ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 19. prosince 2008,
kterým se zřizuje Výbor odborníků pro vysílání pracovníků
(2009/17/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (1), a zejména článek 4 uvedené směrnice, ukládá jednoznačné povinnosti, pokud jde o spolupráci mezi vnitrostátními správními orgány, a stanoví, že členské státy odpovídají za vytvoření nezbytných podmínek pro takovouto spolupráci. Uvedená směrnice dále členským státům ukládá jednoznačnou povinnost učinit vhodná opatření, aby všeobecně zpřístupnily informace o pracovních podmínkách, a to nejen zahraničním poskytovatelům služeb, nýbrž rovněž dotčeným vyslaným pracovníkům.
(2)
Komise ve svém sdělení Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů „Vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb - co nejlepší využití výhod a příležitostí a současné zajištění ochrany pracovníků“ (2) ze dne 13. června 2007 oznámila svůj záměr zřídit výbor na vysoké úrovni s cílem poskytnout členským státům podporu a pomoc při určování a výměně osvědčených postupů a s cílem institucionalizovat současnou neformální skupinu vládních odborníků a pravidelně zahrnovat sociální partnery.
(3)
Komise ve svém doporučení ze dne 3. dubna 2008 o větší správní spolupráci v souvislosti s vysíláním pracovníků v rámci poskytování služeb (3) uvedla, že by se členské státy měly aktivně podílet na systematickém a formálním procesu určování a výměny osvědčených postupů v oblasti vysílání pracovníků, a to prostřednictvím fór pro spolupráci zřízených za tímto účelem Komisí.
(4)
V závěrech Rady ze dne 9. června 2008 byla Komise vyzvána k institucionalizaci neformální skupiny zabývající se vysíláním pracovníků zřízením výboru odborníků.
(5)
Výbor, který má být zřízen, by podle stejných závěrů Rady měl být v kontaktu s veřejnými orgány odpovídajícími za kontrolu, jako jsou například inspektoráty práce, a měl by na příslušných úrovních a v souladu s vnitrostátními právními předpisy a postupy formálně a pravidelně zapojovat sociální partnery, zejména zástupce sociálních partnerů v odvětvích, v nichž často dochází k vysílání pracovníků.
(6)
Proto je nutné zřídit výbor odborníků v oblasti vysílání pracovníků a vymezit jeho úkoly, povinnosti a strukturu.
(7)
Výbor odborníků by měl mimo jiné podporovat členské státy při stanovování a výměně zkušeností a osvědčených postupů a pomáhat jim při tom, podporovat výměnu příslušných informací, zkoumat všechny otázky a obtíže, které mohou vyvstat na základě praktického uplatňování právních předpisů týkajících se vysílání pracovníků, jakož i jejich prosazování v praxi, a pozorně sledovat pokrok při zlepšování přístupu k informacím a ve správní spolupráci, včetně vytvoření možného elektronického systému pro výměnu informací.
(8)
Výbor by se měl skládat z odborníků zastupujících vnitrostátní orgány, které v každém členském státě odpovídají za provádění, uplatňování a sledování pravidel o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb, nebo mají tyto úkoly na starosti, či se na nich podílejí. Takoví odborníci by měli disponovat odpovídajícím rozsahem znalostí, schopností a zkušeností v příslušných oblastech politiky. V souladu s vnitrostátními předpisy a postupy by ve výboru mohly být zastoupeny specializované subjekty odpovědné za kontrolu právních předpisů, jako jsou inspektoráty práce, a sociální partneři.
(9)
Ve výboru by rovněž měli formálně a pravidelně působit sociální partneři na evropské úrovni, zejména ti, kteří zastupují odvětví, v nichž dochází častěji k vysílání pracovníků, například stavebnictví, dočasná agenturní práce, stravování, zemědělství a doprava. Rovněž by měl mít možnost využívat odborné způsobilosti odborníků se specifickými znalostmi v určité oblasti zařazené do programu výboru.
(10)
Zástupci států EHP/ESVO, Kontrolního úřadu ESVO, přistupujících a kandidátských zemí a Švýcarska by měli mít možnost účastnit se jako pozorovatelé.
