Směrnice Rady
ze dne 13. června 1988
o sbližování právních předpisů členských států týkajících se extrakčních rozpouštědel používaných při výrobě potravin a složek potravin
(88/344/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy týkajícími se extrakčních rozpouštědel jsou překážkou volného pohybu potravin a mohou vytvářet nerovné podmínky hospodářské soutěže, a tím přímo ovlivňovat vytváření nebo fungování společného trhu;
vzhledem k tomu, že sblížení výše uvedených právních předpisů je nezbytné, má-li být dosaženo volného pohybu potravin;
vzhledem k tomu, že právní předpisy týkající se extrakčních rozpouštědel pro použití v potravinách by měly v první řadě vzít v úvahu požadavky na ochranu lidského zdraví, ale v mezích požadovaných pro ochranu zdraví také hospodářské a technické požadavky;
vzhledem k tomu, že toto sbližování musí zahrnovat vytvoření jednotného seznamu extrakčních rozpouštědel pro výrobu potravin nebo složek potravin; že musí být rovněž stanovena obecná kritéria čistoty;
vzhledem k tomu, že používání extrakčních rozpouštědel podle správné výrobní praxe by mělo vést k odstranění všech nebo převážné části zbytků rozpouštědel z potravin nebo složek potravin;
vzhledem k tomu, že za těchto podmínek nelze technicky zamezit přítomnosti nezamýšlených zbytků nebo derivátů těchto rozpouštědel ve výsledné potravině nebo složce potraviny;
vzhledem k tomu, že specifické limity, které jsou sice obecně užitečné, není třeba stanovit pro látky vymezené v části I přílohy, neboť tyto látky byly s ohledem na bezpečnost spotřebitele shledány přijatelnými, jsou-li používány podle správné výrobní praxe;
vzhledem k tomu, že pro ochranu veřejného zdraví musí být stanoveny podmínky pro použití ostatních extrakčních rozpouštědel, která jsou uvedena v části II a v části III přílohy, jakož i přípustnou výši zbytků v potravinách a složkách potravin;
vzhledem k tomu, že do přijetí předpisů Společenství o látkách určených k aromatizaci by členským státům nemělo být bráněno, aby pro určité látky určené k aromatizaci schválily jako extrakční rozpouštědla látky, které se používají k jejich ředění a rozpouštění;
vzhledem k tomu, že předpisy týkající se některých extrakčních rozpouštědel by měly být po uplynutí určité doby přezkoumány na základě výsledků vědeckého a technického výzkumu co do přijatelnosti těchto rozpouštědel a podmínek pro jejich použití;
vzhledem k tomu, že by měla být stanovena zvláštní kritéria čistoty pro extrakční rozpouštědla a metody analýzy a odběru vzorků extrakčních rozpouštědel v potravinách a na potravinách;
vzhledem k tomu, že bude-li se na základě nových poznatků zdát, že použití některého z extrakčních rozpouštědel uvedených v této směrnici představuje zdravotní riziko, musí být členské státy schopny jeho používání prozatímně zakázat nebo omezit nebo snížit stávající limity, dokud nebude přijato rozhodnutí na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že stanovení metod odběru vzorků a metod analýzy k prokázání látek uvedených v příloze, jakož i stanovení předpisů pro jejich čistotu představují prováděcí opatření technické povahy; že pro urychlení a zjednodušení schvalování předpisů a pro urychlení jejich uplatňování by měly členské státy a Komise úzce spolupracovat v rámci Stálého výboru pro potraviny, zřízenéhorozhodnutím Rady 69/414/EHS [4],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na extrakční rozpouštědla, která jsou používána nebo určena k použití při výrobě potravin nebo složek potravin.
Nevztahuje se na extrakční rozpouštědla, která jsou používána při výrobě potravinářských přídatných látek, vitaminů a ostatních přídatných živin, pokud tyto potravinářské přídatné látky, vitaminy a ostatní přídatné živiny nejsou uvedeny v některém seznamu v příloze.
Členské státy však dbají na to, aby použití potravinářských přídatných látek, vitaminů a ostatních přídatných živin nevedlo k tomu, že potraviny budou obsahovat zbytky extrakčních rozpouštědel v objemu nebezpečném lidskému zdraví.
