les 5 et 25 février, les 3, 6, 11, 14, 20 et 27 mars 2008. Avec ces informations, l’Allemagne a transmis 68 contrats et documents différents, qui forment la base des mesures. De plus, une série de rencontres et de téléconférences ont eu lieu avec l’Allemagne, l’organisme bénéficiaire et la Kreditanstalt für Wiederaufbau (ci-après «KfW»).
2. DESCRIPTION DES MESURES
2.1. La bénéficiaire des mesures
(5)
L’organisme bénéficiaire de l’aide est IKB Deutsche Industriebank AG (ci-après «IKB»). IKB est une banque privée allemande de taille moyenne, inscrite au SDAX, dont le siège est à Düsseldorf. Son actionnaire majoritaire est la banque publique KfW, qui détenait 38 % de ses actions avant la crise. En outre, 12 % des actions étaient détenues par la Stiftung Industrieforschung, qui n’exploite pas activement un champ d’activité propre; les 50 % restants des actions étaient librement négociés. Après la recapitalisation programmée, la part de KfW pourrait s’élever à 91 % des actions.
(6)
L’actionnaire majoritaire d’IKB, KfW, est une banque de l’État fédéral (80 %) et des Länder allemands (20 %) qui accorde des aides aux entreprises. Avec un bilan total de 360 milliards d'EUR (au 31 décembre 2006), elle est l’une des dix plus grandes banques en Allemagne. En tant qu’établissement de droit public établi en Allemagne, KfW soutient l’économie, la société et l’écologie en Allemagne, en Europe et dans le monde. Parmi les missions de KfW figurent le soutien aux petites et moyennes entreprises, la promotion du financement et de la modernisation du logement en propriété, ainsi que la formation et la formation continue, le financement de projets d’infrastructures municipales, le soutien au financement de projets et d’exportations, le soutien aux pays en développement et en transformation ainsi que la promotion de la protection de l’environnement et du climat. KfW emprunte principalement ses ressources sur le marché des capitaux. La mission d’intérêt public de soutien de la banque est inscrite dans la loi sur la KfW (3). Pour remplir cette mission, KfW bénéficie de l’obligation de maintien en activité incombant aux pouvoirs publics («Anstaltslast»).
(7)
Avant sa restructuration, l’activité d’IKB était partagée entre les quatre domaines suivants.
1.
Services aux entreprises
L’activité principale d’IKB est la mise à disposition de financements à long terme aux petites et moyennes entreprises réalisant un chiffre d’affaires annuel minimum de 7,5 millions d'EUR. L’apport de crédits et de fonds propres et le crédit-bail aux PME ont toujours été au centre des services aux entreprises, services principalement fournis au niveau national. Alors que la part de marché d’IKB sur le marché des services aux entreprises n’est que de 1 %, elle s’élève à 10 % sur le segment de marché des crédits à long terme aux PME %. La force de la banque réside dans ses relations à long terme avec ses clients. Compte tenu de la concurrence extrême, les marges bénéficiaires sont toutefois limitées. L’activité de crédit est moins attractive […] (4), et IKB doit donc absolument développer d’autres activités plus rentables avec cette même clientèle (p. ex. les financements structurés ou les produits immobiliers) et exploiter à cette fin les relations qu’elle entretient depuis de longues années avec ses clients.
2.
Financement structuré
Cette branche comprend notamment les activités suivantes: financement d’investissements directs, financement de projets et d’exportations, financement d’acquisitions et d’infrastructures, restructuration financière d’entreprises et placement de crédits (syndication) pour les clients de la classe moyenne. Les succursales d’IKB établies dans les principales places financières - Londres, Luxembourg, Madrid, Milan, New York et Paris - sont très bien placées pour gérer les financements d’acquisitions nationales et internationales. IKB aide ses clients dans l’optimisation du financement global de leur entreprise et dans la revente de crédits. Dans le cadre de son activité de crédit syndiqué, IKB prend également part aux facilités de crédit établies par d’autres instituts de crédit. L’Allemagne constitue le centre de gravité des financements structurés d’IKB, mais la banque s’occupe également d’entreprises allemandes en Europe occidentale.
Grâce à ses activités dans le domaine des financements structurés, IKB réalise des bénéfices très élevés. Le plan de restructuration initial, qui ne contenait pas encore les mesures compensatoires convenues ultérieurement, mentionnait pour ce secteur d’activités un rendement des fonds propres d’environ [ 10] %.
3.
Financements immobiliers
Environ [ 10] % des activités de marché d’IKB concernent les financements immobiliers. Le financement d’immeubles de bureaux, commerciaux, industriels, mais aussi logistiques et de direction, ainsi que les financements groupés de sites dont on peut attendre des revenus locatifs et une valeur marchande à long terme, constituent le cœur de cette branche d’activité. Dans ce domaine, IKB est le partenaire d’entreprises de taille moyenne, de grandes entreprises, d’investisseurs privés et institutionnels, de concepteurs de projets, de sociétés de développement régional et de sociétés d’investissement. Ce type de projets nécessite un financement d’au moins 5 millions d'EUR. Offrant une gamme complète de produits aux investissements immobiliers, IKB propose aussi des solutions et concepts globaux pour les nouvelles constructions, les rénovations et les conversions d’immeubles. Les services de financement immobilier sont proposés non seulement en Allemagne, mais aussi dans d’autres pays européens, notamment en Belgique, en Espagne, en France, en Italie, au Luxembourg, aux Pays-Bas et au Royaume-Uni.
Le plan de restructuration initial, qui ne contenait pas encore les mesures compensatoires convenues ultérieurement, mentionnait pour ce secteur d’activités un rendement des fonds propres d’environ [ 5] %.
4.
Investissements de portefeuille
Depuis le début du siècle, IKB investit de manière accrue dans les portefeuilles de crédit internationaux dans les domaines d’investissement les plus variés. Cette extension visait à diversifier le profil de risque, tant au niveau des régions que des branches économiques, et, parallèlement, à accroître les bénéfices issus des revenus des commissions. En excluant du bilan les risques de crédit au moyen de fonds d’investissement spéciaux hors bilan, IKB a pu dégager des capitaux afin d’investir dans d’autres classes d’actifs, tels le financement de PME ou les portefeuilles de crédit. Il ressort clairement des explications figurant aux considérants 10 et suivants que les importants investissements de portefeuille d’IKB sont à l’origine de ses difficultés. Pour cette raison, IKB a entre-temps cessé toute activité dans ce secteur.
(8)
Au cours de l’exercice comptable 2006/2007, les résultats suivants ont été atteints dans les différents secteurs d’activité:
Tableau 1
Aperçu synoptique des secteurs d’activité
(en millions d'EUR)
Bénéfice opérationnel
Volume de crédit
Services aux entreprises
92,8
16 065
Financements structurés
90,6
4 889
Immobilier
23,2
7 870
Financement en capitaux propres
11,3
18 260
Siège/Consolidation
- 103
4 114
Total
114,5
51 198
(9)
Avant la crise, le bilan total d’IKB était de 49,1 milliards d'EUR (au 31 décembre 2006) et de 63,5 milliards d'EUR (au 31 mars 2007) après rectification prenant en considération toutes les activités hors bilan d’IKB.
2.2. Raisons des difficultés d’IKB
(10)
Les difficultés d’IKB sont liées à la crise américaine des subprimes, toujours d’actualité, au cours de laquelle IKB et notamment l’un de ses fonds d’investissement spéciaux, Rhineland Funding Capital Corporation (ci-après «Rhineland»), a été exposé à des risques élevés (5). La crise a fait apparaître des problèmes de trésorerie, que Rhineland a surmontés grâce à des lignes de crédit auprès de banques commerciales (au cas où les CP utilisés normalement ne devaient pas être complètement souscrits).
(11)
IKB a mis à la disposition de Rhineland plusieurs facilités de trésorerie, d’un montant d’environ 8,1 milliards d'EUR. Rhineland investissait dans des portefeuilles de crédits structurés, dont font également partie les risques issus des prêts hypothécaires américains du secteur des subprimes, et refinançait ses investissements en émettant des billets de trésoreries à court terme adossés à des créances (Commercial Papers, ci-après «CP»). Outre les facilités de trésorerie accordées directement à Rhineland, IKB a aussi mis indirectement à sa disposition une couverture de risque pour les actifs à travers la structure dite Havenrock. Le risque global de défaillance de la structure Havenrock pour IKB s’élevait à 1,2 milliard d'EUR. Non seulement les facilités de trésorerie directes pour Rhineland, mais aussi la structure Havenrock constituaient des mesures hors bilan. De plus, IKB détenait des titres de créance subordonnés dans le véhicule d’investissement structuré Rhinebridge (ci-après «Rhinebridge») et dans d’autres types de portefeuilles d’investissement (p. ex. des «Collateralized Debt Obligations», ou obligations adossées à des actifs, ci-après «CDO»), y compris des investissements de portefeuille directs inscrits au bilan (provenant en partie du segment des subprimes). Au cours de l’été 2007, des parties des portefeuilles structurés de Rhineland et de Rhinebridge, bénéficiant jusque-là d’une note très élevée, et les CDO ont vu leur notation considérablement rabaissée par les agences de notation spécialisées.
(12)
Dans le contexte de la crise en cours sur le marché américain du crédit hypothécaire dans le domaine des subprimes et en conséquence directe de la révision à la baisse par les agences de la notation des titres subordonnés à des actifs toxiques, certains titres traités sur ce segment de marché ont perdu de leur valeur. Cela a concerné notamment le SIV Rhineland, qui risquait de ne plus pouvoir refinancer son portefeuille d’investissements sur le marché des CP. Compte tenu de l’assèchement du marché des CP, il était probable que Rhineland fasse appel aux facilités de trésorerie mises à sa disposition par IKB pour un montant de 8,1 milliards EUR, pour lesquelles aucune précaution n’avait été cependant prise dans le bilan d’IKB. De plus, les autres investissements de portefeuille inscrits au bilan, tel Rhinebridge, étaient fortement exposés aux variations de juste valeur, qui doivent être comptabilisées conformément aux normes internationales d’information financière (International Financial Reporting Standards - IFRS).