(11)
Měla by být stanovena pravidla týkající se zveřejňování informací ze strany členů, aniž budou dotčena bezpečnostní pravidla Komise stanovená v příloze rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom (4).
(12)
Osobní údaje týkající se členů by se měly zpracovávat podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (5).
(13)
Vzniklé výdaje by měly být financovány podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1672/2006/ES ze dne 24. října 2006, kterým se zavádí program Společenství pro zaměstnanost a sociální solidaritu - Progres (6),
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zřizuje se výbor odborníků nazvaný „Výbor odborníků pro vysílání pracovníků“ (dále jen „výbor“).
Článek 2
Úkoly
Výbor má tyto úkoly:
1)
podporovat členské státy při stanovování a výměně zkušeností a osvědčených postupů a pomáhat jim při tom;
2)
prosazovat výměnu příslušných informací, včetně informací o stávajících formách (dvoustranné) správní spolupráce mezi členskými státy a/nebo sociálními partnery;
3)
zkoumat všechny otázky, obtíže a specifické problémy, které mohou vyvstat v souvislosti s prováděním a praktickým uplatňováním směrnice 96/71/ES nebo vnitrostátních prováděcích opatření, jakož i s jejich prosazováním v praxi;
4)
zkoumat případné problémy, jež mohou nastat při uplatňování čl. 3 odst. 10 směrnice 96/71/ES;
5)
sledovat dosažený pokrok při zlepšování přístupu k informacím a ve správní spolupráci a v této souvislosti mimo jiné posuzovat jednotlivé možnosti vhodné technické podpory pro výměnu informací potřebnou pro zlepšení správní spolupráce, včetně elektronického systému pro výměnu informací;
6)
zkoumat možnosti účinnějšího dodržování a prosazování práv pracovníků a případně ochrany jejich postavení;
7)
podílet se na podrobném přezkoumání praktických problémů s přeshraničním prosazováním práva s cílem řešit stávající problémy, zlepšovat praktické uplatňování stávajících právních nástrojů a případně zlepšovat vzájemnou pomoc mezi členskými státy.
Článek 3
Jmenování členů
1. Každý členský stát jmenuje do výboru dva zástupce. Může rovněž jmenovat dva náhradníky.
Při jmenování svých zástupců by členské státy měly zapojit veřejné orgány, jako například inspektoráty práce, odpovědné za kontrolu právních předpisů v oblasti vysílání pracovníků. Mohou rovněž v souladu s vnitrostátními právními předpisy a/nebo postupy zapojit sociální partnery.
2. Zástupci sociálních partnerů na úrovni Společenství i zástupci sociálních partnerů v odvětvích, v nichž často dochází k vysílání pracovníků, se mohou v souladu s postupy stanovenými jejich organizacemi a Komisí účastnit jednání výboru jako pozorovatelé.
Tyto zástupce jmenuje Komise na návrh příslušných sociálních partnerů na úrovni Společenství nebo na odvětvové úrovni.
Tuto skupinu pozorovatelů bude tvořit nejvýše 20 členů v následujícím složení:
-
pět členů zastupujících organizace zaměstnavatelů na úrovni Společenství,
-
pět členů zastupujících zaměstnanecké organizace na úrovni Společenství,
-
nejvýše 10 zástupců sociálních partnerů (rozdělených rovnoměrně mezi organizacemi zaměstnavatelů a zaměstnaneckými organizacemi) v odvětvích, v nichž často dochází k vysílání pracovníků.
3. Zástupci států EHP/ESVO, Kontrolního úřadu ESVO, přistupujících a kandidátských zemí a Švýcarska se mohou rovněž účastnit jednání výboru jako pozorovatelé.
4. Jména členů se shromažďují, zpracovávají a zveřejňují v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
Článek 4
Praktické fungování výboru
1. Výboru předsedá Komise.
2. Po dohodě s Komisí mohou být zřízeny podskupiny pro přezkoumání konkrétních otázek v souladu s mandátem stanoveným výborem. Tyto podskupiny se rozpouštějí, jakmile svůj mandát splní.
3. Po dohodě s Komisí mohou být v jednotlivých případech k účasti na jednání výboru nebo podskupiny podle potřeby přizváni odborníci, mezi nimiž mohou být zástupci mezinárodních organizací se zvláštní odbornou způsobilostí v projednávané oblasti.