2. Touto směrnicí nejsou dotčeny právní předpisy členských států o použití methanolu, propan-1-olu, propan-2-olu a trichlorethylenu jako extrakčních rozpouštědel při výrobě potravin a složek potravin.
3. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "rozpouštědly" látky používané k rozpouštění potravin nebo jejich součástí včetně všech kontaminujících látek, které se vyskytují v potravinách nebo na jejich povrchu;
b) "extrakčními rozpouštědly" rozpouštědla, která se používají při extrakčním procesu během zpracování surovin, potravin nebo jejich součástí nebo složek a která se odstraňují z konečného výrobku, avšak ze kterých mohou v potravině nebo složce potraviny zbýt nezamýšlené, ale technicky nevyhnutelné zbytky nebo deriváty.
Článek 2
1. Členské státy povolí používání látek uvedených v příloze při výrobě potravin nebo složek potravin jako extrakčních rozpouštědel za podmínek použití uvedených v příloze a za dodržení nejvyšších zbytkových množství uvedených v této příloze.
Členské státy nesmějí zakazovat nebo omezovat přístup nebo bránit v přístupu na trh potravinám nebo složkám potravin z důvodů týkajících se použitých extrakčních rozpouštědel nebo jejich zbytků, jsou-li v souladu s touto směrnicí.
2. Členské státy zakáží používání jiných látek jako extrakčních rozpouštědel, než jaké jsou uvedeny v příloze, ani nerozšíří podmínky použití a nejvyšší zbytková množství nad podmínky použití a nejvyšší množství uvedené v příloze.
3. Až do přijetí předpisů Společenství o látkách používaných k rozpouštění a ředění látek určených k aromatizaci smějí členské státy na svém území povolit použití látek používaných k ředění nebo rozpouštění látek určených k aromatizaci jako rozpouštědel k extrakci látek určených k aromatizaci z přírodních aromatických materiálů.
4. Jako extrakční rozpouštědla při výrobě potravin nebo složek potravin jsou povoleny voda, do níž mohou být přimíseny látky pro úpravu kyselosti nebo zásaditosti, jakož i jiné potraviny, které mají vlastnosti rozpouštědla.
5. Ve lhůtě dvou let od přijetí této směrnice přezkoumá Komise po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny ustanovení týkající se části I přílohy a níže uvedených látek a v případě potřeby navrhne postupem podle článku 100a Smlouvy změny:
Butan-1-ol
Butan-2-ol
Methyl-propan-1-ol
Methyl-propan-2-ol
Octan methylnatý
Cyklohexan
Dichlormetan
Hexan
Ethylmethylketon
Isobutan
Diethylether
V rámci těchto změn Rada rozhodne, zda se mají zbytky extrakčních rozpouštědel uvedené v části III přílohy vztahovat na látky určené k aromatizaci namísto potravin.
6. Komise po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny přezkoumá stav ve vztahu k látkám uvedeným v čl. 1 odst. 2 a předloží Radě vhodné návrhy
- do tří let od přijetí této směrnice pro methanol, propan-1-ol a propan-2-ol,
- do sedmi let od přijetí této směrnice pro trichlorethylen.
Článek 3
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby látky uvedené v příloze jako extrakční rozpouštědla odpovídaly těmto kritériím čistoty:
a) nesmějí obsahovat žádná toxikologicky nebezpečná množství jakéhokoliv prvku nebo látky;
b) nesmějí, aniž jsou dotčeny odchylky případně obsažené ve zvláštních kritériích čistoty podle písmene c), obsahovat více než 1 mg/kg arzenu a více než 1 mg/kg olova;
c) musí odpovídat zvláštním kritériím čistoty stanoveným podle článku 4.
Článek 4
Postupem podle článku 6 se stanoví
a) metody analýzy nezbytné ke přezkoušení dodržování obecných a zvláštních kritérií čistoty uvedených v článku 3;
b) metody odběru vzorků a metody kvalitativní a kvantitativní analýzy extrakčních rozpouštědel uvedených v příloze, které byly použity v potravinách nebo složkách potravin;
c) je-li to nezbytné, zvláštní kritéria čistoty pro extrakční rozpouštědla uvedená v příloze, zvláště limity obsahu rtuti a kadmia; tato kritéria budou stanovena ve lhůtě tří let ode dne přijetí této směrnice.