(13)
Les difficultés d’IKB sont dues aux investissements de portefeuille d’un montant de 18,3 milliards d'EUR. À l’origine, les investissements de portefeuille à hauteur de 18,3 milliards d'EUR mentionnés dans le bilan rectifié 2006/2007 ont été maintenus pour la plus grande partie hors bilan dans Rhineland et ne sont apparus que pour une part réduite dans le bilan d’IKB. Les postes d’actifs hors bilan, dans Rhineland, étaient constitués d’actifs d’une valeur de 11,5 milliards d'EUR (au 31 mars 2007 et aussi durant la crise). Leur vente et les corrections liées au taux de change ont progressivement fait diminuer leur valeur, qui s’élevait à 6,3 milliards d'EUR en août 2008. Dans le bilan rectifié pour 2006/2007, les investissements de portefeuille inscrits au bilan s’élevaient à 6,8 milliards d'EUR.
2.3. Les mesures
a) Première mesure: la couverture de risque
(14)
Le 27 juillet 2007, une banque allemande qui avait mis une ligne de crédit à la disposition d’IKB a informé la Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht (autorité fédérale du contrôle des services financiers, ci-après «BaFin») qu’elle s’apprêtait à fermer cette ligne. La BaFin a ensuite communiqué à la KfW, au ministère fédéral des finances et à d’autres acteurs concernés qu’elle fermerait IKB (6) si les parties en question n’assumaient pas les risques découlant de l’engagement d’IKB dans Rhineland. Il apparaissait en outre que les positions toxiques d’IKB ne se limitaient pas seulement à Rhineland, mais aussi à Rhinebridge et à d’autres investissements de portefeuille toxiques.
(15)
Le 29 juillet 2007, la BaFin, le ministère fédéral des finances, la KfW et les trois grandes associations bancaires allemandes (7) sont convenus que la KfW interviendrait en coordination avec la BaFin et accorderait une garantie générale à IKB. Les associations bancaires se déclaraient prêtes à couvrir 30 % des risques de la garantie générale. Cela a été confirmé par écrit, le 16 août 2007, dans un accord entre la KfW et les trois associations bancaires.
(16)
La KfW a annoncé les mesures suivantes afin de garantir la solvabilité d’IKB:
-
à partir du lundi 30 juillet 2007, garantie générale pour tous les droits (taxes) et obligations d’IKB dans le cadre des facilités de trésorerie mises à la disposition de Rhineland pour un montant de 8,1 milliards d'EUR (ce montant a entre-temps été réduit à 6,3 milliards d'EUR en raison des variations des taux de change). La reprise formelle des obligations découlant des facilités de trésorerie mises à la disposition de Rhineland le 29 juillet 2007 vaut jusqu’à l’échéance et/ou la vente (8) des portefeuilles de crédits structurés. Ces portefeuilles ont généralement une durée de vie de plus de cinq ans,
-
couverture d’IKB contre les pertes à concurrence d’un milliard d'EUR dues à l’engagement dans Rhinebridge et dans d’autres investissements de portefeuille toxiques inscrits au bilan, pour un montant total de 6,8 milliards d'EUR.
(17)
À l’origine, l’Allemagne avait estimé les pertes attendues dans le cadre de la garantie générale au profit d’IKB subies par la KfW et les associations bancaires à un total de 3,5 milliards d'EUR [Rhineland et Havenrock: 2,5 milliards d'EUR; Rhinebridge et les autres investissements de portefeuille toxiques: 1 milliard d'EUR (9)].
(18)
Dans l’accord initial du 29 juillet 2007, la KfW et les associations bancaires sont convenues de répartir les pertes attendues de la garantie générale comme suit:
-
en principe, la KfW assume 70 % des pertes attendues, toutefois sans plafond en ce qui concerne Rhineland; c’est-à-dire que les pertes dépassant la participation de 30 % des associations bancaires (voir ci-dessous) sont supportées à 100 % par la KfW,
-
les associations bancaires prennent en charge 30 % des pertes attendues, avec un plafond d’un milliard d'EUR.
(19)
En dessous du plafond de garantie d’un milliard d'EUR pour les associations bancaires (voir le considérant 18), la répartition du risque entre la KfW et les associations bancaires s’applique quelle que soit la branche de la garantie (Rhineland, Rhinebridge ou investissements directs) où les pertes sont enregistrées, l’intervention des parties ayant lieu dans les mêmes proportions, conformément à la répartition du risque convenue.
(20)
Outre leur participation à la garantie générale, les trois associations bancaires se sont déclarées prêtes à intervenir auprès de leurs membres pour qu’ils rouvrent les lignes de crédit pour IKB en cas d’éclatement de la crise.
(21)
De plus, l’accord du 16 août 2007 souligne qu’en sa qualité de coordinatrice de l’intervention, la KfW négociera une rémunération appropriée pour les mesures de garantie et prendra des dispositions préventives pour le remboursement de toutes ses dépenses, ainsi que celles des associations bancaires. Alors qu’un accord a été trouvé au sujet du remboursement et que des mesures adéquates ont été prises à cet effet, la question d’une rémunération a été laissée de côté, car cela aurait pu être interprété comme […], qui aurait nécessité une autorisation de la part de […].
(22)
La part de risque de 30 % prise en charge par les associations a été partagée entre elles de la façon suivante:
-
50 % pour la Bundesverband deutscher Banken («BdB»),
-
16,7 % pour la Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken («BVR»), et
-
33,3 % pour la Deutscher Sparkassen- und Giroverband («DSGV»).
(23)
La BdB a pris une part de 50 % car, en cas d’insolvabilité d’IKB, les avoirs de chaque client, particulier ou entreprise, seraient garantis par le fonds de garantie des dépôts des banques privées à concurrence de 30 % du capital propre garanti déterminant d’IKB (environ 662 millions d'EUR par client au 26 septembre 2007) (10).
b) La deuxième mesure: augmentation de la prévention du risque
(24)
En prévision d’une détérioration ultérieure de la situation sur les marchés financiers, la garantie générale pour les pertes d’IKB dans le cadre de la structure Havenrock a été totalement utilisée et s’est révélée insuffisante. Des mesures supplémentaires de couverture des pertes sont devenues nécessaires pour garantir la poursuite des activités d’IKB. Le 30 novembre 2007, la KfW et les associations bancaires assuraient une part supplémentaire de risques, estimée à 350 millions d'EUR (440 millions de dollars), en lien avec les lignes de crédit accordées dans la structure Havenrock d’IKB. 150 millions d'EUR ont été assurés par la KfW, dont 54,3 millions d'EUR dans le cadre d’un emprunt sous forme d’obligations convertibles, que la KfW devait échanger contre des actions le 14 février 2008 (avec effet au 28 février 2008) pour accroître sa participation dans IKB à 43 %. La BdB prenait à son compte 150 millions d'EUR, la BVR et la DSGV assurant chacune 50 millions d'EUR.
c) La troisième mesure: apport en capitaux et prêt de la KfW
(25)
En février 2008, le gouvernement fédéral a ordonné à la KfW de mettre à la disposition d’IKB 2,3 milliards d'EUR supplémentaires.
(26)
1,05 milliard d'EUR a été accordé sous la forme d’un prêt prévoyant un abandon de créance immédiat et une clause de retour à meilleure fortune, selon laquelle IKB procédera aux remboursements si elle réalise à nouveau des bénéfices dans les prochaines années. Ces mesures étaient nécessaires pour apporter des capitaux à la banque et empêcher ainsi que le noyau dur des fonds propres d’IKB ne tombe en dessous de la valeur seuil légale.
(27)
De plus, la BaFin a exigé de la part de KfW une garantie d’augmentation du capital d’un montant illimité. La KfW s’est déclarée prête à garantir un financement supplémentaire sous forme d’un apport de capital à concurrence de 1,25 milliard d'EUR. Les mesures préalables à cette recapitalisation ont été prises en principe en août 2008; l’augmentation concrète du capital ne peut toutefois avoir lieu qu’après l’adoption d’une décision positive de la Commission. Elle n’a dès lors pas encore été effectuée. Après l’accroissement du capital, la participation de la KfW dans IKB s’élèverait à 90,8 %.
(28)
La troisième mesure de la KfW a été soutenue par le gouvernement fédéral, qui a mis 1,2 milliard d'EUR à la disposition de KfW, et par les associations bancaires, avec un apport de 300 millions d'EUR.
d) Mise à disposition de liquidités
(29)
En outre, depuis janvier 2008, la KfW a mis à la disposition d’IKB des lignes de trésorerie d’un montant de [ 2,5] milliards d'EUR. Les moyens sont partagés en deux facilités-cadres de […] milliards d'EUR chacune, la première ayant été accordée le 24 janvier 2008 au taux Euribor majoré de [ 50] à [ 50] points de base, avec une garantie de [ 100] %. La deuxième facilité-cadre a été accordée le 18 juillet 2008 au taux Euribor majoré de [ 100] points de base, avec une garantie de [ 100] %. Ce niveau élevé de couverture des lignes de crédit doit assurer que les garanties suffisent à couvrir le crédit, même dans le pire des cas.
(30)
D’autres banques ont également accordé des lignes de trésorerie à IKB. Ainsi, [une grande banque américaine] et [une autre grande banque américaine] ont mis à la disposition d’IKB des facilités de trésoreries pour [ 0,75] milliard d'EUR, sur base mensuelle, au taux Euribor majoré de [ 100] à [ 100] points de base, avec une garantie de [ 100] % à [ 100] %. En outre, IKB a eu accès à une ligne de trésorerie d’un montant de [ 250] millions d'EUR, que [une banque d’un Land allemand] a mise à disposition pour un an au taux Euribor majoré de [ 90] à [ 100] points de base, contre [ 100] % à [ 100] % de sécurité. Une autre ligne de liquidités à hauteur de [ 500] millions d'EUR était ouverte auprès de [une autre banque d’un Land allemand] pour un an, au taux Euribor majoré de [ 50] points de base, avec une garantie correspondante.
2.4. Augmentation des pertes durant la restructuration
(31)
Les pertes attendues, qui devaient être couvertes par la garantie pour les actifs hors bilan dans Rhineland, sont passées des 2,5 milliards d'EUR initialement avancés (situation la plus défavorable) à 7,0 milliards d'EUR (11). Dans la foulée de la garantie accordée en juillet 2007 pour Rhineland, la KfW a assumé, dans le cadre des facilités de trésorerie accordées à Rhineland, tous les risques des actifs hors bilan, c’est-à-dire qu’elle a transféré ces risques dans son propre bilan. Cela n’a pas d’effet sur le plafond d’un milliard d'EUR de garantie des associations bancaires pour les pertes liées à d’autres actifs.
