NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1794/2006
ze dne 6. prosince 2006,
kterým se stanoví společný systém poplatků za letové navigační služby
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 550/2004 ze dne 10. března 2004 o poskytování letových navigačních služeb v jednotném evropském nebi (nařízení o poskytování služeb) (1), a zejména na čl. 15 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 549/2004 ze dne 10. března 2004, kterým se stanoví rámec pro vytvoření jednotného evropského nebe (rámcové nařízení) (2), a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Komise musí stanovit společný systém poplatků za letové navigační služby v celém Společenství. Nařízení s přímou použitelností je nejvhodnějším nástrojem pro zajištění jednotné aplikace společného systému poplatků v jednotném evropském nebi.
(2)
Eurocontrol byl pověřen v souladu s čl. 8 odst. 1 rámcového nařízení, aby pomáhal Komisi při vypracování prováděcích pravidel ke společnému systému poplatků za letové navigační služby. Toto nařízení je založeno na výsledné zprávě o pověření ze dne 29. října 2004.
(3)
Vypracování společného systému poplatků za letové navigační služby poskytované během všech fází letu má pro provádění jednotného evropského nebe nesmírný význam. Systém by měl přispět k dosažení větší transparentnosti s ohledem na určení a ukládání poplatků a jejich vymáhání od uživatelů vzdušného prostoru. Systém by rovněž měl podporovat bezpečné a účinné poskytování letových navigačních služeb jejich uživatelům, kteří financují systém a podněcují integrované poskytování služeb.
(4)
V souladu s celkovým cílem zvýšení nákladové efektivnosti letových navigačních služeb by měl systém poplatků podporovat posílení nákladové a provozní efektivnosti.
(5)
Aby byl cestujícím umožněn přístup k síti letecké dopravy, a zejména na malá a středně velká letiště, jakož i větší letiště, za náklady, které jsou pro uživatele přijatelné, je možné, že členské státy budou muset uplatňovat stejnou jednotkovou sazbu na poplatky za přibližovací a letištní služby na všech letištích, kde služby zajišťuje stejný poskytovatel letových provozních služeb, nebo v několika skupinách takových letišť, aby mohly být pokryty celkové náklady na přibližovací a letištní služby.
(6)
Společný systém poplatků by měl být v souladu s článkem 15 Chicagské úmluvy o mezinárodním civilním letectví z roku 1944.
(7)
Protože většina členských států je smluvními stranami Mnohostranné úmluvy o letových poplatcích ze dne 12. února 1981 a Společenství podepsalo protokol o přistoupení k revidované Úmluvě Eurocontrol, měla by být pravidla vypracovaná v tomto nařízení v souladu se systémem poplatků za traťové navigační služby vypracovaným organizací Eurocontrol.
(8)
Systém poplatků by měl umožnit optimální využití vzdušného prostoru a zohlednit toky letového provozu, zejména v rámci funkčních bloků vzdušného prostoru stanovených v souladu s článkem 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 551/2004 ze dne 10. března 2004 o organizaci a užívání vzdušného prostoru v jednotném evropském nebi (nařízení o vzdušném prostoru) (3).
(9)
Podle prohlášení připojeného k nařízení o vzdušném prostoru (4) připraví Komise do roku 2008 zprávu o zkušenostech získaných při vytváření funkčních bloků vzdušného prostoru. Současně zhodnotí Komise obtíže, které mohou vzniknout z důvodu udržování různých jednotkových sazeb v rámci jednoho funkčního bloku vzdušného prostoru.
(10)
Je nutné stanovit požadavky, podle kterých by byly úplné a transparentní informace na základě nákladů k dispozici zástupcům uživatelů vzdušného prostoru a příslušným orgánům v řádné lhůtě.
(11)
Výše poplatků uložených zejména lehkým letadlům by neměla odradit od využívání zařízení a služeb potřebných pro bezpečnost nebo od zavedení nových technik a postupů.
(12)
Vzorec pro výpočet poplatků za přibližovací a letištní služby by měl odrážet různou povahu těchto služeb v porovnání s traťovými navigačními službami.
(13)
Členské státy by měly mít možnost stanovit své jednotkové sazby společně, zejména pokud oblasti zpoplatnění procházejí vzdušným prostorem více než jednoho členského státu nebo pokud jsou stranami společného systému poplatků za traťové navigační služby.
(14)
Za účelem zlepšení účinnosti systému poplatků a snížení administrativního a účetního zatížení by měly mít členské státy možnost vybírat traťové poplatky společně v rámci společného systému poplatků za traťové navigační služby, a to prostřednictvím jediného poplatku za let.
(15)
Je důležité posílit právní prostředky potřebné k zajištění včasného a úplného hrazení poplatků za letové navigační služby uživateli těchto služeb.
(16)
Poplatky za letové navigační služby by měly být stanovovány a ukládány uživatelům těchto služeb spravedlivě a transparentně po konzultaci s uživateli vzdušného prostoru. Takové poplatky by měly být pravidelně přezkoumávány.
(17)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro jednotné nebe,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a rozsah působnosti
1. Toto nařízení stanoví opatření potřebná pro vypracování systému poplatků za letové navigační služby, který je v souladu se systémem poplatků za traťové služby vypracovaným organizací Eurocontrol.
2. Toto nařízení se vztahuje na letové navigační služby poskytované poskytovateli letových provozních služeb určenými v souladu s článkem 8 nařízení (ES) č. 550/2004 a poskytovateli meteorologických služeb, pokud jsou určeni v souladu s čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení, pro potřeby všeobecného letového provozu v rámci regionů EUR a AFI stanovených Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO), ve kterých členské státy zodpovídají za poskytování letových navigačních služeb.
3. Členské státy mohou používat toto nařízení na letové navigační služby poskytované ve vzdušném prostoru spadajícím do jejich pravomoci v rámci jiných regionů stanovených ICAO pod podmínkou, že o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
4. Členské státy mohou toto nařízení používat pro poskytovatele letových navigačních služeb, kteří obdrželi povolení k poskytování letových navigačních služeb bez osvědčení, v souladu s čl. 7 odst. 5 nařízení o poskytování služeb.
5. Členské státy se mohou rozhodnout toto nařízení nepoužívat pro letové navigační služby poskytované na letištích, kde obchodní letecká doprava dosahuje méně než 50 000 pohybů za rok, bez ohledu na maximální vzletovou hmotnost a počet sedadel, přičemž se pohyby počítají jako průměrný součet vzletů a přistání za předchozí tři roky.
Členské státy o tom uvědomí Komisi. Komise pravidelně zveřejní aktualizovaný seznam letišť, kterým byla udělena výjimka.
6. Aniž je dotčeno používání zásad uvedených v článcích 14 a 15 nařízení o poskytování služeb, mohou se členské státy rozhodnout, že nebudou počítat poplatky za přibližovací a letištní služby podle článku 11 tohoto nařízení a nestanoví jednotkové sazby poplatků za přibližovací a letištní služby uvedené v článku 13 tohoto nařízení, pokud jde o letové navigační služby poskytované na letištích, kde obchodní letecká doprava dosahuje méně než 150 000 pohybů za rok, bez ohledu na maximální vzletovou hmotnost a počet sedadel, přičemž se pohyby počítají jako průměrný součet vzletů a přistání za předchozí tři roky.
Před přijetím takového rozhodnutí provedou členské státy vyhodnocení rozsahu, v jakém jsou podmínky stanovené v příloze I, včetně konzultace zástupců uživatelů vzdušného prostoru, splněny.