Článek 5
1. Shledá-li členský stát po přijetí této směrnice na základě nových informací nebo přehodnocení stávajících informací závažné důvody nasvědčující tomu, že použití některé z látek uvedených v příloze v potravinách nebo přítomnost jedné nebo více součástí uvedených v článku 3 v těchto látkách může ohrozit lidské zdraví, přestože splňuje požadavky stanovené v této směrnici, smí tento členský stát na svém území prozatímně pozastavit nebo omezit použitelnost uvedených ustanovení. Neprodleně o těchto opatřeních uvědomí ostatní členské státy a Komisi a odůvodní své rozhodnutí.
2. Komise co nejdříve přezkoumá důvody uvedené daným členským státem a konzultuje Stálý výbor pro potraviny, nato neprodleně vydá stanovisko a přijme nezbytná opatření, která nahrazují opatření uvedená v odstavci 1.
3. Má-li Komise za to, že k vyřešení obtíží uvedených v odstavci 1 a k zajištění ochrany lidského zdraví je nezbytné pozměnit tuto směrnici, zahájí postup podle článku 6 směřující k přijetí těchto změn. Členský stát, který již přijal ochranná opatření, může v tomto případě zachovat jejich použitelnost až do té doby, než změny vstoupí v platnost na jeho území.
Článek 6
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese záležitost Stálému výboru pro potraviny jeho předseda.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme své stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Při hlasování ve výboru je hlasům zástupců členských států přidělena váha stanovená ve zmíněném článku. Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise neprodleně Radě návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
c) Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 7
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby látky uvedené v příloze, které jsou určeny k použití jako extrakční rozpouštědla v potravinách, mohly být uvedeny na trh pouze tehdy, jsou-li jejich obal, nádoba nebo etiketa opatřeny níže uvedenými údaji, které jsou snadno viditelné, jasně čitelné a neodstranitelné:
a) obchodní označení uvedené v příloze;
b) jasný odkaz na to, že materiál je z hlediska kvality vhodný pro použití při extrakci potravin nebo složek potravin;
c) údaj k identifikaci šarže;
d) jméno nebo obchodní firma a adresa výrobce, balírny nebo prodejce usazeného ve Společenství;
e) čisté množství vyjádřené v jednotkách objemu;
f) je-li to nezbytné, návod pro skladování a použití.
2. Odchylně od odstavce 1 smějí být údaje uvedené v odst. 1 písm. c), d), e) a f) uvedeny pouze v obchodních dokladech týkající se šarže, která je předkládána před dodávkou nebo během ní.
3. Tímto článkem nejsou dotčeny podrobnější nebo rozsáhlejší předpisy Společenství o metrologii nebo o klasifikaci nebo o balení a označování nebezpečných látek a přípravků na etiketách.
4. Členské státy neurčují způsob uvedení údajů stanovených v tomto článku přesněji, než je stanoveno v tomto článku.
Členské státy však zajistí, aby byl na jejich území zakázán prodej extrakčních rozpouštědel, jestliže údaje stanovené v tomto článku nejsou uvedeny v jazyce spotřebitelům snadno srozumitelném, není-li informování spotřebitele zajištěno jinými opatřeními. Toto ustanovení nebrání uvedení údajů ve více jazycích.
Článek 8
1. Tato směrnice se vztahuje i na extrakční rozpouštědla dovážená do Společenství a používaná nebo určená k použití při výrobě potravin a složek potravin.
2. Tato směrnice se nevztahuje na extrakční rozpouštědla ani potraviny určené pro vývoz mimo Společenství.
Článek 9
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí ve lhůtě tří let od jejího přijetí, aby bylo od tohoto dne povoleno uvádění na trh a používání extrakčních rozpouštědel, která jsou v souladu s touto směrnicí, a aby bylo zakázáno uvádění na trh a používání extrakčních rozpouštědel, která této směrnici nevyhovují. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 10
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 13. června 1988.