4. Výbor a jeho podskupiny obvykle zasedají v prostorách Komise, a to v souladu se stanovenými postupy a rozvrhem. Výbor může být vyzván k zasedání na jiném místě, zejména na návrh některého členského státu, který si bude přát uspořádat jednání výboru nebo jedné z jeho podskupin v souvislosti s akcí, která bude mít pro výbor, jeho podskupinu/podskupiny nebo daný členský stát zvláštní význam.
Komise zabezpečuje služby sekretariátu. Zasedání výboru a jeho podskupin se mohou účastnit další úředníci Komise, kteří mají zvláštní zájem na projednávaných otázkách.
5. Výbor přijme svůj jednací řád na základě vzorového jednacího řádu přijatého Komisí.
6. Informace získané účastí na jednáních výboru nebo podskupiny se nevyzrazují, pokud Komise má za to, že se týkají důvěrných skutečností.
7. Komise může na internetu zveřejnit shrnutí, závěr, dílčí závěr nebo pracovní dokument výboru v původním jazyce dotyčného dokumentu.
Článek 5
Náhrada výdajů
V souladu s pravidly Komise pro poskytování náhrad externím odborníkům uhradí Komise členům, pozorovatelům a přizvaným odborníkům cestovní výlohy a případně též výdaje na pobyt v souvislosti s činností výboru.
Členům, pozorovatelům a přizvaným odborníkům za výkon funkce nepřísluší odměna.
Potřeby lidských a administrativních zdrojů budou pokryty v rámci přídělů, které lze poskytnout řídícímu generálnímu ředitelství v rámci postupu pro roční příděly v důsledku omezení rozpočtu.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 19. prosince 2008.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 19 décembre 2008
instituant le comité d’experts en matière de détachement de travailleurs
(2009/17/CE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
considérant ce qui suit:
(1)
La directive 96/71/CE du Parlement européen et du Conseil du 16 décembre 1996 concernant le détachement de travailleurs effectué dans le cadre d’une prestation de services (1), et notamment son article 4, impose des obligations claires en matière de coopération entre les administrations nationales, et prévoit qu’il incombe aux États membres de créer les conditions nécessaires à celle-ci. La directive dispose en outre clairement que les États membres doivent prendre les mesures appropriées pour que les informations concernant les conditions de travail et d’emploi soient généralement accessibles non seulement aux prestataires de services étrangers, mais également aux travailleurs détachés concernés.
(2)
Dans sa communication du 13 juin 2007 au Parlement européen, au Conseil, au Comité économique et social européen et au Comité des régions intitulée «Détachement de travailleurs dans le cadre de la prestation de services: en tirer les avantages et les potentialités maximum tout en garantissant la protection des travailleurs» (2), la Commission a annoncé son intention de mettre en place un comité à haut niveau, afin de soutenir les États membres et de les aider à identifier et échanger les bonnes pratiques, d’institutionnaliser le groupe d’experts gouvernementaux aujourd’hui informel et de développer la participation formelle régulière des partenaires sociaux.
(3)
Dans sa recommandation du 3 avril 2008 relative à l’amélioration de la coopération administrative dans le contexte du détachement de travailleurs effectué dans le cadre d’une prestation de services (3), la Commission a indiqué que les États membres devraient participer activement à un processus formel et systématique d’identification et d’échange de bonnes pratiques dans le domaine du détachement de travailleurs dans le cadre de tout forum de coopération établi par la Commission à cette fin.
(4)
Dans ses conclusions du 9 juin 2008, le Conseil a invité la Commission à institutionnaliser le groupe informel sur le détachement de travailleurs en créant un comité d’experts.
(5)
Aux termes des conclusions du Conseil précitées, le comité à créer devrait nouer des contacts avec les instances publiques chargées des opérations de contrôle, telles que les inspections du travail, et, aux niveaux appropriés et dans le respect de la législation et de la pratique nationales, associer officiellement et régulièrement les partenaires sociaux, en particulier des représentants des partenaires sociaux dans les secteurs où le recours aux travailleurs détachés est fréquent.
(6)
Il convient par conséquent d’instituer un comité d’experts dans le domaine du détachement de travailleurs et de définir ses missions, responsabilités et structure.