Závěrečné hodnocení, zda jsou podmínky splněny, a rozhodnutí členských států je zveřejněno a sděleno Komisi s plným odůvodněním závěrů členského státu, včetně výsledků konzultace s uživateli.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v článku 2 rámcového nařízení.
Kromě toho se použijí tyto definice:
a)
„uživatelem letových navigačních služeb“ se rozumí provozovatel letadla v době, kdy byl proveden let, nebo pokud není totožnost provozovatele známá, majitel letadla, pokud neprokáže, že jiná osoba byla v té době provozovatelem;
b)
„zástupcem uživatelů vzdušného prostoru“ se rozumí jakákoli právnická osoba či subjekt zastupující zájmy jedné či více kategorií uživatelů letových navigačních služeb;
c)
„IFR“ se rozumí pravidla pro let podle přístrojů (Instrument Flight Rules) vymezená v příloze 2 Chicagské úmluvy o mezinárodním civilním letectví z roku 1944 (desáté vydání - červenec 2005);
d)
„VFR“ se rozumí pravidla pro let za viditelnosti (Visual Flight Rules) vymezená v příloze 2 Chicagské úmluvy o mezinárodním civilním letectví z roku 1944 (desáté vydání - červenec 2005);
e)
„oblastí zpoplatnění traťových služeb“ se rozumí objem vzdušného prostoru, pro který je stanoven jeden nákladový základ a jedna jednotková sazba;
f)
„oblastí zpoplatnění přibližovacích a letištních služeb“ se rozumí letiště či skupina letišť, pro která je stanoven jeden nákladový základ a jedna jednotková sazba;
g)
„obchodní leteckou dopravou“ se rozumí jakýkoli provoz letadla, který zahrnuje přepravu cestujících, nákladu nebo pošty za úplatu nebo v nájmu.
Článek 3
Zásady systému poplatků
1. Systém poplatků odráží náklady, které vznikly buď přímo, nebo nepřímo při poskytování letových navigačních služeb.
2. Náklady na traťové služby jsou financovány prostřednictvím traťových poplatků uložených uživatelům letových navigačních služeb.
3. Náklady na přibližovací a letištní služby jsou financovány prostřednictvím přibližovacích a letištních poplatků uložených uživatelům letových navigačních služeb a nebo jiných příjmů, včetně křížových subvencí v souladu s právními předpisy Společenství.
4. Odstavci 2 a 3 není dotčeno financování výjimek v případě některých uživatelů letových navigačních služeb prostřednictvím jiných finančních zdrojů v souladu s článkem 9.
5. Systém poplatků zabezpečí transparentnost a konzultace v oblasti nákladových základů a rozdělení nákladů mezi různé služby.
Článek 4
Stanovení oblastí zpoplatnění
1. Členské státy vytvoří oblasti zpoplatnění ve vzdušném prostoru spadajícím do jejich pravomoci, v nichž jsou uživatelům vzdušného prostoru poskytovány letové navigační služby.
2. Oblasti zpoplatnění se vymezí v souladu s postupy řízení letového provozu a ostatními letovými provozními službami po konzultaci se zástupci uživatelů vzdušného prostoru.
3. Oblast zpoplatnění traťových služeb se rozprostírá od zemského povrchu a zahrnuje i horní vzdušný prostor, aniž je dotčena možnost členského státu vyčlenit určitou oblast zpoplatnění přibližovacích a letištních služeb po konzultaci se zástupci uživatelů vzdušného prostoru.
4. Pokud oblasti zpoplatnění procházejí vzdušným prostorem více než jednoho členského státu, provedou dotčené členské státy příslušná opatření k zajištění shodného a jednotného používání tohoto nařízení na dotčený vzdušný prostor. Členské státy o uvedených opatřeních uvědomí Komisi a Eurocontrol.
KAPITOLA II
NÁKLADY NA POSKYTOVÁNÍ LETOVÝCH NAVIGAČNÍCH SLUŽEB
Článek 5
Způsobilé služby, zařízení a činnosti
1. Poskytovatelé letových navigačních služeb uvedených v čl. 1 odst. 2 a 4 stanoví náklady, které jim při poskytování letových navigačních služeb vznikají provozem zařízení a poskytováním služeb stanovených regionálním letovým navigačním plánem ICAO pro evropský region a které jsou poskytovány v rámci tohoto plánu v oblastech zpoplatnění v jejich pravomoci.
Tyto náklady zahrnují administrativní výdaje, školení, studie, testy a zkoušky, jakož i výzkum a vývoj související s těmito službami.
2. Členské státy mohou zahrnout tyto náklady, pokud vzniknou v souvislosti s poskytováním letových navigačních služeb:
a)
náklady vzniklé příslušným vnitrostátním orgánům;
b)
náklady vzniklé uznaným organizacím uvedeným v článku 3 nařízení o poskytování služeb;
c)
náklady plynoucí z mezinárodních dohod.
3. Aniž jsou dotčeny jiné zdroje financování a s ohledem na vysokou úroveň bezpečnosti, nákladové efektivnosti a poskytování služeb, lze poplatky použít na financování projektů, které mají zvláštním kategoriím uživatelů vzdušného prostoru a nebo poskytovatelům letových navigačních služeb pomoci zlepšit společnou infrastrukturu letových navigačních služeb, poskytování letových navigačních služeb a užívání vzdušného prostoru v souladu s právními předpisy Společenství.
Článek 6
Výpočet nákladů
1. Náklady na způsobilé služby, zařízení a činnosti ve smyslu článku 5 se stanoví v souladu s účetními výkazy uvedenými v článku 12 nařízení o poskytování služeb za období od 1. ledna do 31. prosince. Jednorázové nákladové dopady vyplývající ze zavedení mezinárodních účetních standardů lze však rozložit na období nepřesahující 15 let.
2. Náklady uvedené v odstavci 1 se rozdělí na osobní náklady, jiné provozní náklady, náklady na odpisy, náklady na kapitál a mimořádné položky včetně nevratných odvedených daní a celních poplatků a všechny související náklady.
Osobní náklady zahrnují hrubou mzdu, příplatky za práci přesčas, příspěvek zaměstnavatele na sociální pojištění, jakož i penzijní náklady a jiné dávky.
Jiné provozní náklady zahrnují náklady vzniklé koupí zboží a služeb používaných k poskytování letových navigačních služeb. Mezi tyto patří zejména služby zadané externím dodavatelům, jako např. komunikace, externí zaměstnanci, jako např. poradci, materiál, energie, služby, pronájem budov, vybavení a zařízení, údržba, náklady na pojištění, cestovné. Pokud poskytovatel letových provozních služeb zakoupí jiné letové navigační služby, zahrne poskytovatel náklady vynaložené za tyto služby do svých ostatních provozních nákladů.
Náklady na odpisy se vztahují k celkovým dlouhodobým aktivům užívaným pro účely letových navigačních služeb. Dlouhodobá aktiva se odepisují v souladu s jejich očekávanou životností za použití metody rovnoměrného odpisování uplatněné k pořizovací hodnotě odpisovaných aktiv. Pokud aktiva patří poskytovateli letových navigačních služeb, na kterého se vztahuje režim pobídek uvedený v čl. 12 odst. 2, lze pro výpočet odpisů uplatnit metodu účtování běžných nákladů místo účtování skutečných nákladů. Metoda používaná během odpisů se nemění.