*****
DIRECTIVE DU CONSEIL
du 13 juin 1988
relative au rapprochement des législations des États membres concernant les solvants d'extraction utilisés dans la fabrication des denrées alimentaires et de leurs ingrédients
(88/344/CEE)
LE CONSEIL DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté économique européenne, et notamment son article 100 A,
vu la proposition de la Commission (1),
en coopération avec le Parlement européen (2),
vu l'avis du Comité économique et social (3),
considérant que les différences entre les législations nationales concernant les solvants d'extraction entravent la libre circulation des denrées alimentaires, qu'elles peuvent aboutir à des conditions inégales de concurrence et qu'elles ont donc une incidence directe sur l'établissement ou le fonctionnement du marché commun;
considérant que le rapprochement de ces législations est dès lors nécessaire pour permettre la libre circulation des denrées alimentaires;
considérant que les législations concernant les solvants d'extraction destinés à être utilisés dans les denrées alimentaires devraient tenir compte principalement des normes relatives à la santé humaine mais aussi, dans les limites exigées par la protection de la santé, des besoins économiques et techniques;
considérant qu'un tel rapprochement doit impliquer l'établissement d'une liste unique de solvants d'extraction pour la préparation des denrées alimentaires ou d'autres ingrédients alimentaires; qu'il convient également de spécifier les critères généraux de pureté;
considérant que l'emploi d'un solvant d'extraction dans des conditions de bonne pratique de fabrication devrait avoir comme résultat l'élimination de la totalité ou de la plus grande partie des résidus de solvants contenus dans les denrées alimentaires ou leurs ingrédients;
considérant que, dans de telles conditions, la présence de résidus ou dérivés dans le produit final de la denrée alimentaire ou de l'ingrédient peut être involontairement mais techniquement inévitable;
considérant qu'une limitation spécifique, tout en étant utile en règle générale, n'est pas nécessaire dans le cas des substances indiquées à l'annexe partie I et admises du point de vue sécurité pour le consommateur, si celles-ci sont employées dans des conditions de bonne pratique de fabrication;
considérant qu'il y a lieu, dans l'optique de la protection de la santé publique, de déterminer les conditions d'emploi d'autres solvants d'extraction indiqués à l'annexe parties II et III, ainsi que de résidus permis dans les denrées alimentaires et leurs ingrédients;
considérant que, en attendant l'adoption de règles communautaires concernant les arômes, les États membres ne devraient pas être empêchés d'autoriser comme solvants d'extraction pour certains arômes des substances utilisées pour diluer et dissoudre de tels matériaux;
considérant que les dispositions relatives à certains solvants d'extraction devraient être revues au bout d'un certain temps en fonction des résultats de la recherche scientifique et technique qui est en cours au sujet de l'acceptabilité de ces solvants et de leurs conditions d'utilisation;
considérant qu'il convient de définir des critères spécifiques de pureté pour les solvants d'extraction ainsi que des méthodes d'analyse et d'échantillonnage des solvants d'extraction dans et sur les denrées alimentaires;
considérant que, si l'utilisation d'un solvant d'extraction prévu dans la présente directive devait sembler, à la lumière d'informations nouvelles, entraîner un risque pour la santé, les États membres devraient pouvoir en suspendre ou en limiter l'utilisation ou réduire les limites prévues en attendant une décision au niveau communautaire;
considérant que la définition des méthodes d'échantillonnage et d'analyse permettant de vérifier les substances énumérées à l'annexe et leurs normes de pureté constitue des mesures d'application technique; que, pour simplifier et accélérer leur adoption et faciliter leur mise en oeuvre, il convient d'assurer une coopération étroite entre les États membres et la Commission au sein du comité permanent des denrées alimentaires institué par la décision 69/414/CEE (1),
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
1. La présente directive s'applique aux solvants d'extraction utilisés ou destinés à être utilisés dans la fabrication des denrées alimentaires ou de leurs ingrédients.
Elle ne s'applique pas aux solvants d'extraction utilisés pour la production d'additifs alimentaires, de vitamines et d'autres additifs nutritionnels, sauf si ces additifs alimentaires, vitamines et autres additifs nutritionnels figurent sur une des listes de l'annexe.
Toutefois, les États membres veillent à ce que l'utilisation d'additifs alimentaires, de vitamines et d'autres additifs nutritionnels n'entraîne pas, dans les denrées alimentaires, des résidus de solvants d'extraction à des teneurs dangereuses pour la santé humaine.