(32)
De plus, la première mesure a couvert des pertes jusqu’à un milliard d'EUR pour les investissements de portefeuille inscrits au bilan à concurrence de 6,8 milliards d'EUR. En raison des corrections dues aux taux de change, la valeur des investissements inscrits au bilan a baissé au printemps 2008 pour atteindre 6,31 milliards d'EUR. À la même période, IKB a tenté de vendre les deux portefeuilles dans une vente publique aux enchères. Compte tenu de la persistance de la crise sur les marchés de capitaux, la vente n’a pas eu lieu car les offres étaient nettement inférieures aux prix attendus. De plus, IKB a dû encore corriger à la baisse les valeurs comptables de ces portefeuilles. Jusqu’en août 2008, IKB a subi des pertes de patrimoine de [ 750] millions d'EUR. Par ailleurs, des actifs d’une valeur nominale de 990 millions d'EUR ont pu être vendus sur le marché. La valeur nominale du portefeuille restant s’élevait donc à [ 5] milliards d'EUR en août 2008.
(33)
Pour être clair, en préparation d’une éventuelle vente d’IKB en août, la garantie résiduelle pour les portefeuilles dans le bilan d’IKB a été exécutée par la mise à disposition anticipée de 360 millions d'EUR restants par la KfW. Officiellement, les pertes n’ont pas encore eu lieu, mais les actifs qui sont à leur base sont déjà indisponibles. La garantie d’un montant d’un milliard d'EUR a donc été entièrement utilisée et peut être considérée comme ayant été exécutée.
(34)
Dans le cadre des négociations avec les candidats acquéreurs, les investissements de portefeuille restants ont été partagés en deux portefeuilles d’investissements structurés (SIP 1 et SIP 2). SIP 1 contient essentiellement [des titres déterminés] d’une valeur nominale de […] milliards d'EUR et d’une valeur comptable de [ 1] milliard d'EUR (12). SIP 2 comprend les [titres] restants d’IKB, avec une valeur nominale de […] milliards d'EUR et une valeur comptable de [ 1] milliard d'EUR.
(35)
Le tableau 2 donne un aperçu de l’évolution des investissements de portefeuille jusqu’à la fin d'août 2008. Les pertes réalisées et attendues sont estimées dans l’ensemble à environ 10,28 milliards d'EUR.
Tableau 2
Investissements de portefeuille dans la période de mars 2007 à août 2008
(en milliards d'EUR)
Valeur nominale corrigée 3.2007
Corrections dues aux taux de change
Vente
(valeur nom. des actifs)
Pertes à la vente
(valeur nom. du prix de vente)
Pertes réalisées
(valeur nom. des actifs)
Valeur nominale 8.2008
(IKB ou KfW)
Amortissements
Valeur comptable 8.2008
(IFRS)
Total pertes
(pertes réalisées + attendues)
Rhineland
11,5
3,7
[ 1]
-
[ 0,5]
[ 5] (KfW)
[ 3]
[ 2,0]
[ 3,5]
Havenrock
(1,2)
-
-
-
1,2
0
0
0
1,2
Total dans le bilan
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,75]
[ 5] (IKB)
[ 1,5]
[ 2]
[ 2,0]
-
SIP 1
n’existe pas
[…] (IKB)
[…]
[ 1]
[…]
-
SIP 2
n’existe pas
[…] (IKB)
[…]
[ 1]
[…]
-
Autres
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,5]
0
0
0
[ 0,5]
Total (1-3)
18,3
4,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 1,7]
[ 7,5]
[ 4,5]
[ 3,0]
[ 6,0]
2.5. La vente
(36)
La vente des actions IKB de la KfW a commencé en janvier 2008 et s’est achevée le 21 août 2008 avec la décision de vendre IKB à Lone Star Funds VI Financial Holdings, L.P. Dallas, aux États-Unis (ci-après: «Lone Star»).
(37)
La vente a eu lieu dans le cadre d’une procédure d’adjudication ouverte, non discriminatoire et transparente. Après publication d’un avis début janvier 2008, [ 40] candidats acquéreurs (y compris des banques et des investisseurs financiers allemands et étrangers) ont fait part de leur intérêt. Après la signature d’une déclaration de confidentialité, [ 20] candidats acquéreurs ont reçu un prospectus d’information (fin janvier). [ 5] candidats acquéreurs ont ensuite soumis une première offre (fin février). [ 5] candidats acquéreurs ont obtenu un accès à la data room. En tout, [ 5] candidats acquéreurs ont avancé une offre concrète (mi-mai).
(38)
Fin mai 2008, la KfW invitait trois de ces [ 5] candidats acquéreurs ([des investisseurs financiers et stratégiques de différents États]) à faire une offre ferme. Sur les [ 5] candidats acquéreurs ayant présenté une offre valable, le marché a été attribué à Lone Star sur la base d’une comparaison économique des [ 5] offres, dans la mesure où elle avait proposé le prix net le plus élevé.
(39)
La vente d’IKB comprend essentiellement un prix de vente d’environ […] millions d'EUR (pour 90,8 % des actions), ainsi que la garantie de la part de l’investisseur financier Lone Star d’investir [ 400] millions d'EUR dans IKB. Dans son offre, Lone Star était partie du principe que la clause de retour à meilleure fortune serait abandonnée. En contrepartie, elle s’était engagée à financer le SIP 2 au moyen des [ 400] millions d'EUR précités. Actuellement, IKB envisage de ventre les actifs du SIP 2 à un SIV. La KfW s’est déclarée prête à participer au refinancement du SIP 2 par un crédit de 775 millions d'EUR, qui sera remboursé au taux Euribor majoré de [ 80] points de base et a la priorité sur les Capital Notes, à concurrence de [ 200] millions d'EUR, et les Mezzanine Notes, à concurrence de [ 150] millions d'EUR, de Lone Star et IKB.
(40)
La KfW a acheté le SIP 1 pour un milliard d'EUR (13). La KfW supporte le risque de premières pertes de 150 millions d'EUR, l’Allemagne supporte les 600 millions de risque suivants à travers une garantie d’État [il s’agit ici de pertes inattendues (14)], les 250 millions d'EUR de risque restant étant à charge de la KfW. La KfW est confiante quant au fait que l’ensemble des pertes à attendre à partir du portefeuille se reflète déjà dans le prix, de sorte qu’à son avis, il n’est pas nécessaire de prendre d’autres dispositions préalables.
(41)
De plus, les deux facilités-cadres accordées à IKB par la KfW pour un montant de [ 2,5] milliards d'EUR sont prolongées jusque […] au plus tard (elles devaient initialement arriver à échéance en avril ou juillet 2009). Les conditions ont été légèrement modifiées. La garantie de la première facilité a été réduite de [ 100] % à [ 100] % et le taux d’intérêt pour la deuxième facilité a été diminué d’Euribor majoré de [ 100] points de base à Euribor majoré de [ 100] points de base. Selon la KfW, ces modifications sont justifiées parce qu’IKB a augmenté son capital propre.
(42)
De plus, le contrat de vente ne contient aucune condition de vente particulière, à l’exception d’une clause d’exonération de responsabilité en application de laquelle [certaines situations] ayant des conséquences financières jusqu’à […] euros sont exclues. Cela se réfère en particulier à […]. Bien qu’il s’agisse ici de […] pouvant s’élever à […] euros, l’Allemagne est d’avis que le risque de […] est très limité puisque, un mois avant la crise financière, IKB occupait, grâce à ses très bons résultats, la deuxième place dans la notation des banques allemandes et que, selon l’évaluation de […] sur la base des informations disponibles, la banque ne s’est pas écartée de sa pratique commerciale courante. Dans la mesure où, d’une part, la probabilité d’apparition […] est très limitée et que, d’autre part, les effets […] pourraient être graves, il est difficile d’évaluer ce […]. L’Allemagne fait valoir que, lors d’acquisitions, de tels risques […] restent normalement à charge du propriétaire précédent. C’est pourquoi la KfW a exclu dès le début ce risque de la vente. Puisqu’il est très improbable que ce risque ne se concrétise, IKB n’a pas prévu de provisions dans ses livres pour d’éventuelles créances.
2.6. Les mesures de soutien
Tableau 3
Mesures de soutien d’IKB durant la restructuration
No
Mesure
Valeur nominale
(en milliards d'EUR)
1.
Garantie (Rhineland: 5,8 milliards d'EUR; Havenrock: 0,85 milliard d'EUR; actifs inscrits au bilan: 1 milliard d'EUR)
env. 7,65
(dont 1,00 provenant des associations bancaires)
2.
Prévention du risque complémentaire (350 millions d'EUR pour la couverture de pertes supplémentaires - Havenrock)
0,35
(dont 0,20 provenant des associations bancaires)
3.
Augmentation de capital et prêt non remboursable (couverture des amortissements des actifs ayant un effet sur le bilan)
2,30
(dont 0,30 provenant des associations bancaires)
4.
Facilité de trésorerie
[ 2,5]
5.
Vente d’actions IKB
[…]
5.1.
Crédit prioritaire pour le refinancement du SIP 2
0,78
5.2.
Transfert du SIP 1 à la KfW
1,00
5.3.
Clause d’exonération de responsabilité […]
[…]
Total
[ 15]
2.7. Le plan de restructuration
(43)
L’Allemagne a transmis plusieurs versions retravaillées du plan de restructuration pour IKB. Dans les documents d’août 2007, des mesures étaient décrites pour surmonter la crise bancaire et pour contourner les problèmes futurs. Immédiatement après l’octroi de la première mesure, IKB a chargé PricewaterhouseCoopers (PWC) d’analyser la situation du moment. Sur la base de cette étude, IKB a annoncé le 3 septembre 2007 qu’elle se retirait du secteur des investissements structurés internationaux.
(44)
Depuis lors, IKB a mis à jour son plan et a été vendue à Lone Star. Lone Star a proposé un plan d’assainissement pour IKB, qui a été examiné par la société d’audit KPMG du 16 juillet 2008 au 25 septembre 2008. Le plan d’assainissement contient un aperçu des principaux marchés déterminants d’IKB, explique les causes de la crise, analyse les problèmes et propose des mesures pour y remédier. Le but de ce plan est, d’une part, de stabiliser à court terme la situation financière de la banque par la mise en sûreté des liquidités nécessaires et, d’autre part, de rétablir la viabilité à long terme par la suppression des positions à risque et la concentration sur les activités principales. À long terme, le plan d’assainissement prévoit qu’IKB se concentre sur les services aux petites et moyennes entreprises et que les financements structurés ne soient maintenus que dans la mesure nécessaire à ces services.