Náklady na kapitál se rovnají celkovému součinu:
a)
součtu průměrné čisté účetní hodnoty dlouhodobých aktiv používaných poskytovatelem letových navigačních služeb, která jsou v provozu či ve výstavbě, a průměrné hodnoty čistých oběžných aktiv využívaných pro poskytování letových navigačních služeb a
b)
váženého průměru úrokové sazby z přijatých úvěrů a výnosů z vlastního kapitálu.
Mimořádné položky jsou nevratné náklady v souvislosti s poskytováním letových navigačních služeb, které vznikly v průběhu roku.
3. Pro účely odst. 2 pátého pododstavce, jsou váhové ukazatele založeny na poměru financování prostřednictvím buď dluhu, nebo vlastního kapitálu. Úroková sazba z přijatých úvěrů se rovná průměrné úrokové sazbě úroků z přijatých úvěrů poskytovatele letových navigačních služeb. Návratnost vlastního kapitálu zohledňuje finanční riziko poskytovatele letových navigačních služeb, přičemž jako měřítko se bere kurs vnitrostátních dluhopisů. Pokud se na poskytovatele letových navigačních služeb vztahuje režim pobídek uvedený v čl. 12 odst. 2, lze tento výnos navýšit o dodatečnou přirážku, aby bylo přiměřeně zohledněno specifické finanční riziko, které uvedený poskytovatel přebírá.
Pokud aktiva nepatří poskytovateli letových navigačních služeb, ale jsou zahrnuta do výpočtu nákladů na kapitál, členské státy zajistí, aby náklady na tato aktiva nebyly zpětně získány dvakrát.
Článek 7
Přidělování nákladů
1. Náklady na způsobilé služby, zařízení a činnosti ve smyslu článku 5 se přidělí transparentním způsobem oblastem zpoplatnění, ve kterých skutečně vznikly.
Pokud náklady vzniknou v několika různých oblastech zpoplatnění, přidělí se poměrným způsobem na základě transparentní metodologie podle článku 8.
2. Náklady na přibližovací a letištní služby obsahují náklady na následující služby:
a)
letištní služby řízení letového provozu, letištní letové informační služby včetně letových poradních služeb a náklady na služby pátrání a záchrany;
b)
letové provozní služby související s přiblížením a odletem letadla v rozsahu určené vzdálenosti kolem letiště na základě provozních požadavků;
c)
náležité přiřazení všech ostatních součástí letových navigačních služeb odrážející poměrné rozdělení mezi traťové a přibližovací letištní služby.
3. Náklady na traťové služby se vztahují k nákladům uvedeným v odstavci 1 s výjimkou nákladů uvedených v odstavci 2.
4. Pokud jsou poskytnuty výjimky pro lety uskutečněné podle pravidel VFR v souladu s článkem 9, určí poskytovatel letových navigačních služeb náklady letových navigačních služeb poskytované letům provedeným podle pravidel VFR odděleně od nákladů poskytovaných letům podle pravidel IFR. Tyto náklady mohou být určeny prostřednictvím metodologie mezních nákladů, přičemž se zohlední výhody pro lety provedené podle pravidel IFR vyplývající ze služeb poskytnutých letům provedeným podle pravidel VFR.
Článek 8
Transparentnost nákladového základu
1. Aniž je dotčen článek 18 nařízení o poskytování služeb, poskytnou členské státy a nebo poskytovatelé letových navigačních služeb zástupcům uživatelů vzdušného prostoru, pokud o to požádají, informace týkající se nákladových základů, plánovaných investičních výdajů a očekávaného objemu dopravy. Následně poskytnou zástupcům uživatelů vzdušného prostoru, Komisi a tam, kde je to na místě, i organizaci Eurocontrol transparentní přehled příslušných nákladů stanovených v souladu s článkem 5, a to nejméně jednou za rok.
2. Informace uvedené v odstavci 1 jsou vykazovány na základě tabulek a podrobných pravidel stanovených v příloze II, nebo pokud členský stát učinil rozhodnutí uvedené v čl. 1 odst. 6 nebo oznámil Komisi, že uvažuje o přijetí takového rozhodnutí, v příloze III části 1.
KAPITOLA III
FINANCOVÁNÍ POSKYTOVÁNÍ LETOVÝCH NAVIGAČNÍCH SLUŽEB PROSTŘEDNICTVÍM POPLATKŮ ZA LETOVÉ NAVIGAČNÍ SLUŽBY
Článek 9
Výjimky z poplatků za letové navigační služby
1. Členské státy udělí výjimku z placení poplatků za traťové navigační služby:
a)
letům provedeným letadlem, jehož maximální povolená vzletová hmotnost je méně než dvě tuny;
b)
smíšeným letům VFR/IFR v oblastech zpoplatnění, kde jsou dané lety provedeny výlučně podle pravidel VFR a kde se za tyto lety podle pravidel VFR neúčtuje poplatek;
c)
letům provedeným výlučně za účelem přepravy vládnoucího panovníka a jeho nejbližší rodiny, hlav států, předsedů vlád a vládních ministrů během jejich oficiálních cest; ve všech případech musí být tato skutečnost opodstatněna patřičným označením statusu v letovém plánu;
d)
letům za účelem pátrání a záchrany povoleným příslušným odpovědným subjektem.
2. Členské státy mohou udělit výjimku z placení poplatků za traťové navigační služby:
a)
vojenským letům provedeným vojenským letadlem jakékoli země;
b)
výcvikovým letům provedeným výlučně za účelem udělení oprávnění nebo získání kvalifikace v případě letové posádky, pokud je tato skutečnost opodstatněna příslušnou poznámkou v letovém plánu. Lety musí být provedeny výhradně ve vzdušném prostoru dotčeného státu jejich účelem letů nesmí být přeprava cestujících a nebo nákladu, ani manipulační let či přemísťování letadla;
c)
letům provedeným výlučně za účelem kontroly či ověřování používaného vybavení či vybavení, které má být používáno jako pozemní zařízení pro letovou navigaci, s výjimkou manipulačních letů dotčeného letadla;
d)
letům končícím na letišti, ze kterého vzlétly, a během kterých nedošlo k mezipřistání;
e)
letům provedeným podle pravidel VFR;
f)
humanitárním letům povoleným příslušným odpovědným subjektem;
g)
letům provedeným celními a policejními orgány.
3. Členské státy mohou udělit výjimku z placení přibližovacích a letištních poplatků letům uvedeným v odstavcích 1 a 2.
4. Náklady vzniklé v souvislosti s lety, kterým byla udělena výjimka z placení poplatků, nebudou při výpočtu jednotkových sazeb zohledněny.
Tyto náklady jsou tvořeny:
a)
náklady na lety provedenými podle pravidel VFR, kterým byla udělena výjimka, uvedenými v čl. 7 odst. 4, a
b)
náklady na lety provedenými podle pravidel IFR, kterým byla udělena výjimka, přičemž uvedené náklady se vypočítají jako součin nákladů vzniklých v souvislosti s lety provedenými podle pravidel IFR a poměru počtu výkonových jednotek osvobozených od poplatků a celkového počtu výkonových jednotek. Náklady vzniklé v souvislosti s lety provedenými podle pravidel IFR se rovnají celkovým nákladům po odečtení nákladů na lety provedené podle pravidel VFR.
Členské státy zajistí, aby poskytovatelům letových navigačních služeb byly proplaceny služby, které poskytují v souvislosti s lety, kterým byla udělena výjimka.