(7)
Il y a lieu, entre autres, que le comité d’experts soutienne les États membres et les aide à identifier et échanger leurs expériences et bonnes pratiques, qu’il promeuve l’échange d’informations pertinentes, qu’il examine toute question ou difficulté susceptible de se poser dans l’application concrète de la législation relative au détachement de travailleurs ainsi que dans son respect dans la pratique et qu’il suive de près les progrès accomplis dans l’amélioration de l’accès à l’information et de la coopération administrative, y compris la mise au point d’un éventuel système électronique d’échange d’informations.
(8)
Il convient que le comité soit composé d’experts représentant les autorités nationales, chargées, dans chaque État membre, de l’exécution, de l’application et du suivi de la réglementation applicable au détachement de travailleurs dans le cadre de la prestation de services, ou associées à ces missions. Il importe que ces experts disposent, ensemble, de toutes les connaissances, compétences et expérience utiles dans les différents domaines d’action concernés. Dans le respect de la législation et de la pratique nationales, des instances spécialisées chargées du contrôle de la législation, telles que les inspections du travail, ainsi que les partenaires sociaux, pourraient être représentés au comité.
(9)
Il convient également que le comité associe officiellement et régulièrement les partenaires sociaux à l’échelle européenne, en particulier les représentants des secteurs dans lesquels le recours aux travailleurs détachés est fréquent, comme la construction, le travail intérimaire, l’hôtellerie et la restauration, l’agriculture et les transports. Il est aussi nécessaire que le comité puisse s’appuyer sur l’expérience de professionnels disposant de compétences particulières concernant certains sujets inscrits à son ordre du jour.
(10)
Il y a lieu de permettre la participation, en qualité d’observateurs, de représentants des États de l’EEE/AELE, de l’Autorité de surveillance de l’AELE, des pays en voie d’adhésion, des pays candidats et de la Suisse.
(11)
Il convient de prévoir des règles applicables à la divulgation d’informations par les membres du comité, sans préjudice de la réglementation de la Commission en matière de sécurité définie à l’annexe de la décision 2001/844/CE, CECA, Euratom de la Commission (4).
(12)
Il y a lieu que les données à caractère personnel relatives aux membres du comité soient traitées conformément au règlement (CE) no 45/2001 du Parlement européen et du Conseil du 18 décembre 2000 relatif à la protection des personnes physiques à l’égard du traitement des données à caractère personnel par les institutions et organes communautaires et à la libre circulation de ces données (5).
(13)
Il y a lieu que les dépenses encourues soient financées au titre de la décision no 1672/2006/CE du Parlement européen et du Conseil du 24 octobre 2006 établissant un programme communautaire pour l’emploi et la solidarité sociale - Progress (6),
DÉCIDE:
Article premier
Il est créé un comité d’experts intitulé «Comité d’experts en matière de détachement de travailleurs», ci-après «le comité».
Article 2
Missions
Le comité a pour missions:
1)
de soutenir les États membres et de les aider à identifier leurs expériences et bonnes pratiques et à en promouvoir l’échange;
2)
de promouvoir l’échange d’informations pertinentes, y compris celles concernant les formes existantes de coopération administrative (bilatérale) entre les États membres et/ou les partenaires sociaux;
3)
d’examiner toute question, difficulté ou enjeu particulier susceptible de se faire jour concernant l’exécution et l’application pratique de la directive 96/71/CE ou les mesures nationales d’exécution, ainsi que le contrôle de l’application de la directive dans la pratique;
4)
d’examiner toute difficulté éventuelle consécutive à l’application de l’article 3, paragraphe 10, de la directive 96/71/CE;
5)
de suivre les progrès accomplis pour améliorer l’accès aux informations et la coopération administrative et, dans ce contexte, d’évaluer notamment les différentes options permettant de fournir un appui technique adéquat pour la mise en place des échanges d’informations requis pour améliorer la coopération administrative, y compris un système électronique d’échange d’informations;
6)
d’examiner les possibilités d’améliorer le respect effectif des droits des travailleurs et le contrôle du respect de ces droits, ainsi que la protection de la situation des travailleurs, si nécessaire;
7)
de procéder à un examen approfondi des problèmes concrets de contrôle transfrontalier de l’application de la législation afin de résoudre les problèmes existants, d’améliorer l’application pratique des instruments juridiques existants et, le cas échéant, l’assistance mutuelle que se portent les États membres.