(45)
Le plan d’assainissement confirme la sortie du secteur des investissements de portefeuille, en faveur de laquelle IKB s’est décidée immédiatement après la crise.
(46)
Au cours des entretiens avec la Commission, IKB a également accepté, comme mesure compensatoire, la sortie des activités de financement immobilier. Cela signifie qu’IKB ne pourra pas développer de nouvelles activités dans le domaine du financement immobilier à partir de la fin 2008 et qu’elle liquidera rapidement les actifs existants (les lignes de crédit ne peuvent être annulées sans préavis), de sorte qu’à la fin de la période de restructuration, c’est-à-dire le 30 septembre 2011, au moins 60 % soient liquidés et qu’IKB ait vendu ses filiales IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG et IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH (15). Le portefeuille résiduel de [ 3] milliards d'EUR est liquidé à l’échéance des actifs restants. La cession totale permet une réduction de 4,9 milliards d'EUR du volume de crédit dans le domaine d’activité du financement immobilier.
(47)
L’Allemagne a également proposé, comme mesure compensatoire, qu’IKB se sépare de certaines de ses filiales:
-
IKB International S.A., Luxembourg, fait l’objet d’une liquidation active avant le 30 septembre 2011 (16): avec un bilan total d’environ [ 10] milliards d'EUR, cette société était une plateforme importante du marché des capitaux. À partir du 31 mars 2009, plus aucune nouvelle opération n’est effectuée. Toutes les opérations qui sont importantes pour le premier ou le deuxième pilier ont lieu au siège central IKB à Düsseldorf (17).
-
IKB Capital Corporation New York, avec un bilan total de [ 2] milliards d'EUR, était active aux États-Unis dans le domaine du financement structuré. Elle fera l’objet d’une liquidation active avant le 30 septembre 2011. À partir du 31 décembre 2008, plus aucune nouvelle opération n’est effectuée.
-
En outre, IKB AG abandonnera son siège d’Amsterdam; avec des engagements de prêt pour [ 500] millions d'EUR, cette succursale était spécialisée dans le financement des PME et dans l’immobilier. Elle fera l’objet d’une liquidation active avant le 30 mars 2010. À partir du 31 décembre 2008, plus aucune nouvelle opération n’est effectuée.
-
La participation de 50 % dans Movesta Lease and Finance GmbH, présentant actuellement un bilan total de [ 500] millions d'EUR, sera vendue avant le 30 septembre 2011.
-
IKB se séparera également de certains actifs non stratégiques pour une valeur de 1,7 milliard d'EUR (valeur au bilan au 31 mars 2007). Ils feront l’objet d’une liquidation active avant le 30 septembre 2011.
(48)
Compte tenu de la situation tendue du marché, l’Allemagne a cependant négocié une clause économique qui donne à IKB la possibilité, en cas de circonstances imprévisibles, et notamment si la crise du marché des capitaux perdure ou si la vente de certains actifs est impossible, de modifier ou de remplacer une mesure, ou de prolonger un délai si une telle mesure est suffisamment motivée et si la Commission n’a pas d’objection.
(49)
De plus, l’Allemagne s’est engagée à garantir que la somme totale du bilan d’IKB au 30 septembre 2011 soit au maximum de 33,5 milliards d'EUR (18); cela représenterait une réduction du bilan de 47,2 % par rapport aux 63,5 milliards d'EUR mentionnés dans le bilan corrigé de mars 2007. La mise en œuvre des mesures compensatoires et la sortie des activités d’investissements de portefeuille ont été évaluées comme suit par l’Allemagne.
Tableau 4
Mesures de réduction
(en milliards d'EUR)
No
Mesure
Actifs au 31.3.2007
Actifs au 30.9.2011
Actifs restants dans l’activité principale
[ 35,0]
[ 35,0]
Mesures pour le rétablissement de la viabilité
Sortie des investissements de portefeuille
18,30
0,00
Mesures compensatoires
1
Financements immobiliers
4,90
[ 3,0]
2
IKB International SA, Luxembourg
[ 10,0]
0,00
3
IKB Capital Corporation, New York
[ 2,0]
0,00
4
Amsterdam AG
[ 0,5]
0,00
5
Cession d’actifs non stratégiques
1,70
0,00
6
Cession de la part de 50 % dans Movesta
[ 0,5]
0,00
Total intermédiaire: mesures compensatoires pendantes (total intermédiaire: mesures compensatoires exécutées)
[ 15,0]
(0)
[ 3,0]
([ 12,0])
Redéveloppement de certaines activités, qui ont été liquidées précédemment à Luxembourg
-
[ 2,0]
Bilan total sans croissance
63,50
[…]
Volume maximum du bilan
33,50
33,50
Marge résiduelle pour les nouvelles opérations
-
[…]
(50)
Le plan d’assainissement souligne également qu’IKB, dont le Fitch Ratings est tombé de A + à BBB-, connaît des difficultés financières dans les conditions actuelles du marché. Le besoin maximal en liquidités d’ici la fin de la période de restructuration a été évalué à [ 10] milliards d'EUR. Ce déficit doit être compensé par la recapitalisation, la prolongation des lignes de trésorerie de la KfW et par un refinancement basé sur les créances. Une partie du déficit de liquidités sera couverte par la réduction des nouvelles opérations.
(51)
Le plan d’assainissement contient aussi des hypothèses de planification sur l’évolution future de la banque selon des scénarios d’issue favorable, d’issue normale et d’issue défavorable. Selon ces projections, en cas d’issue normale, IKB devrait générer un rendement des fonds propres de […] % au terme de la phase de restructuration, en septembre 2011. Le bénéfice avant impôt s’élèverait à […] millions d'EUR, avec […] employés à plein-temps. Le ratio Tier 1 augmenterait à […] % et le coefficient d’exploitation (cost income ratio) diminuerait à […] %.
(52)
Par ailleurs, l’Allemagne a communiqué des données sur les coûts de la restructuration, qui peuvent être ventilés comme suit: coûts liés aux pertes découlant des investissements de portefeuille pour un montant de [ 6] milliards d'EUR (Rhineland: 5,8 milliards d'EUR, Havenrock: 1,2 milliard d'EUR) et des investissements de portefeuille inscrits au bilan ([…] milliards d'EUR) (19), coûts de restructuration proprement dits (y compris couverture de risque, frais de sortie des portefeuilles et frais de gestion d’environ [ 0,25] milliard d'EUR), pertes en capital d’environ [ 1] milliard d'EUR, coûts liés à la réduction des domaines d’activités, qui a déjà partiellement eu lieu ou doit encore être effectuée compte tenu de la prolongation de contrats existants pour [ 1] milliard d'EUR, ainsi que […], pour un montant de […] milliards d'EUR (20). L’Allemagne estime donc à environ [ 15] milliards d'EUR le coût total de la restructuration d’IKB.
3. LA PROCÉDURE FORMELLE D’EXAMEN
(53)
Dans sa décision d’ouverture de la procédure, la Commission a émis des doutes quant à la question de savoir si les mesures de la KfW au profit d’IKB respectaient le principe de l’investisseur en économie de marché, étant donné que, à travers ces mesures, le risque pour la KfW était illimité alors que les associations bancaires limitaient leur participation à la garantie générale et que les autres actionnaires d’IKB n’y prenaient même pas part.
(54)
Dans le même temps, la Commission se demandait également si les mesures pouvaient être considérées comme compatibles avec le marché commun conformément à l’article 87, paragraphe 3, du traité CE. De l’avis de la Commission, les mesures ne pouvaient pas être vues comme des aides compatibles avec le marché commun destinées à remédier à une perturbation grave de l’économie d’un État membre, au sens de l’article 87, paragraphe 3, point b), du traité CE. De plus, la Commission n’avait aucun motif de considérer les mesures comme une aide au sauvetage, puisqu’il ne s’agissait pas de mesures provisoires. Au moment de la décision d’ouverture de la procédure, les conditions visées dans les lignes directrices communautaires concernant les aides d’État au sauvetage et à la restructuration d’entreprises en difficulté (ci-après «les lignes directrices») (21) n’étaient pas totalement remplies.
4. AVIS DE L’ALLEMAGNE À LA SUITE DE LA DÉCISION D’OUVERTURE DE LA PROCÉDURE
(55)
L’Allemagne maintient sa position initiale selon laquelle les mesures ne constituent pas des aides d’État puisqu’elles satisfont au principe de l’investisseur en économie de marché. L’intervention résulterait de considérations faites en tant qu’investisseur en économie de marché puisque, pour la KfW, la faillite d’IKB aurait entraîné des coûts plus élevés que ceux des mesures de soutien durant la restructuration d’IKB. L’Allemagne souligne à cet égard que la question d’un rendement financier approprié est sans importance. De plus, l’examen relatif au respect du principe de l’investisseur en économie de marché doit avoir lieu ex ante selon l’Allemagne.
(56)
Lors de l’appréciation de la première mesure, il ne faudrait prendre en considération, selon l’Allemagne, que les pertes estimées initialement, c’est-à-dire les pertes d’un montant de 3,5 milliards d'EUR dans le scénario le plus défavorable et de [ 2,5] milliards d'EUR dans le scénario normal. L’Allemagne fait valoir qu’un investisseur en économie de marché prendrait pour base les coûts directs d’une faillite d’IKB, 1,5 milliard d'EUR dans ce cas-ci, qui résulteraient du maintien de la valeur marchande d’IKB d’environ 620 millions d'EUR (22) (selon les normes comptables allemandes) et de l’amortissement de crédits à concurrence de 850 millions d'EUR environ, qu’IKB aurait accordés à des tiers dans le cadre des activités de promotion de KfW (23). De plus, une faillite d’IKB aurait eu pour effet que des crédits supplémentaires accordés dans le domaine des activités de promotion pour un montant d’au moins 1,1 milliard d'EUR auraient dû être amortis, ce qui aurait accru les coûts de refinancement, mais aussi porté finalement atteinte à la réputation de la KfW.
(57)
L’Allemagne ajoute que, même si les mesures de soutien étaient considérées comme des aides d’État, l’aide devrait être déduite des pertes que la KfW aurait subies en cas de faillite.
(58)
Quant à la deuxième mesure, l’Allemagne souligne qu’il s’agit d’une mesure complémentaire à la première et qu’elle a été en grande partie financée par les associations bancaires. Compte tenu de l’arrêt Alitalia, il doit être considéré «qu’un apport de capitaux sur fonds publics satisfait au critère de l’investisseur privé et n’implique pas l’octroi d’une aide d’État, entre autres, si cet apport a lieu concomitamment avec un apport significatif de capital de la part d’un investisseur privé effectué dans des conditions comparables» (24).