Článek 10
Výpočet poplatků za traťové navigační služby
1. Poplatek za traťové navigační služby u konkrétního letu v konkrétní oblasti zpoplatnění traťových služeb se rovná součinu jednotkové sazby stanovené pro tuto oblast zpoplatnění traťových služeb a počtu přeletových jednotek u daného letu.
2. Aniž je dotčena možnost provedení režimu pobídek členským státem s ohledem na poskytovatele letových navigačních služeb v souladu s čl. 12 odst. 2, vypočítá se jednotková sazba v oblasti zpoplatnění traťových služeb vydělením předpokládaných nákladů na letové navigační služby předpokládaným počtem zpoplatněných přeletových jednotek za příslušný rok. Předpokládané náklady zahrnují saldo, které je výsledkem nadměrných či nedostatečných náhrad vyplacených v minulých letech.
3. Přeletové jednotky se vypočítají v souladu s přílohou IV.
Článek 11
Výpočet poplatků za přibližovací a letištní služby
1. Aniž je dotčena možnost financování přibližovacích a letištních služeb prostřednictvím jiných zdrojů podle článku 3, poplatek za letištní a přibližovací služby u konkrétního letu v konkrétní oblasti zpoplatnění přibližovacích a letištních služeb se rovná součinu jednotkové sazby stanovené pro tuto oblast a počtu výkonových jednotek daného letu.
2. Aniž je dotčena možnost provedení režimu pobídek členským státem s ohledem na poskytovatele letových navigačních služeb v souladu s čl. 12 odst. 2, vypočte se jednotková sazba v oblasti zpoplatnění přibližovacích a letištních služeb vydělením předpokládaných nákladů na přibližovací a letištní služby předpokládaným počtem zpoplatněných výkonových jednotek za příslušný rok. Předpokládané náklady zahrnují saldo, které je výsledkem nadměrných či nedostatečných náhrad vyplacených v minulých letech.
3. Výkonové jednotky přibližovacích a letištních služeb se vypočítají v souladu s přílohou V.
Článek 12
Režim pobídek
1. Členské státy mohou stanovit či schválit režimy pobídek sestávající z finančních výhod či nevýhod uplatněných na nediskriminačním a transparentním základě v zájmu podpory zlepšení poskytování letových navigačních služeb, což bude mít za následek jiný výpočet poplatků stanovený v odstavcích 2 a 3. Tyto pobídky se mohou vztahovat buď na poskytovatele letových navigačních služeb a nebo na uživatele vzdušného prostoru.
2. Pokud se členský stát rozhodne použít režim pobídek pro poskytovatele letových navigačních služeb, stanoví po konzultaci uvedené v článku 15 předem podmínky, podle nichž se určí maximální hranice jednotkové sazby nebo příjmu, a to na každý rok po dobu nepřesahující pět let. Tyto podmínky se stanoví s odkazem na předpokládanou výši nákladů včetně nákladů na kapitál pro dané období a mohou rovněž stanovit finanční zmírnění, buď přesahující, nebo nižší než očekávané náklady, založená na konkrétních aspektech činnosti poskytovatelů letových navigačních služeb, což může zahrnovat účinnost, kvalitu služeb, provádění konkrétních projektů, mezníky, kompetence či úroveň spolupráce s jinými poskytovateli letových navigačních služeb, pokud jde o zohlednění síťových účinků.
3. Pokud se členský stát rozhodne použít režim pobídek, včetně nočních modulací, v případě uživatelů letových navigačních služeb, změní po konzultaci uvedené v článku 15 poplatky účtované uživatelům, aby zohlednil úsilí vyvinuté danými uživateli k optimalizaci využívání letových navigačních služeb, snížení celkových nákladů těchto služeb a zvýšení jejich účinnosti, zejména snížením poplatků podle letového vybavení, které zvyšuje kapacitu, nebo kompenzací obtíží spojených s volbou méně přetížených tratí.
Tyto režimy pobídek jsou omezené, pokud jde o dobu trvání, rozsah a objem. Odhadované úspory získané díky zlepšení provozní účinnosti přinejmenším kompenzují náklady pobídek v přiměřené lhůtě. Režim podléhá pravidelnému přezkumu, jehož se účastní zástupci uživatelů vzdušného prostoru.
4. Členské státy, které stanovily či schválily režimy pobídek, sledují jejich řádné provádění poskytovateli letových navigačních služeb.
Článek 13
Stanovení jednotkových sazeb pro oblasti zpoplatnění
1. Členské státy zajistí, aby pro každou oblast zpoplatnění byly každoročně stanoveny jednotkové sazby. Mohou rovněž zajistit, aby jednotkové sazby byly stanoveny předem pro každý rok období nepřesahující pět let.
2. V případě neočekávaných velkých změn v dopravě či nákladech mohou být jednotkové sazby pozměněny během roku.
3. Členské státy uvědomí Komisi a případně Eurocontrol o těchto jednotkových sazbách pro každou oblast zpoplatnění.
Článek 14
Výběr poplatků
1. Členské státy mohou vybírat poplatky prostřednictvím jediného poplatku za každý let.
2. Uživatelé letových navigačních služeb neprodleně a v plné výši uhradí všechny poplatky za letové navigační služby.
3. Členské státy zajistí použití účinných donucovacích prostředků. Tyto prostředky mohou zahrnovat odepření poskytnutí služeb, zadržení letadla či jiná donucovací opatření v souladu s platnými právními předpisy.
Článek 15
Transparentnost způsobu zpoplatnění
1. Členské státy zajistí, že zástupci uživatelů vzdušného prostoru jsou pravidelně konzultováni v oblasti poplatkové politiky. V tomto ohledu jim poskytnou potřebné informace o svých režimech poplatků, jak je stanoveno v příloze VI, nebo - pokud členský stát učinil rozhodnutí, na které odkazuje čl. 1 odst. 6 obsahující nezbytné informace uvedené - v příloze III části 2, a provedou účinnou a transparentní konzultaci, při které předloží tyto informace, jakož i informace uvedené v článku 8, za přítomnosti příslušných poskytovatelů letových navigačních služeb.
2. Aniž je dotčen článek 18 nařízení o poskytování služeb, je příslušná dokumentace k dispozici zástupcům uživatelů vzdušného prostoru, Komisi, organizaci Eurocontrol a vnitrostátním dozorovým orgánům tři týdny před konzultací.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 16
Řízení o odvolání
Členské státy zajistí, aby rozhodnutí učiněná v souladu s tímto nařízením byla řádně odůvodněná a podléhala účinnému přezkumu a nebo řízení o odvolání.
Článek 17
Usnadnění kontroly dodržování požadavků
Poskytovatelé letových navigačních služeb usnadní inspekce a průzkumy prováděné vnitrostátními dozorovými orgány nebo uznaným subjektem, který jedná jménem uvedených orgánů, včetně kontrol na místě. Osoby oprávněné těmito orgány jsou zmocněny:
a)
zkoumat příslušné účetní dokumenty, sestavy majetku a jiný materiál související se stanovením poplatků za letovou navigaci;
b)
zhotovovat kopie či výpisy z takových dokumentů;
c)
žádat na místě o ústní vysvětlení;
d)
vstupovat na příslušné pozemky, do příslušných prostor nebo dopravních prostředků.
Tyto inspekce a šetření se provádějí v souladu s platnými postupy členského státu, ve kterém jsou prováděny.
Článek 18
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se ode dne 1. ledna 2007.