Article 3
Composition - Nomination
1. Les États membres désignent chacun deux représentants au comité. Ils peuvent aussi nommer deux membres suppléants.
Lorsqu’ils nomment leurs représentants, les États membres devraient associer les instances publiques chargées du contrôle de la législation applicable aux travailleurs détachés, telles que les inspections du travail. Ils peuvent aussi, conformément à la législation et/ou à la pratique nationales, associer les partenaires sociaux.
2. Des représentants des partenaires sociaux au niveau communautaire ainsi que des partenaires sociaux de secteurs dans lesquels le recours à des travailleurs détachés est fréquent peuvent participer aux réunions du comité en qualité d’observateurs, selon les modalités définies entre leurs organisations et la Commission.
Ces représentants sont nommés par la Commission sur proposition des partenaires sociaux concernés au niveau communautaire ou au niveau sectoriel.
Ce groupe est composé de vingt observateurs au plus, représentant respectivement
-
les organisations d’employeurs au niveau communautaire, pour cinq d’entre eux,
-
les organisations de travailleurs au niveau communautaire, pour cinq d’entre eux,
-
les partenaires sociaux (répartis à parité entre les organisations d’employeurs et celles de travailleurs) de secteurs dans lesquels le recours au détachement de travailleurs est fréquent, pour dix d’entre eux au plus.
3. Des représentants des États de l’EEE/AELE, de l’Autorité de surveillance de l’AELE, des pays en voie d’adhésion, des pays candidats et de la Suisse peuvent également assister à des réunions du comité en qualité d’observateurs.
4. La collecte, la gestion et la publication des noms des membres sont effectuées conformément aux dispositions du règlement (CE) no 45/2001.
Article 4
Fonctionnement
1. La présidence du comité est assurée par la Commission.
2. En accord avec la Commission, des sous-groupes peuvent être formés pour examiner des questions spécifiques sur la base d’un mandat défini par le comité. Ils sont dissous aussitôt leur mandat rempli.
3. En accord avec la Commission, des experts - notamment des représentants d’organismes internationaux ayant une compétence particulière dans un sujet en cours d’examen - peuvent être invités au cas par cas à participer aux travaux du comité ou des sous-groupes lorsque cela s’avère utile et/ou nécessaire.
4. Le comité et ses sous-groupes se réunissent normalement dans des locaux de la Commission, selon les modalités et le calendrier fixés par celle-ci. Il peut être appelé à se réunir en d’autres lieux, notamment sur proposition d’un État membre souhaitant accueillir le comité ou un de ses sous-groupes à l’occasion d’un événement d’intérêt particulier pour le comité, les sous-groupes concernés ou l’État membre invitant.
Le secrétariat est assuré par les services de la Commission. D’autres fonctionnaires de la Commission ayant un intérêt particulier pour les travaux peuvent participer à des réunions du comité et de ses sous-groupes.
5. Le comité adopte son règlement intérieur sur la base du règlement intérieur type adopté par la Commission.
6. Les informations obtenues dans le cadre de la participation aux travaux du comité ou d’un de ses sous-groupes ne sont pas divulguées si la Commission estime qu’elles portent sur des questions confidentielles.
7. La Commission peut publier sur l’internet, dans la langue d’origine du document concerné, tout résumé, toute conclusion ou partie de conclusion ou tout document de travail du comité.
Article 5
Remboursement des dépenses
Les frais de voyage et, le cas échéant, de séjour supportés par les membres, les observateurs et les experts invités dans le cadre des activités du comité sont remboursés par la Commission conformément à ses règles sur le défraiement des experts externes.
Les membres, les observateurs et les experts invités ne sont pas rémunérés pour les services qu’ils rendent.
Les ressources humaines et administratives nécessaires sont financées au titre des fonds pouvant être alloués à la direction générale gestionnaire dans le cadre de la procédure d’allocation annuelle en fonction des contraintes budgétaires.
Article 6
Entrée en vigueur
La présente décision prend effet le jour de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Fait à Bruxelles, le 19 décembre 2008.