(59)
L’Allemagne ne conteste pas le caractère d’aide de la troisième mesure.
(60)
La vente d’IKB ne constitue pas une aide d’État non plus, selon l’Allemagne, car la KfW a agi comme un vendeur en économie de marché. Le prix d’achat serait le résultat de négociations avec les différents acquéreurs potentiels et correspondrait donc aux conditions du marché. Les mesures supplémentaires seraient nécessaires pour vendre la banque, et ont été prises aux conditions du marché.
(61)
Cela se réfère premièrement au SIP 1, qui a été vendu à la KfW à un prix inférieur de [ 10] % à la valeur comptable IFRS. En réalité, ce prix est plus intéressant que celui négocié par Lone Star pour le SIP 2 ([Rabais 10] %), mais il convient de rappeler que le SIP 2, contrairement au SIP 1, était surtout constitué de […]. L’Allemagne fait donc valoir que la KfW peut vendre le portefeuille ou le garder sans perte jusqu’à son échéance. En outre, pour la vente du SIP 1, la KfW avait besoin du soutien de son propriétaire, la République fédérale d’Allemagne, parce qu’elle […]; cela a été couvert par la garantie d’État pour éviter que la KfW ne soit obligée d’engager ses capitaux propres à concurrence de […] millions d'EUR environ. Deuxièmement, la participation de KfW au SIP 2 est également fondée en économie de marché puisque, compte tenu de la priorité du crédit, elle représentait un risque inférieur et que la rémunération (Euribor majoré de [ 80] points de base), pour laquelle l’Allemagne a transmis les indices de référence du marché, était élevée. Le fait que la KfW ait dû prendre à sa charge le risque découlant de la prise de responsabilité (réserve) à concurrence de […] euros pour […] est prévu pour les cas moins probables, mais qui ne sont pas inhabituels lorsque la valeur du litige est élevée; il a été posé comme condition par tous les participants lors de la dernière phase des négociations.
(62)
Si la Commission devait être d’avis que les mesures contiennent des éléments d’aide, l’Allemagne fait valoir que ces aides doivent en tout état de cause être considérées comme des aides à la restructuration compatibles avec le marché commun. Le domaine d’activité de la banque qui l’a mise en difficulté a été abandonné et la banque se concentrera désormais sur son activité principale.
(63)
De plus, l’Allemagne s’est engagée à prendre toutes les mesures citées au considérant 46.
(64)
Elle a également fait valoir que la banque prend part à la restructuration à travers une contribution propre considérable (au moins [ 10] milliards d'EUR). Sur ce point, l’Allemagne a plusieurs fois modifié ses données et a finalement calculé cette contribution propre comme étant la somme de toutes les contributions à la restructuration pour lesquelles aucune aide n’est garantie, de la réduction des nouvelles opérations et des revenus des cessions, après déduction des pertes. Les bénéfices nets des cessions ont été estimés à [ 5] milliards d'EUR, sur la base des postes d’actifs à vendre durant la période de restructuration, moins […], l’activité résiduelle à Luxembourg et quelques investissements de portefeuille à Luxembourg. En particulier, l’Allemagne a avancé les chiffres de […] milliards d'EUR pour la branche immobilière, […] milliards d'EUR pour la filiale luxembourgeoise, […] milliards d'EUR pour la filiale de New York, […] millions d'EUR pour Amsterdam, […] milliards d'EUR pour Movesta et […] milliards d'EUR pour les autres actifs non stratégiques.
5. APPRÉCIATION EN DROIT DES AIDES D’ÉTAT
5.1. Existence d’une aide d’État
(65)
La Commission vérifie tout d’abord si les mesures constituent des aides d’État au sens de l’article 87, paragraphe 1, du traité CE. En vertu de ce paragraphe, les aides d’État sont les aides accordées par les États ou au moyen de ressources d’État sous quelque forme que ce soit qui faussent ou qui menacent de fausser la concurrence en favorisant certaines entreprises, dans la mesure où elles entravent les échanges entre États membres.
a) Couverture de risque et augmentation de capital (mesures 1 à 3)
(66)
La Commission maintient la position qu’elle a adoptée dans la décision d’ouverture de la procédure, à savoir qu’aucune de ces trois mesures financières n’aurait été prise par un investisseur en économie de marché et qu’elles constituent donc toutes des aides d’État. Étant donné que les activités d’IKB sont transfrontalières et internationales, un avantage résultant de la mise à disposition de moyens de l’État porterait incontestablement atteinte à la concurrence dans le secteur bancaire et aurait des retombées sur les échanges intracommunautaires (25).
(67)
La Commission prend acte de l’argument de l’Allemagne selon lequel les mesures en question n’auraient pas procuré d’avantage à IKB puisque la KfW aurait agi exclusivement en sa qualité de propriétaire et donc d’investisseur privé; l’Allemagne ne conteste cependant pas que la KfW est une banque publique de crédit investie d’une mission d’intérêt public et que son comportement est donc imputable à l’État. Lorsque l’Allemagne admet que non seulement le ministère fédéral des finances participait aux réunions du comité directeur impliqué dans toutes les décisions prises durant le week-end du 27 au 29 juillet 2007, mais qu’il en occupait même la présidence au moment de la décision, elle confirme fondamentalement que les décisions de la KfW sont imputables à l’État (26).
(68)
Dans son enquête, la Commission s’est dès lors concentrée sur la question de savoir si IKB a obtenu, grâce à l’intervention de la KfW, l’avantage qu’un investisseur en économie de marché lui aurait également garanti dans les mêmes circonstances. La Commission reconnaît que, selon les estimations effectuées préalablement, la couverture de risque pour IKB dans la situation la plus défavorable aurait couvert des pertes d’environ 2,5 milliards d'EUR. Comme dans les cas comparables (27), la Commission considère ici aussi que dans une situation aussi incertaine, un investisseur privé se serait basé, concernant les pertes à attendre, sur la situation la moins favorable et non sur le scénario d’un cas normal. En outre, il convient de souligner que la KfW n’a pas exclu que sa responsabilité aurait potentiellement pu monter jusqu’à 8,1 milliards d'EUR.
(69)
Il n’est pas exact que la mesure aurait été plus avantageuse, en ce qui concerne le coût, pour la KfW et l’Allemagne que ne l’aurait été la liquidation d’IKB (28), même si l’évaluation ex ante de la situation au moment de la prise de la décision (29) n’avait pas été prise pour base. La Commission ne peut pas accepter tous les coûts de la liquidation que l’Allemagne fait valoir. Même si la valeur comptable d’IKB s’élevait dans les faits à 620 millions d'EUR, la Commission a déjà souligné dans la décision d’ouverture de la procédure que le cours de l’action IKB avait déjà nettement chuté avant l’intervention de la KfW, de sorte que la valeur de la participation de la KfW à IKB au moment de l’intervention ne correspondait très probablement pas à cette valeur comptable. De plus, la Commission mettait en doute, dans la décision d’ouverture de la procédure, le caractère réaliste du risque de défaillance d’environ [ 15] % choisi à la base des crédits accordés dans le cadre des activités de promotion. L’Allemagne n’a pas avancé de preuves suffisamment solides pour étayer le caractère plausible de l’estimation de la KfW.
(70)
S’agissant de la menace invoquée de pertes indirectes à la suite d’une crise bancaire générale, laquelle semble être purement hypothétique, comme l’a expliqué la décision d’ouverture de la procédure, la Commission est d’avis qu’elle est insuffisamment motivée. Elle estime aussi que le financement structuré dans le cadre des activités de promotion fait partie de la mission d’intérêt public de la KfW et non de ses fonctions en tant qu’institut de crédit normal. Les pertes issues de ces activités ne peuvent donc pas être considérées comme des coûts qu’un investisseur en économie de marché aurait pris en considération (30).
(71)
La Commission continue de considérer comme un argument déterminant le fait que les pertes estimées dans le cadre de la garantie générale n’étaient, de facto, pas limitées à 2,5 milliards d'EUR, mais n’avaient pas de limite supérieure. Même s’il était possible de faire valoir que cette couverture illimitée avait été exigée par la BaFin comme condition indispensable à l’abandon du moratoire, il ne fait cependant aucun doute qu’un investisseur en économie de marché aurait également pris en considération cette circonstance dans son examen de la situation. Cela apparaît clairement lorsque l’on tient compte de la participation privée à la garantie générale.
(72)
S’agissant de l’attitude de la KfW et des associations bancaires, la Commission rappelle que, lorsqu’un actionnaire public opère concomitamment à des investisseurs privés, la mise à disposition de capitaux doit être proportionnelle et doit se faire aux mêmes conditions (31) et sur la base de mêmes considérations commerciales (32). Ces considérations sont aussi à la base de l’arrêt du Tribunal de première instance dans l’affaire Alitalia, invoqué par l’Allemagne, dans lequel des critères analogues sont exigés.
(73)
Dans ce contexte, la Commission estime que les associations bancaires ont limité leur participation à la première mesure, dans la couverture des pertes, à un milliard d'EUR (environ 30 %), tandis que la KfW a renoncé à tout plafond et s’est donc exposée à un risque beaucoup plus élevé que les associations bancaires. Même si les pertes directes potentielles en raison de la position de propriétaire de la KfW et des crédits, pour un total prétendu de […] euros, sont déduites (voir considérant 56) et si les estimations les moins favorables sont prises pour base, la participation de la KfW à la couverture du risque est toujours aussi élevée que celle des trois associations bancaires réunies. Il convient dès lors de constater que la KfW n’a pas agi de manière analogue au pool bancaire.
(74)
De plus, l’argument selon lequel une crise générale du secteur bancaire allemand aurait éclaté, avec des conséquences catastrophiques pour la KfW, n’est pas solide. Toutes les autres banques auraient été touchées de la même manière par une crise. La participation plafonnée à un milliard d'EUR (environ 30 %) des associations bancaires à la garantie générale est cependant sans rapport avec la part de marché, de plus de 95 %, de leurs membres dans le secteur bancaire allemand (33). La Commission ne saurait donc concevoir aucune motivation commerciale dans l’intervention disproportionnée de la KfW. Certes, la KfW peut avoir agi dans une certaine mesure dans l’intérêt de ses filiales, mais elle est sans aucun doute allée plus loin que ne l’aurait fait un investisseur privé. Un propriétaire privé se serait nettement moins engagé et aurait réclamé un soutien supplémentaire des associations bancaires ou de l’État. C’est pourquoi la KfW ne s’est pas comportée, du moins dans une certaine mesure, comme un investisseur en économie de marché.