Členské státy však mohou odložit používání článků 9, 10, 12, 13 a 14, pokud jde o traťové poplatky až do 1. ledna 2008.
Členské státy mohou odložit používání článku 9 a článků 11 až 15, pokud jde o přibližovací a letištní poplatky až do 1. ledna 2010.
Pokud tak členské státy rozhodnou o odložení používání v souladu s druhým a třetím pododstavcem, oznámí to Komisi.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. prosince 2006.
RÈGLEMENT (CE) N o 1794/2006 DE LA COMMISSION
du 6 décembre 2006
établissant un système commun de tarification des services de navigation aérienne
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
vu le règlement (CE) no 550/2004 du Parlement européen et du Conseil, du 10 mars 2004, relatif à la fourniture de services de navigation aérienne dans le ciel unique européen («règlement sur la fourniture de services») (1), et notamment, son article 15, paragraphe 4,
vu le règlement (CE) no 549/2004 du Parlement européen et du Conseil du 10 mars 2004 fixant le cadre pour la réalisation du ciel unique européen («règlement-cadre») (2), et notamment son article 8, paragraphe 2,
considérant ce qui suit:
(1)
La Commission est chargée de mettre en place un système commun de tarification des services de navigation aérienne dans toute la Communauté. À cette fin, un règlement d'application directe est l’instrument le plus indiqué pour garantir une application uniforme du système commun de tarification dans le ciel unique européen.
(2)
Conformément à l’article 8, paragraphe 1, du règlement-cadre, Eurocontrol a été chargé d’aider la Commission à élaborer des mesures d'exécution relatives à un système commun de tarification des services de navigation aérienne. Le présent règlement se fonde sur le rapport du 29 octobre 2004 établi au titre de ce mandat.
(3)
L’instauration d’un système commun de tarification des services de navigation aérienne fournis au cours de toutes les phases du vol est cruciale pour la mise en œuvre du ciel unique européen. Ce système doit contribuer à l’amélioration de la transparence en ce qui concerne la fixation, l’imposition et la perception de redevances dues par les usagers de l’espace aérien. Ce système doit également favoriser la fourniture sûre, efficace et efficiente des services de navigation aérienne aux usagers de services de navigation aérienne qui financent le système et stimuler la fourniture de services intégrés.
(4)
Conformément à l'objectif global d’amélioration de l'efficacité économique des systèmes de navigation aérienne, il importe que le système de tarification promeuve l'amélioration de l'efficacité économique et de l'efficacité de l'exploitation.
(5)
Pour fournir aux voyageurs l'accès au réseau de transport aérien, et notamment aux aéroports moyens et petits ainsi qu’aux grands aéroports, à un prix acceptable, les États membres devraient pouvoir appliquer le même tarif unitaire pour les redevances pour services terminaux sur tous les aéroports desservis par le même prestataire de services de navigation aérienne, ou dans plusieurs groupes de tels aéroports, le cas échéant, pour couvrir globalement les coûts totaux des services terminaux.
(6)
Le système de tarification commun doit être compatible avec l’article 15 de la convention de l’OACI relative à l’aviation civile internationale, signée à Chicago en 1944.
(7)
Étant donné que la plupart des États membres sont parties à l’accord multilatéral Eurocontrol relatif aux redevances de route, signé le 12 février 1981, et que la Communauté a signé le protocole d’adhésion à la convention Eurocontrol révisée, les règles contenues dans le présent règlement doivent être compatibles avec le système de redevances d’Eurocontrol relatif aux redevances de route.
(8)
Le système de tarification doit permettre l’utilisation optimale de l’espace aérien, compte tenu des courants de trafic aérien, notamment à l’intérieur des blocs d’espace aérien fonctionnels au sens de l’article 5 du règlement (CE) no 551/2004 du Parlement européen et du Conseil, du 10 mars 2004, relatif à l’organisation et à l’utilisation de l’espace aérien dans le ciel unique européen («règlement sur l’espace aérien») (3).
(9)
Conformément à la déclaration annexée au règlement sur l’espace aérien (4), la Commission présentera d’ici à 2008 un rapport sur l’expérience acquise dans la création de blocs d’espace aérien fonctionnels. À ce moment, la Commission évaluera les difficultés qui pourraient résulter du maintien de taux unitaires différents dans un bloc d’espace aérien fonctionnel.
(10)
Il importe de fixer des exigences concernant la mise à disposition en temps utile d’informations complètes et transparentes sur la base du coût aux représentants des usagers de l’espace aérien et aux autorités compétentes.
(11)
Le niveau des redevances imposées, notamment aux aéronefs légers, ne doit pas décourager l’utilisation des installations et des services nécessaires pour assurer la sécurité, ni l’introduction de nouvelles techniques et procédures.
(12)
La formule de tarification pour les redevances pour services de navigation aérienne doit refléter la différence de nature entre ces services et les services de navigation aérienne en route.
(13)
Il importe que les États membres puissent fixer collectivement leurs taux unitaires, notamment dans les cas où les zones tarifaires s’étendent sur l’espace aérien relevant de la responsabilité de plus d’un État membre, ou lorsqu’ils sont parties à un système de redevances de route commun.
(14)
Pour améliorer l’efficacité du système de tarification et pour réduire la charge de travail administrative et comptable, il importe que les États membres puissent percevoir collectivement les redevances de route dans le cadre d’un système commun de redevances de route, au moyen d’une redevance unique par vol.
(15)
Il importe de renforcer les moyens juridiques nécessaires pour assurer un paiement rapide et total des redevances de navigation aérienne par les usagers des services de navigation aérienne.
(16)
Les redevances à imposer aux usagers de l’espace aérien doivent être fixées et appliquées de manière équitable et transparente, après consultation des usagers. Les redevances doivent être réexaminées à intervalles réguliers.
(17)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité du ciel unique,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
CHAPITRE I
DISPOSITIONS GÉNÉRALES
Article premier
Objet et champ d’application
1. Le présent règlement fixe les mesures nécessaires pour la création d’un système de tarification des services de navigation aérienne compatible avec le système de redevances de route d’Eurocontrol.
2. Le présent règlement s’applique aux services de navigation aérienne fournis par des prestataires de services de la circulation aérienne désignés conformément à l’article 8 du règlement (CE) no 550/2004 et par des prestataires de services météorologiques, s’ils sont désignés conformément à l’article 9, paragraphe 1, dudit règlement, pour la circulation générale à l’intérieur des régions EUR et AFI de l’OACI dans lesquelles les États membres sont responsables de la fourniture de services de navigation aérienne.
3. Les États membres peuvent appliquer le présent règlement aux services de navigation aérienne fournis dans l’espace aérien relevant de leur responsabilité à l’intérieur d’autres régions de l’OACI, à condition d’en informer la Commission et les autres États membres.
4. Les États membres peuvent appliquer le présent règlement aux prestataires de services de navigation aérienne qui ont reçu l’autorisation de fournir des services de navigation aérienne sans certification, conformément à l’article 7, paragraphe 5, du règlement sur la fourniture de services.
5. Les États membres peuvent décider de ne pas appliquer le présent règlement aux services de navigation aérienne fournis dans les aéroports où ont lieu moins de 50 000 mouvements de transport aérien commerciaux par an, quels que soient la masse maximale au décollage et le nombre de sièges de passagers utilisés, le nombre de mouvements étant la moyenne de l’ensemble des décollages et des atterrissages au cours des trois années antérieures.
Les États membres en informent la Commission. La Commission publiera périodiquement une liste remise à jour des aéroports exemptés.