(75)
Il en va de même pour la deuxième mesure, qui ne serait, selon l’Allemagne, qu’une mesure de soutien de la première garantie générale. Même si la participation de la KfW et celle des associations bancaires peuvent apparaître plus équilibrées en chiffres absolus (d’un point de vue relatif, la participation des associations bancaires devrait toutefois être sensiblement plus élevée), cette mesure doit être considérée conjointement avec la première mesure dans le contexte dans la restructuration dans son ensemble, de sorte qu’après avoir agi différemment d’un investisseur en économie de marché, la KfW ne peut, selon une jurisprudence constante, plus faire valoir l’argument de l’investisseur en économie de marché (34).
(76)
C’est d’autant plus vrai pour la troisième mesure, à l’occasion de laquelle l’État fédéral a clairement ordonné à la KfW d’intervenir et a soutenu une mesure supplémentaire de 2,3 milliards d'EUR par un apport de 1,2 milliard d'EUR. La KfW était ainsi nettement plus exposée que les associations bancaires même si, en cas de faillite d’IKB, un mécanisme de garantie par lequel les charges seraient réparties sur l’ensemble du secteur bancaire aurait été mis en œuvre.
(77)
Dans d’autres situations, la Commission a estimé difficile de calculer le montant de l’aide si celle-ci est accordée sur une couverture de risque (35). Conformément aux lignes directrices et à la jurisprudence, l’élément d’aide d’une garantie pour une entreprise qui connaît des difficultés peut être aussi élevé que le montant potentiellement couvert par cette garantie; selon les cas, il peut cependant aussi être inférieur (36). Mais même si l’élément d’aide a été estimé ex ante à moins de 8,1 milliards d'EUR (Rhineland, Havenrock et un milliard d'EUR d’actifs inscrits au bilan), l’évaluation réaliste des pertes à 6,8 milliards d'EUR apparaît maintenant nettement supérieure aux estimations pour le cas le moins favorable (voir tableau 3, sans la troisième mesure). La Commission conclut donc que le montant de l’aide qui a été accordée dans le cadre de la couverture du risque et par le biais des apports en capitaux s’élève à 8,8 milliards d'EUR (voir tableau 3, no 1 à no 3).
b) La facilité de trésorerie
(78)
En plus de l’apport de capitaux et des mesures de compensation des pertes, la KfW a également soutenu la poursuite des activités d’IKB au moyen de deux facilités de trésorerie de [ 1] milliard d'EUR chacune. Ces mesures ont été prises dans le cadre de la restructuration et ne peuvent être dissociées de la première ni de la deuxième mesure, de sorte que la KfW ne peut pas faire valoir ici non plus l’argument de l’investisseur en économie de marché (37). Le fait qu’un investisseur privé ait pris un risque si élevé - notamment sans la garantie d’une couverture de risque - n’est pas déterminant aux yeux de la Commission. Toutefois, si la KfW a pris pour base des indices de référence du marché déterminés, cela devrait se refléter dans la quantification de l’élément d’aide.
(79)
La Commission constate qu’un taux fixe équivalent à Euribor plus [ 50] à [ 50] points de base a été établi pour la première facilité-cadre, qui a déjà été retirée, et un taux Euribor plus [ 100] points de base pour la deuxième ligne de trésorerie, et que chaque facilité était couverte […] au-dessus de 100 % ([…] %). La garantie a été apportée avec la totalité des actifs d’IKB ne provenant pas des investissements de portefeuille et qui ne peuvent normalement pas défaillir. Cette garantie est structurée de telle sorte que la couverture ne peut, de facto, jamais descendre en dessous de 100 %. Il existe ainsi pour la mise à disposition des liquidités une haute couverture et un risque de défaillance relativement réduit. La KfW ne se reposait donc pas seulement sur la force financière d’IKB, mais possédait aussi des sécurités valables.
(80)
Les marges de risques prises pour base devaient toutefois être en accord avec la Communication de la Commission relative à la révision de la méthode de calcul des taux de référence et d’actualisation (38) (ci-après «la communication sur les taux de référence et d’actualisation»). Puisque la notation de l’entreprise était effectuée sur la base de la couverture de risque et que chacun reconnaissait qu’il s’agissait d’une entreprise en difficulté (voir le considérant 96), la Commission doit prendre comme base les marges prévues pour les entreprises en difficulté. Dans le cas d’une garantie élevée, cette marge s’élève à 400 points de base (39). La Commission considère donc que l’avantage de la première ligne de trésorerie d’un montant de [ 1] milliard d'EUR sur une période de dix mois (de janvier à octobre 2008) correspond en moyenne à [ 300] points de base. La deuxième ligne de trésorerie, de juillet 2008, qui n’a pas encore été retirée, octroyait mutatis mutandis un avantage de [ 200] points de base pour une période de neuf mois (de février à octobre 2008). L’aide associée à ces facilités s’élèverait donc à […] millions d'EUR pour la première ligne de trésorerie et à […] millions d'EUR pour la deuxième, soit un montant total de l’aide de […] millions d'EUR.
(81)
Concernant les lignes de trésorerie de [une banque d’un Land] et de [une autre banque d’un Land], la Commission ne voit pas de motif d’admettre que celles-ci n’auraient pas été mises à disposition en tenant compte de considérations d’économie de marché et qu’elles auraient potentiellement constitué un avantage pour IKB. Les circonstances dans lesquelles ces lignes de trésorerie ont été accordées, notamment le fait que les opérations interbancaires font partie des activités quotidiennes et normales d’une banque, la participation importante concomitante d’acteurs économiques privés et le fait que [une banque d’un Land] et [une autre banque d’un Land] aient accordé ces lignes de crédit sans en recevoir l’instruction de la part de l’État amènent la Commission à conclure à l’absence d’élément indiquant que les opérations en question sont imputables à l’État (40). La Commission est donc d’avis que ces facilités ne constituent pas des aides d’État.
c) La vente d’IKB
(82)
La Commission a aussi vérifié si la cession d’IKB à Lone Star contenait une aide d’État. Ce serait le cas si IKB avait été vendue à Lone Star en dessous du prix du marché. L’Allemagne a communiqué de nombreuses informations à cet égard à la Commission (voir la section 2.5), lesquelles ne contiennent cependant aucun élément indiquant que le prix payé par Lone Star ne correspond pas à l’offre la plus élevée qui aurait été atteinte dans une procédure de vente ouverte, transparente, inconditionnelle et non discriminatoire. Puisqu’il s’agit d’un critère décisif pour les privatisations (41) selon les principes de la Commission, on peut conclure que la vente ne contient pas d’aide au profit de Lone Star.
(83)
De plus, la Commission a vérifié si la vente contenait des aides supplémentaires au profit d’IKB, ce qui serait le cas si la liquidation avait été plus avantageuse pour la KfW que la vente d’IKB; autrement dit, la Commission a vérifié s’il s’agissait là d’un comportement de vendeur courant sur le marché. La Commission constate à ce sujet que, non seulement, un prix de vente est atteint avec la vente, mais que des apports de capitaux supplémentaires de la KfW y sont associés et doivent être considérés comme une partie de la vente. Ces apports comprennent le maintien des deux lignes de trésorerie pour un montant de [ 2,5] milliards d'EUR, le crédit prioritaire de la KfW pour le refinancement du SIP 2, le transfert du SIP 1 dans la KfW avant la vente d’IKB et la planification du risque de garantie […]. La KfW a clairement pris ces mesures pour permettre la vente d’IKB et pour liquider le maximum d’actifs le plus rapidement possible. Bien que, à première vue, la KfW ait atteint un prix de vente positif, la vente a été accompagnée de mesures qui ont finalement entraîné un prix de vente négatif.
(84)
Il ne faut cependant pas perdre de vue que ces mesures ont vu le jour dans le cadre de la restructuration d’IKB et donc en relation avec les trois premières mesures de soutien. La Commission ne peut donc pas les considérer séparément des trois premières mesures et ne juge d’ailleurs pas convainquant l’argument de l’investisseur en économie de marché avancé par la KfW (42).
(85)
Indépendamment de cela, le critère du comportement de vendeur courant sur le marché ne semble pas avoir été rempli en l’espèce. En définitive, il est déterminant de savoir si la vente a eu lieu à un prix négatif, car l’Allemagne n’a pas pu faire valoir des coûts de liquidation supplémentaires crédibles, qu’un vendeur en économie de marché aurait pris en considération. Ainsi, la Commission ne peut pas tenir compte notamment des pertes estimées résultant du risque de défaillance pour les crédits accordés dans le cadre des activités de promotion. Elle estime que le financement structuré dans le cadre des activités de promotion fait partie de la mission d’intérêt public de la KfW et non de ses fonctions en tant qu’institut de crédit normal. Il ne devrait donc pas être considéré comme un coût qui serait important également pour un investisseur en économie de marché puisqu’un tel investisseur n’aurait tout simplement pas pris en charge des obligations résultant de mesures publiques de soutien (43).
(86)
La Commission a donc examiné si les mesures de soutien conduisaient de facto à un prix négatif. Puisque ces mesures ne consistent pas en des subventions mais, pour l’essentiel, en crédits et en garanties, il convient de déterminer, comme dans le cadre d’une appréciation en droit normale d’une aide, l’avantage économique qu’elles ont représenté.
(87)
Premièrement, la KfW continue de mettre des liquidités à la disposition d’IKB. Comme cela a déjà été expliqué au considérant 77, il est difficile de chiffrer l’avantage accordé dans la mesure où des investisseurs privés auraient aussi été prêts, le cas échéant, à mettre à disposition des liquidités dans certaines conditions, aussi longtemps qu’une garantie générale était assurée. Après la vente d’IKB à Lone Star, la garantie générale a été supprimée. La reprise d’IKB par Lone Star et l’autorisation de l’aide à la restructuration et du plan d’assainissement par la Commission montrent qu’un retour à la viabilité était jugé possible. Alors qu’IKB est officiellement considéré, durant la phase de restructuration, comme une entreprise en difficulté, il est justifié que l’entreprise soit qualifiée, aux fins du calcul de l’élément d’aide, de «faible» (catégorie de notation B) au sens de la communication sur les taux de référence et d’actualisation (44). Conformément à cette communication, la marge de prêt s’élèverait à 220 points de base, ce qui signifierait que la deuxième ligne de trésorerie serait située à [ 100] points de base et la première à [ 125] points de base sous le taux de référence. Calculé sur […] années (d’octobre 2008 à avril […]), cela donnerait une aide supplémentaire de [près de 90] millions d'EUR.
(88)
Deuxièmement, la KfW a acheté le SIP 1 pour un milliard d'EUR. La Commission remarque que le prix négocié par la KfW se situe [ 10] % sous la valeur comptable IFRS et qu’IKB a pu vendre au préalable certaines parties du portefeuille à des prix inférieurs à la valeur comptable IFRS. Dans la situation actuelle du marché, presque aucun investisseur privé ne pourrait ou ne voudrait acheter un tel portefeuille (du moins pas dans sa totalité). Le fait que Lone Star ne soit pas intéressée par un achat et que la KfW n’était pas en mesure de procéder à cet achat sans une aide de l’État parle de lui-même. La nécessité d’amortissements supplémentaires pour le portefeuille ne peut être exclue. Dans la situation la moins favorable, cela concernerait la tranche de rang inférieur de [ 200] millions d'EUR. Comme il n’y a pas d’autres indices de référence, la Commission part du principe que la KfW assume, avec le SIP 1, un risque supplémentaire allant jusqu’à [ 200] millions d'EUR.
(89)
Troisièmement, la KfW a dégagé pour le SIP 2 un crédit prioritaire de 775 millions d'EUR, qui est remboursé au taux Euribor plus [ 90] points de base pour son rang prioritaire (c’est-à-dire que le crédit est honoré en premier lieu à partir des recettes). Le crédit est toutefois accordé à un fonds d’investissement spécial, qui n’est pas encore connu en tant qu’emprunteur. Le taux d’intérêt accordé à ce fonds d’investissement spécial devrait, selon la communication sur les taux de référence et d’actualisation, s’élever au moins à Euribor plus 400 points de base (45). Puisqu’il s’agit cependant d’un crédit prioritaire, qui est subordonné à une participation d’IKB et revient donc au fond à IKB, la Commission accepte dans ce cas une marge de prêt de 220 points de base. L’élément d’aide associé à la mise à disposition de la tranche prioritaire de 775 millions d'EUR peut donc être évalué à environ [ 30] millions d'EUR ([ 100] points de base sur […] années, c’est-à-dire d’octobre 2008 à […]).
(90)
Quatrièmement, le motif de la reprise du risque pour […] était que, en cas de reprise du risque avec IKB, ce risque n’aurait pas pu être chiffré de manière appropriée. Étant donné que le risque de garantie est faible et que les informations permettent de déduire que l’apparition de ce risque est plutôt improbable, il n’aurait pas été approprié de considérer celui-ci comme une partie de la vente. Le risque réduit est confirmé par le fait que les commissaires aux comptes n’ont pas exigé de réserves de la part d’IKB. S’agissant des éventuels paiements de dommages et intérêts découlant […], il subsiste naturellement un certain risque résiduel. Dans la mesure où aucune évaluation quantitative du risque n’a été communiquée, la Commission part du principe qu’une estimation de […] euros doit être proposée pour les mesures actuelles, ce qui correspond à un risque de […] %.
(91)
Dans l’ensemble, les mesures prises par la KfW dans le cadre de la vente d’IKB contiennent des aides à concurrence de 390 millions d'EUR; ce montant dépasse de [ 250] millions d'EUR le prix de vente de [ 100] millions d'EUR, de sorte qu’il s’agit d’un prix de vente négatif. Il convient donc de constater que la vente d’IKB contient une aide d’État en faveur d’IKB.
d) Synthèse des aides d’État
(92)
Comme le tableau 5 permet de le constater, les aides accordées dans le cadre de toutes les mesures s’élèvent en tout à 9,155 milliards d'EUR.
Tableau 5
Aides en faveur d’IKB durant sa restructuration
No
Mesure
En millions d'EUR
Montant de l’aide
en millions d'EUR
1
Première garantie générale (Rhineland: 5,8 milliards d'EUR; Havenrock: 0,85 milliard d'EUR; actifs inscrits au bilan: 1 milliard d'EUR)
6 650
2
Deuxième garantie générale (350 millions d'EUR pour la couverture des pertes supplémentaire - Havenrock)
200
3
Augmentation de capital et crédit non remboursable (pour la couverture des amortissements pour les actifs inscrits au bilan)
2 000
4
Facilité de trésorerie pour IKB (avant la vente)
[…]
5
Vente d’IKB
5a
Prix des actions IKB
[…]
5b
Facilité de trésorerie pour IKB (après la vente)
[…]
5c
Crédit prioritaire pour le refinancement du SIP 2
[…]
5d
Transfert du SIP 1 à la KfW
[…]
5e
Exonération de responsabilité […]
[…]
Vente d’IKB (net)
[ 250]
Total
[ 10 000]
5.2. Compatibilité des mesures avec le marché commun selon l’article 87, paragraphe 3, point b), du traité CE: aides destinées à remédier à une perturbation grave de l’économie d’un État membre
(93)
La Commission maintient le point de vue exprimé dans la décision d’ouverture de la procédure, à savoir que l’article 87, paragraphe 3, point b), du traité CE ne s’applique pas au cas présent. Selon cette disposition, des aides d’État peuvent être octroyées pour remédier à une perturbation grave de l’économie d’un État membre. La Commission fait remarquer que le Tribunal de première instance a souligné que l’article 87, paragraphe 3, point b), du traité CE devait être appliqué de manière restrictive.
(94)
L’enquête a confirmé l’observation de la Commission selon laquelle les problèmes d’IKB sont dus à des événements propres à l’entreprise. De plus, les informations présentées par l’Allemagne n’ont pas convaincu la Commission que les effets systémiques découlant d’une faillite d’IKB auraient atteint une ampleur pouvant constituer une «perturbation grave de l’économie» de l’Allemagne au sens de l’article 87, paragraphe 3, point b) (46). Le cas présent repose sur des problèmes spécifiques d’IKB, de sorte que des mesures de soutien ciblées sont nécessaires, lesquelles mesures peuvent être prises pour les entreprises en difficultés conformément aux règles en vigueur. Les mesures en question ne peuvent donc pas être déclarées compatibles avec le marché commun au sens de l’article 87, paragraphe 3, point b).
5.3. Compatibilité avec le marché commun selon l’article 87, paragraphe 3, point c) - Aide à la restructuration
(95)
Les résultats de l’enquête permettent de conclure que les mesures peuvent être considérées comme une aide à la restructuration compatible avec le marché commun étant donné qu’elle remplit toutes les conditions des lignes directrices. Il n’y a donc pas lieu de mener une enquête pour vérifier si les mesures peuvent avoir aussi constitué des aides au sauvetage, ce que la Commission avait déjà exclu dans la décision d’ouverture de la procédure en raison du caractère irréversible de la couverture de risque.
a) Entreprise en difficulté
(96)
Selon la Commission, IKB était une entreprise en difficulté au sens du point 9 des lignes directrices et, sans l’intervention de la KfW, elle n’aurait très probablement pas été en mesure de résister très longtemps à la crise de liquidités. Les pertes qui la menaçaient auraient entraîné la fermeture de la banque, de sorte que les conditions visées au point 10, point c), des lignes directrices étaient remplies. L’Allemagne n’a pas remis en cause ce point de vue déjà défendu dans la décision d’ouverture de la procédure.
b) Rétablissement de la viabilité à long terme
(97)
La présente enquête a confirmé que la viabilité à long terme d’IKB est rétablie grâce à la restructuration. Selon la Commission, la vente d’IKB à Lone Star revêt une importance capitale pour la résolution des difficultés apparues et pour un développement économique positif de la banque.
(98)
En outre, l’enquête a confirmé qu’IKB a réorienté son activité. Elle s’est défaite des secteurs d’activités entraînant des pertes et n’investit plus dans les opérations de portefeuille. De plus, la banque se concentrera désormais sur son activité principale: les services aux entreprises. Les opérations résiduelles dans le segment du financement structuré sont maintenues afin de respecter les exigences dans les services aux entreprises; cependant, [ 20] % du segment ainsi que tout le secteur du financement immobilier sont abandonnés. Par ailleurs, IKB a pris des mesures en vue d’améliorer la gestion du risque et a sensiblement réduit ses positions de risque. Elle a ainsi adopté les mesures internes nécessaires pour un changement de cap.
(99)
De plus, la Commission prend acte que le plan de restructuration d’IKB vise à rétablir de façon durable sa viabilité à long terme. D’après ce plan, qui repose sur des prévisions solides d’évolution du marché, elle conclut que le modèle commercial choisi devrait faire ses preuves. Le ratio Tier 1 de […] % et le coefficient d’exploitation (cost income ratio) de […] % qui devraient être atteints en 2011 montrent qu’il s’agit d’un plan commercial solide. Le rendement en capitaux propres relativement bas de […] % (2012) doit être vu par rapport au ratio Tier 1 relativement élevé, qui constitue une réserve indispensable. La Commission prend connaissance des importantes mesures d’économie qui doivent être appliquées d’ici 2011. Elle a également examiné les hypothèses sur lesquelles se fonde le plan de restructuration et ne doute pas de leur caractère réaliste.
(100)
Il ressort du plan de restructuration que, même dans la situation la plus défavorable, une évolution économique positive d’IKB, avec un rendement en capitaux propres positif, sera possible. Même dans cette situation, la banque pourra atteindre un ratio Tier 1 de […] % et reposera donc sur des bases solides.
c) Limitation de l’aide au minimum nécessaire - Contribution propre
(101)
Les doutes de la Commission que l’aide soit limitée au minimum nécessaire peuvent être dissipés. La Commission peut à présent conclure que l’aide est limitée au minimum nécessaire et que, conformément aux dispositions des lignes directrices, une contribution importante à la restructuration est apportée avec des ressources propres, c’est-à-dire que plus de 50 % des coûts de la restructuration sont autofinancés.
(102)
Les coûts de la restructuration comprennent différents postes de pertes (pertes à partir de portefeuilles, pertes liées à des coûts de financement plus élevés, pertes résultant de la réduction des domaines d’activité et pertes liées à la cession d’actifs) ainsi que les coûts pour la couverture de risque, les coûts de restructuration du personnel, les coûts de gestion et les honoraires des consultants et avocats. La Commission ne met pas en doute que ces coûts s’élèvent à [ 15] milliards d'EUR, comme l’Allemagne l’a montré (voir le considérant 52). Elle reconnaît aussi que le refinancement du SIP 1 et le crédit prioritaire pour le SIP 2 font partie des coûts de restructuration, puisque ces instruments sont nécessaires au rétablissement de la viabilité à long terme. Le coût total doit donc être estimé à environ [ 17] milliards d'EUR.