6. Sans préjudice de l’application des principes visés aux articles 14 et 15 du règlement sur la fourniture de services, les États membres peuvent décider de ne pas calculer les redevances pour services terminaux comme le prévoit l’article 11 du présent règlement et de ne pas fixer de taux unitaires pour services terminaux au sens de l’article 13 du présent règlement en ce qui concerne les services de navigation aérienne fournis sur les aérodromes où ont lieu moins de 150 000 mouvements de transport aérien commerciaux par an (c’est-à-dire l’ensemble des décollages et des atterrissages), quels que soient la masse maximale au décollage et le nombre de sièges d’aéronefs utilisés, le nombre de mouvements étant calculé comme la moyenne au cours des trois années antérieures.
Avant de prendre cette décision, les États membres évaluent dans quelle mesure les conditions énoncées dans l’annexe I, y compris la consultation des représentants des usagers de l’espace aérien, sont remplies.
L’évaluation finale de la question de savoir si les conditions sont remplies et la décision des États membres sont publiées et communiquées à la Commission, accompagnées de la justification complète des conclusions des États membres, notamment les résultats de la consultation des usagers.
Article 2
Définitions
Aux fins du présent règlement, les définitions contenues dans l’article 2 du règlement-cadre s’appliquent.
En outre, les définitions suivantes sont applicables. On entend par:
a)
«usager des services de navigation aérienne»: l’exploitant de l’aéronef au moment où le vol a été effectué ou, si l’identité de l’exploitant n’est pas connue, le propriétaire de l’aéronef, sauf s’il établit que quelqu'un d'autre était l'exploitant à ce moment là;
b)
«représentant des usagers de l’espace aérien»: toute personne ou entité morales représentant les intérêts d’une ou de plusieurs catégories d’usagers des services de navigation aérienne;
c)
«IFR»: règles de vol aux instruments, au sens de l’annexe 2 de la convention de Chicago de 1944 relative à l’aviation civile internationale (dixième édition - juillet 2005);
d)
«VFR»: règles de vol à vue, au sens de l’annexe 2 de la convention de Chicago de 1944 relative à l’aviation civile internationale (dixième édition - juillet 2005);
e)
«zone tarifaire de route»: un volume d’espace aérien pour lesquels une assiette de coût unique et un taux unitaire unique sont établis;
f)
«zone tarifaire terminale»: un aéroport ou un groupe d’aéroports pour lequel une assiette de coût unique et un taux unitaire unique sont établis;
g)
«transport aérien commercial»: toute utilisation d’un aéronef au cours de laquelle il y a transport de voyageurs, de marchandises ou de courrier contre paiement d’une rémunération ou d’une location.
Article 3
Principes du système de tarification
1. Le système de tarification reflète les coûts supportés directement ou indirectement pour la fourniture de services de navigation aérienne.
2. Les coûts des services de route sont financés par des redevances de route imposées aux usagers des services de navigation aérienne.
3. Les coûts des services terminaux sont financés par des redevances terminales imposées aux usagers des services de navigation aérienne, ou par d’autres revenus, notamment des subventions croisées conformes au droit communautaire.
4. Les paragraphes 2 et 3 sont sans préjudice du financement d’exonérations accordées à certains usagers des services de navigation aérienne au moyen d’autres sources de financement, conformément à l’article 9.
5. Le système de tarification assure la transparence et la consultation sur l’assiette de calcul des coûts et sur la répartition des coûts entre les différents services.
Article 4
Création de zones tarifaires
1. Les États membres établissent dans l’espace aérien relevant de leur responsabilité des zones tarifaires dans lesquelles des services de navigation aérienne sont fournis aux usagers de l’espace aérien.
2. Les zones tarifaires sont définies d’une manière compatible avec les opérations et les services de contrôle du trafic aérien, après consultation des représentants des usagers de l’espace aérien.
3. Une zone tarifaire de route s’étend du sol jusques et y compris l’espace aérien supérieur, sans préjudice de la possibilité ouverte à un État membre d’établir une zone spécifique pour une région terminale complexe, après consultation des représentants des usagers de l’espace aérien.
4. Si une zone tarifaire s’étend sur l’espace aérien de plus d’un État membre, les États membres concernés prennent les mesures nécessaires pour assurer la cohérence et l’uniformité de l’application du présent règlement à l’espace aérien concerné. Ils en informent la Commission et Eurocontrol.
CHAPITRE II
LES COÛTS DE LA FOURNITURE DE SERVICES DE NAVIGATION AÉRIENNE
Article 5
Services, installations et activités éligibles
1. Les prestataires de services de navigation aérienne visés à l’article 1er, paragraphes 2 et 4, établissent les coûts supportés pour fournir des services de navigation aérienne en ce qui concerne les installations et les services prévus et mis en œuvre dans le cadre du plan de navigation aérienne de l’OACI pour la région Europe, dans les zones tarifaires relevant de leur responsabilité.
Ces coûts comprennent les frais généraux, la formation, les études, les essais, ainsi que la recherche et le développement consacrés à ces services.
2. Les États membres peuvent établir les coûts suivants lorsqu’ils sont supportés dans le cadre de la fourniture de services de navigation aérienne:
a)
coûts supportés par les autorités nationales concernées;
b)
coûts supportés par les organismes agréés visés à l’article 3 du règlement sur la fourniture de services;
c)
coûts découlant d’accords internationaux.
3. Sans préjudice d’autres sources de financement, et pour assurer un niveau élevé de sécurité, de rentabilité et de prestation des services, les redevances peuvent être utilisées pour financer des projets visant à aider certaines catégories d’usagers de l’espace aérien ou des prestataires de services de navigation aérienne dans le but d’améliorer les infrastructures de navigation aérienne collectives, la fourniture de services de navigation aérienne et l’utilisation de l’espace aérien dans le respect du droit communautaire.
Article 6
Calcul des coûts
1. Le coût des services, des installations et des activités éligibles au sens de l’article 5 sont établis d’une manière cohérente avec les comptes visés à l’article 12 du règlement sur la fourniture de services pour la période du 1er janvier au 31 décembre. Cependant, les effets non récurrents résultant de l’introduction de normes comptables internationales peuvent être étalés sur une période de quinze ans au maximum.
2. Les coûts visés au paragraphe 1 sont ventilés en coûts de personnel, autres coûts d’exploitation, coûts de l’amortissement, coûts du capital et dépenses exceptionnelles, y compris les taxes et droits de douanes non récupérables, et tous les autres coûts connexes:
Les coûts de personnel comprennent la rémunération brute, la rémunération des heures supplémentaires, les contributions de l’employeur aux systèmes de sécurité sociale, ainsi que les charges de retraite et autres prestations sociales.
Les autres coûts d’exploitation comprennent les coûts supportés du fait de l’achat de biens et de services utilisés pour fournir des services de navigation aérienne, notamment les services externalisés tels que les communications, le personnel extérieur tels que des consultants, les matières, l’énergie, les services publics et les loyers, les équipements et les installations, l’entretien, les frais d’assurance et les frais de déplacement. Lorsqu’un prestataire de services de circulation aérienne achète d’autres services de navigation aérienne, le prestataire de services inclut les dépenses effectives afférentes à ces services dans ses autres coûts d’exploitation.
Les coûts de l’amortissement ont trait à la totalité des actifs immobilisés pour l’exploitation aux fins de fourniture de services de navigation aérienne. Les actifs immobilisés sont amortis, compte tenu de leur durée de vie utile attendue, au moyen de la méthode linéaire appliquée aux coûts historiques des actifs faisant l’objet d’un amortissement. Lorsque les actifs appartiennent à un prestataire de services de navigation aérienne soumis à un mécanisme d’incitation au sens de l’article 12, paragraphe 2, la comptabilité en valeur actualisée peut être appliquée au lieu de la comptabilité en valeur historique pour le calcul de l’amortissement. La méthode demeure identique pendant toute la durée de l’amortissement.
Le coût du capital est égal au produit:
a)
de la somme de la valeur comptable nette moyenne des actifs immobilisés utilisés par le prestataire de services de navigation aérienne qui sont en exploitation ou en construction, et de la valeur moyenne des actifs courants nets nécessaires pour la fourniture de services de navigation aérienne; et
b)
de la moyenne pondérée du taux d’intérêt sur les dettes et du rendement des fonds propres.
Les dépenses exceptionnelles sont des coûts non récurrents liés à la fourniture de services de navigation aérienne qui ont été supportés au cours de l’année.
3. Aux fins du paragraphe 2, cinquième alinéa, les facteurs de pondération sont fondés sur la part du financement au moyen ou bien de dettes, ou bien de fonds propres. Le taux d’intérêt sur les dettes est égal au taux d’intérêt moyen sur les dettes du prestataire de services de navigation aérienne. Le rendement des fonds propres tient compte du risque financier du prestataire de services de navigation aérienne, sur la base du taux obligataire national. Lorsque le prestataire de services de navigation aérienne est soumis à un mécanisme d’incitation au sens de l'article 12, paragraphe 2, une prime supplémentaire peut être ajoutée pour assurer une prise en compte adéquate du risque financier spécifique pris par ledit prestataire.
Lorsque les actifs n’appartiennent pas au prestataire de services de navigation aérienne mais qu’ils sont inclus dans les calculs du coût en capital, les États membres s'assurent que les coûts de ces actifs ne sont pas recouvrés deux fois.
Article 7
Ventilation des coûts
1. Le coût des services, des installations et des activités éligibles au sens de l’article 5 sont ventilés de manière transparente entre les zones tarifaires pour lesquelles ils sont effectivement supportés.
Lorsque les coûts concernent plusieurs zones tarifaires, ils sont ventilés proportionnellement selon une méthodologie transparente, comme l’exige l’article 8.
2. Les coûts des services terminaux sont relatifs aux services suivants:
a)
les services de contrôle d’aérodrome, les services d’information de vol d’aérodrome, y compris les services consultatifs de la circulation aérienne et les services d’alerte;
b)
les services de circulation aérienne liés à l'approche et au départ des aéronefs à l’intérieur d’une certaine distance d'un aéroport sur la base des besoins opérationnels;
c)
une répartition adéquate de toutes les autres composantes des services de navigation aérienne, reflétant la proportion entre services en route et terminaux.
3. Le coût des services de route est relatif aux coûts visés au paragraphe 1, à l’exclusion des coûts visés au paragraphe 2.
4. Si des exonérations sont accordées pour des vols VFR conformément à l’article 9, le prestataire de services de navigation aérienne identifie séparément les coûts des services de navigation aérienne fournis pour des vols VFR et les coûts fournis pour des vols IFR. Ces coûts peuvent être établis au moyen d'une méthode de calcul au coût marginal, compte tenu des avantages pour les vols IFR qui résultent des services fournis pour les vols VFR.
Article 8
Transparence de l’assiette des coûts
1. Sans préjudice de l’article 18 du règlement sur la fourniture de services, les États membres et/ou les prestataires de services de navigation aérienne organisent un échange d'informations sur l’assiette de calcul des coûts, les investissements projetés et le trafic attendu avec les représentants des usagers de l'espace aérien à leur demande. Ils mettent alors de façon transparente au moins une fois par an à disposition des représentants des usagers de l’espace aérien, de la Commission et, le cas échéant, d'Eurocontrol, leurs coûts respectifs établis conformément à l’article 5.
2. Les informations visées au paragraphe 1 reposent sur les tableaux et modalités contenues dans l’annexe II, ou dans l’annexe , partie 1, lorsqu’un État membre a pris la décision visée à l’article 1er, paragraphe 6, ou a indiqué à la Commission qu'il envisageait de prendre une telle décision.
CHAPITRE III
LE FINANCEMENT DE LA FOURNITURE DE SERVICES DE NAVIGATION AÉRIENNE PAR DES REDEVANCES DE NAVIGATION AÉRIENNE
Article 9
Exonérations de redevances de navigation aérienne
1. Les États membres exonèrent de redevances de route:
a)
les vols effectués par des aéronefs dont la masse maximale au décollage autorisée est inférieure à deux tonnes métriques;
b)
les vols mixtes VFR/IFR dans les zones tarifaires dans lesquelles ils sont effectués exclusivement en VFR, et où une redevance n’est pas perçue pour les vols VFR;
c)
les vols effectués exclusivement pour transporter, en mission officielle, le monarque régnant et sa proche famille, les chefs d’État, les chefs de gouvernement et les ministres des gouvernements; dans tous les cas, cette situation doit être dûment établie par l’indication du statut dans le plan de vol;
d)
les vols de recherche et de sauvetage autorisés par l’organisme compétent adéquat.
2. Les États membres peuvent exonérer de redevances de route:
a)
les vols militaires effectués par des aéronefs militaires de tout pays;
b)
les vols d’entraînement effectués exclusivement aux fins d’obtention d’une licence, ou d’une évaluation dans le cas du personnel navigant technique, lorsque cela est corroboré par une remarque adéquate sur le plan de vol; les vols doivent être effectués exclusivement à l’intérieur de l’espace aérien de l’État concerné; les vols ne doivent pas servir au transport de passagers ou de marchandises, ni pour la mise en place ou le convoyage des aéronefs;
c)
les vols effectués exclusivement aux fins du contrôle ou d’essais d’équipements utilisés ou devant être utilisés comme aides au sol pour la navigation aérienne, à l’exclusion des vols de mise en place effectués par les aéronefs concernés;
d)
les vols se terminant à l’aéroport d’où l’aéronef a décollé et au cours desquels aucun atterrissage intermédiaire n’a été effectué;
e)
les vols VFR;
f)
les vols humanitaires autorisés par l’organisme compétent adéquat;
g)
les vols effectués par les douanes et la police.
3. Les États membres peuvent exonérer de redevances pour services terminaux les vols visés aux paragraphes 1 et 2.
4. Les coûts supportés pour des vols exonérés ne sont pas pris en considération pour le calcul des taux unitaires.
Ces coûts se composent des éléments suivants:
a)
coûts des vols VFR identifiés à l’article 7, paragraphe 4, exonérés; et
b)
coûts des vols IFR exonérés qui sont calculés comme étant le produit des coûts supportés pour des vols IFR et de la proportion du nombre d’unités de service exonérées dans le nombre total d’unités de service; les coûts supportés pour des vols IFR sont égaux aux coûts totaux moins le coût des vols VFR.
Les États membres s'assurent que les prestataires de services de navigation aérienne sont remboursés pour les services qu’ils fournissent pour des vols exonérés.
Article 10
Calcul des redevances de route
1. La redevance de route pour un vol donné dans une zone tarifaire de route donnée est égale au produit du taux unitaire établi pour cette zone tarifaire de route et des unités de services de route pour ledit vol.