(103)
La restructuration d’IKB peut, conformément au point 43 des lignes directrices, être financée par les moyens propres de la bénéficiaire de l’aide, par la vente d’actifs, par les ressources des actionnaires et par un financement extérieur obtenu aux conditions du marché.
(104)
Une contribution importante à la restructuration du portefeuille est apportée par l’entreprise elle-même ainsi que par les anciens et les nouveaux actionnaires privés; sont visés principalement la participation des associations bancaires, les moyens propres d’IKB (47) et l’apport de capital de Lone Star. Toutefois, les pertes subies dans les opérations et les réductions des activités commerciales liées à la crise ne peuvent être reconnues comme une contribution propre car, conformément au point 43 des lignes directrices, il doit s’agir d’une contribution concrète, c’est-à-dire réelle. La contribution propre relevant de cette catégorie s’élève donc à […] milliards d'EUR ([ 20] %).
(105)
Si les bénéfices issus des cessions opérées au titre de mesures compensatoires sont pris en considération, ce montant s’accroît considérablement et se situe à 50 % au moins. Cela concerne les actifs d’une valeur nominale de [ 15] milliards d'EUR (voir tableau 4). La Commission ne peut toutefois pas reconnaître la totalité de ce montant comme une contribution propre. Premièrement, une partie des opérations d’IKB Luxembourg sont reprises à Düsseldorf ([…] milliards d'EUR), de sorte qu’il ne s’agit là que d’une cession partielle. Deuxièmement, une partie des moyens financiers ne sont pas générés par des ventes actives, mais à la date d’échéance des actifs concernés. Troisièmement, il n’est pas possible de savoir clairement à quelle valeur les actifs peuvent être liquidés. […]. L’Allemagne a cependant présenté des arguments suffisants pour convaincre la Commission que la liquidation active des actifs dans un futur proche pouvait rapporter au moins [ 5] milliards d'EUR (48). La Commission suivra cette liquidation pour s’assurer qu’une contribution propre suffisamment élevée sera effectivement apportée et que l’aide est concrètement limitée au minimum nécessaire.
(106)
La cession des actifs a un double effet. D’une part, le volume des actifs à risque diminue, de sorte que des capitaux sont dégagés et que le niveau de capitalisation s’en trouve accru. D’autre part, la cession crée des liquidités qui peuvent être utilisées pour le financement de la restructuration ou pour renforcer la base de liquidités (49). Comme cela a déjà été expliqué au point précédent, ces moyens sont en partie des apports de capitaux attendus; une partie d’entre eux a déjà été réalisée et une autre partie aura lieu dans un futur proche. Même en faisant abstraction des apports de capitaux attendus, qui ne pourront avoir lieu qu’en 2011, et en considérant de manière prudente que toutes les recettes attendues ne seront pas réalisées dans leur totalité, la Commission conclut que la condition d’une contribution propre d’au moins 50 %, nécessaire afin que la restructuration ne suscite pas d’objection au regard du droit de la concurrence, est remplie.
(107)
La Commission est parvenue à cette conclusion en tenant compte des aspects suivants.
Tableau 6
Contribution propre
(en milliards d'EUR)
Mesure
Origine des moyens
Valeur
Couverture du risque
Associations bancaires
1,50
Réserves de capitaux et capital hybride de l’entreprise
IKB
[ 1,5]
Apports de capitaux SIP 2
Lone Star
[ 0,25]
Total intermédiaire
[ 3,25]
Cession des investissements de portefeuille
Marché
[…]
Liquidation des activités immobilières
Marché
[…]
Liquidation d’IKB Int. Luxembourg
Marché
[…]
Liquidation d’IKB CC New York
Marché
[…]
Liquidation d’IKB Amsterdam
Marché
[…]
Cession des parts de Movesta
Marché
[…]
Cession d’actifs non stratégiques
Marché
[…]
Total intermédiaire: cessions en tant que mesures compensatoires
[ 5,0] (au moins […])
d) Prévention de toute distorsion excessive de la concurrence - Mesures compensatoires
(108)
Après enquête, la Commission est convaincue que des mesures suffisantes ont été prises pour atténuer autant que possible les éventuels effets défavorables de l’aide sur les concurrents.
(109)
La Commission constate qu’IKB abandonne l’ensemble d’un segment d’activité et réduit de [20-30] % ses activités dans le segment qui est le plus profitable pour elle, celui des financements structurés.
(110)
La Commission ne peut accepter que la majeure partie de la liquidation (c’est-à-dire la liquidation d’investissements de portefeuille pour un total de 18,3 milliards d'EUR) soit présentée comme des mesures compensatoires, étant donné que les mesures de liquidation sont nécessaires au rétablissement de la viabilité à long terme. Conformément au point 40 des lignes directrices, de telles mesures ne peuvent être reconnues comme des mesures compensatoires.
(111)
Les autres réductions d’un montant de [ 10] milliards d'EUR correspondent néanmoins à environ [25] % du total du bilan après déduction des investissements de portefeuille (c’est-à-dire [ 10] milliards d'EUR sur 45,2 milliards d'EUR) (50). Alors que la sortie des investissements de portefeuille ne saurait être acceptée comme une mesure compensatoire, elle a toutefois une influence sur la taille de la banque et sur ses activités. En s’appuyant sur les mesures proposées par l’Allemagne, le total du bilan d’IKB sera diminué de 47,2 % (soit 18,3 milliards d'EUR d’investissements de portefeuille et [ 10] milliards d'EUR pour les mesures compensatoires, moins […] milliards d'EUR de marge de croissance par rapport aux 63,5 milliards d'EUR du total du bilan).
(112)
La Commission souligne en outre que la diminution souhaitée, d’ici la fin de la période de restructuration (30 septembre 2011), du total du bilan à 33,5 milliards d'EUR garantit que les fermetures et cessions ne seront pas contrecarrées par la relance d’activités dans d’autres secteurs de la banque ou par un simple transfert d’activités.
(113)
De plus, les anciens propriétaires et dirigeants de la banque ne participeront plus aux activités d’IKB, ce qui représente un signal important dans la lutte contre le risque moral (moral hazard). Par ailleurs, la banque a été vendue dans le cadre d’une procédure ouverte et non discriminatoire qui a donné aux concurrents du secteur bancaire la possibilité d’acquérir la banque, ce qui représente en soi une sorte de compensation pour les distorsions de concurrence subies par eux en raison de l’aide.
(114)
Dans l’ensemble, les mesures compensatoires sont proportionnelles aux effets de distorsion provoqués par l’aide octroyée à IKB et garantissent que les effets négatifs sur les conditions commerciales soient atténués autant que possible.
(115)
Il est nécessaire que la Commission soit tenue informée de la poursuite de la mise en œuvre de ces mesures de compensation.
6. CONCLUSION
(116)
La Commission, constatant que les mesures d’aide en cause ont été prises en violation de l’article 88, paragraphe 3, du traité CE, concluant toutefois que les mesures en question constituent une aide à la restructuration, qui peut être jugée compatible avec le marché commun conformément à l’article 87, paragraphe 3, point c), du traité CE, dans la mesure où les conditions applicables sont remplies,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
Les aides octroyées par l’Allemagne à IKB Deutsche Industriebank AG (ci-après «IKB») sur la base des accords et des documents qu’elle a présentés sont compatibles avec le marché commun, sous réserve des conditions et obligations visées à l’article 2.
Article 2
1. L’Allemagne garantit que le plan de restructuration d’IKB, qu’elle a transmis à la Commission le 25 septembre 2008, sera entièrement réalisé à la date du 30 septembre 2011.
2. L’Allemagne garantit que les actifs suivants d’IKB seront cédés à une partie tierce, indépendante d’IKB et de la KfW, ou liquidés:
a)
l’ensemble du secteur d’activité du financement immobilier, comprenant le financement immobilier tant national qu’international, sera gelé au 31 décembre 2008 et fera l’objet d’une liquidation active (51), […] % devant être cédés au 30 septembre 2010, […] % supplémentaires à la date du 30 septembre 2011, et le solde aux dates d’échéance applicables. La liquidation concerne aussi IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG et IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH (52);
b)
la filiale IKB International SA Luxembourg fera l’objet d’une liquidation active avant le 30 septembre 2011. À partir du 31 mars 2009, plus aucune nouvelle opération ne sera effectuée. Parmi les domaines d’activité de cette filiale, les opérations importantes pour les services aux entreprises et les financements structurés seront reprises par IKB;
c)
IKB Capital Corporation New York fera l’objet d’une liquidation active avant le 30 septembre 2011; […] % du portefeuille de crédits devront être cédés avant le 30 septembre 2010. À partir du 31 décembre 2008, plus aucune nouvelle opération ne sera effectuée;
d)
les activités commerciales d’IKB AG Amsterdam feront l’objet d’une liquidation active avant le […]. À partir du 31 décembre 2008, plus aucune nouvelle opération ne sera effectuée;
e)
la participation de 50 % dans Movesta Lease and Finance GmbH sera cédée avant le 30 septembre 2011;
f)
d’autres actifs non stratégiques mentionnés à l’origine dans le bilan feront l’objet d’une liquidation active avant le 30 septembre 2011, avec une valeur nominale de 1,7 milliard d'EUR (valeur comptable au 31 mars 2007).
3. L’Allemagne garantit que le bilan total d’IKB au 30 septembre 2011 s’élèvera au maximum à 33,5 milliards d'EUR (53).
4. En cas de circonstances imprévisibles, et notamment si la crise du marché des capitaux perdure ou si la vente de certains actifs est impossible, les mesures citées aux paragraphes 2 et 3 peuvent être modifiées ou remplacées, ou une prolongation des délais peut être opérée, pour autant que celle-ci soit suffisamment motivée, au moins deux mois avant l’échéance du délai visé, et que la Commission n’ait pas émis de réserves dans un délai de deux mois.
5. Afin de contrôler le respect des conditions et des obligations visées aux points 1, 2 et 3, l’Allemagne transmettra chaque année jusqu’en 2012, au plus tard le 31 juillet, des rapports sur l’état d’avancement de la mise en œuvre du plan de restructuration ainsi que desdites conditions et obligations.
Article 3
La République fédérale d’Allemagne est destinataire de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 21 octobre 2008.