2. Sans préjudice de la mise en œuvre par un État membre d’un système d’incitation concernant les prestataires de services de navigation aérienne conformément à l’article 12, paragraphe 2, le taux unitaire dans la zone tarifaire de route est calculé en divisant les coûts prévus pour les services de navigation aérienne par le nombre prévu d’unités de services de route payantes pour l’année de référence. Les coûts prévus comprennent le solde résultant d’un excédent de recouvrement ou d’un déficit de recouvrement au cours des années antérieures.
3. Les unités de services de route sont calculées conformément à l’annexe IV.
Article 11
Calcul des redevances pour services terminaux
1. Sans préjudice de la possibilité prévue par l’article 3 de financer les services de navigation aérienne terminaux par d’autres sources de financement, la redevance terminale pour un vol donné dans une zone tarifaire terminale donnée est égale au produit du taux unitaire établi pour cette zone tarifaire terminale et des unités de services terminaux pour ledit vol.
2. Sans préjudice de la mise en œuvre par un État membre d’un système d’incitation concernant les prestataires de services de navigation aérienne conformément à l’article 12, paragraphe 2, le taux unitaire dans la zone tarifaire terminale est calculé en divisant les coûts prévus pour les services de navigation aérienne par le nombre prévu d’unités de services terminaux payantes pour l’année de référence. Les coûts prévus comprennent le solde résultant d’un excédent de recouvrement ou d’un déficit de recouvrement au cours des années antérieures.
3. Les unités de services terminaux sont calculées conformément à l’annexe V.
Article 12
Mesures d’incitation
1. Les États membres peuvent établir ou approuver des systèmes d’incitation qui consistent en l’octroi d’avantages ou de désavantages financiers appliqués sur une base non discriminatoire et transparente, pour soutenir des améliorations dans la fourniture de services de navigation aérienne, et qui entraînent un calcul différent des redevances en vertu des paragraphes 2 et 3. Ces mesures d’incitation peuvent s’appliquer aux prestataires de services de navigation aérienne ou aux usagers de l’espace aérien.
2. Lorsqu’un État membre décide d’appliquer un système d’incitation à des prestataires de service de navigation aérienne, il fixe préalablement, après la consultation visée à l’article 15, les conditions sur la base desquelles est déterminé le niveau maximal du taux unitaire ou du revenu pour chaque année sur une période ne dépassant pas cinq ans. Ces conditions sont fixées par référence au niveau de coût projeté (y compris les coûts du capital) au cours de cette période, et elles peuvent également fixer des modulations financières (au-dessus ou en dessous des coûts attendus) en fonction d’aspects particuliers des performances du prestataire de services de navigation aérienne, qui peuvent comprendre: efficacité, qualité de service, réalisation de certains projets, étapes ou compétences ou un niveau de coopération avec d’autres prestataires de services de navigation aérienne, pour tenir compte des effets de réseau.
3. Lorsqu’un État membre décide d’appliquer un système d’incitation, notamment des modulations des périodes nocturnes, aux usagers de services de navigation aérienne, il module, après la consultation visée à l’article 15, les redevances dues par eux en vue de refléter les efforts qu’ils ont déployés pour optimiser l’utilisation des services de navigation aérienne, réduire les coûts globaux de ces services et accroître leur efficacité, notamment en diminuant les redevances liées aux équipements embarqués qui accroissent les capacités, ou pour compenser les inconvénients résultant du choix d’itinéraires moins encombrés.
Ces systèmes d’incitation sont limités dans le temps, la portée et les montants. Les économies estimées résultant des améliorations de l'efficacité de l’exploitation doivent au moins compenser le coût des mesures d’incitation dans un délai raisonnable. Ces systèmes sont soumis à un réexamen régulier avec la participation de représentants des usagers de l’espace aérien.
4. Les États membres qui ont établi ou autorisé des systèmes d’incitation surveillent la bonne mise en œuvre de ces systèmes d’incitation par les prestataires de services de navigation aérienne.
Article 13
Fixation de taux unitaires pour les zones tarifaires
1. Les États membres s'assurent que des taux unitaires sont fixés pour chaque zone tarifaire sur une base annuelle. Ils peuvent également s'assurer que des taux unitaires sont fixés d’avance pour chaque année d’une période ne dépassant pas cinq ans.
2. En cas de modifications importantes inattendues du trafic ou des coûts, les taux unitaires peuvent être modifiés pendant l’année en cause.
3. Les États membres informent la Commission et Eurocontrol, le cas échéant, des taux unitaires fixés pour chaque zone tarifaire.
Article 14
Perception des redevances
1. Les États membres peuvent percevoir les redevances au moyen d’une redevance unique par vol.
2. Les usagers de services de navigation aérienne paient sans délai et totalement toutes les redevances de navigation aérienne.
3. Les États membres s'assurent que des mesures d’exécution efficaces sont appliquées. Ces mesures peuvent comprendre le déni de services, la détention d’aéronefs ou d’autres mesures d’exécution conformes à la législation en vigueur.
Article 15
Transparence du mécanisme de tarification
1. Les États membres s'assurent que les représentants des usagers de l’espace aérien sont consultés sur la politique de tarification à intervalles réguliers. À cette fin, ils leur fournissent les informations nécessaires sur le mécanisme de tarification qu’ils utilisent, comme le prévoit l’annexe VI, ou lorsqu’un État membre a pris la décision visée à l’article 1er, paragraphe 6, ils leur fournissent les informations nécessaires comme le prévoit l’annexe , partie 2, et ils organisent une séance de consultation efficace et transparente pour présenter ces informations, ainsi que les informations visées à l’article 8, en présence des prestataires de services de navigation aérienne concernés.
2. Sans préjudice de l’article 18 du règlement sur la fourniture de services, la documentation nécessaire est mise à la disposition des représentants des usagers de l’espace aérien, de la Commission, d’Eurocontrol et des autorités de surveillance nationales trois semaines avant la séance de consultation.
CHAPITRE IV
DISPOSITIONS FINALES
Article 16
Recours
Les États membres veillent à ce que les décisions prises en vertu du présent règlement soient dûment motivées et soient soumises à une procédure d’examen efficace ou de recours.
Article 17
Obligation de faciliter la surveillance de l’application
Les prestataires de services de navigation aérienne facilitent les inspections et les enquêtes organisées par les autorités de surveillance nationales ou par un organisme agréé agissant en leur nom, notamment des visites sur place. Les personnes autorisées par ces instances sont habilitées:
a)
à examiner les documents comptables, les registres, les inventaires et tout autre document important pour la détermination de redevances de navigation aérienne;
b)
à faire des copies de ces documents ou d’extraits de ces documents;
c)
à demander des explications orales sur place;
d)
à pénétrer dans les locaux, terrains ou moyens de transport concernés.
Ces inspections et enquêtes sont effectuées conformément aux procédures en vigueur dans l’État membre où elles ont lieu.
Article 18
Entrée en vigueur
1. Le présent règlement entre en vigueur le septième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
2. Le présent règlement est applicable à partir du 1er janvier 2007. Cependant:
les États membres peuvent reporter l’application des articles 9, 10, 12, 13 et 14 concernant les redevances de route jusqu'au 1er janvier 2008;
les États membres peuvent reporter l’application de l'article 9 et des articles 11 à 15 concernant les redevances terminales jusqu’au 1er janvier 2010;
si les États membres décident de reporter l'application conformément aux deuxième et troisième alinéas, ils en informent la Commission.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 6 décembre 2006.