2. La présente directive n'affecte pas les législations des États membres concernant l'utilisation du méthanol, du propanol-1, du propanol-2 et du trichloroéthylène comme solvants d'extraction dans la fabrication des denrées alimentaires ou de leurs ingrédients.
3. Aux fins de la présente directive, on entend par:
a) « solvant »: toute substance propre à dissoudre une denrée alimentaire ou tout composant d'une denrée alimentaire, y compris tout agent contaminant présent dans ou sur cette denrée alimentaire;
b) « solvant d'extraction »: un solvant utilisé au cours du processus d'extraction lors du traitement de matières premières, de denrées alimentaires, de composants ou d'ingrédients de ces produits, qui est éliminé et qui peut provoquer la présence, involontaire mais techniquement inévitable, de résidus ou de dérivés dans la denrée alimentaire ou l'ingrédient.
Article 2
1. Les États membres autorisent l'utilisation, en tant que solvants d'extraction dans la fabrication de denrées alimentaires ou de leurs ingrédients, des substances et matières énumérées à l'annexe, dans les conditions d'emploi et le respect des limites maximales de résidus qui y sont éventuellement précisées.
Ils ne peuvent, pour des raisons concernant les solvants d'extraction utilisés, ou leurs résidus, qui répondent aux prescriptions de la présente directive, interdire, restreindre ou entraver la mise sur le marché des denrées alimentaires ou de leurs ingrédients.
2. Les États membres interdisent l'utilisation, en tant que solvants d'extraction, de substances et matières autres que les solvants d'extraction énumérés à l'annexe et ne peuvent étendre les conditions d'utilisation et limites maximales de résidus admissibles au-delà de ce qui y est indiqué.
3. En attendant l'adoption des dispositions communautaires sur les substances utilisées pour diluer ou dissoudre les arômes, les États membres peuvent admettre, sur leur territoire, l'emploi de substances utilisées pour diluer ou dissoudre les arômes, en tant que solvants pour l'extraction d'arômes provenant d'aromates.
4. L'eau, à laquelle peuvent avoir été ajoutées des substances réglant l'acidité ou l'alcalinité, ainsi que d'autres substances alimentaires qui possèdent des propriétés de solvants sont autorisées comme solvants d'extraction dans la fabrication des denrées alimentaires ou de leurs ingrédients.
5. Dans un délai de deux ans à partir de l'adoption de la présente directive, la Commission, après consultation du comité scientifique pour l'alimentation humaine, réexamine les dispositions relatives à la partie I de l'annexe et aux substances indiquées ci-après et, en tant que de besoin, en propose la modification selon la procédure prévue à l'article 100 A du traité:
Butanol-1
Butanol-2
Méthyl-propanol-1
Méthyl-propanol-2
Acétate de méthyle de méthyle
Cyclohexane
Dichlorométhane
Hexane
Méthyl-éthyl-cétone
Isobutane
Éther diéthylique
Dans le cadre de cette modification, le Conseil décide s'il y a lieu de référer les résidus des solvants d'extraction énumérés à l'annexe partie III aux arômes au lieu des denrées alimentaires.
6. La Commission, après consultation du comité scientifique pour l'alimentation humaine, réexamine la situation en ce qui concerne les substances visées à l'article 1er paragraphe 2 et soumet au Conseil toute proposition appropriée:
- trois ans après l'adoption de la présente directive, en ce qui concerne le méthanol, le propanol-1 et le propanol-2,
- sept ans après l'adoption de la présente directive, en ce qui concerne le trichloroéthylène.
Article 3
Les États membres prennent toutes les mesures nécessaires pour garantir que les substances et matières figurant à l'annexe comme solvants d'extraction réunissent les critères de pureté suivants:
a) ne pas contenir de quantité toxicologiquement dangereuse d'un quelconque élément ou substance;
b) sous réserve des dérogations éventuellement prévues par les critères de pureté spécifiques visés au point c), ne pas contenir plus de 1 milligramme par kilogramme d'arsenic ou plus de 1 milligramme par kilogramme de plomb;
c) répondre aux critères spécifiques de pureté déterminés conformément à l'article 4.
Article 4
Sont déterminés selon la procédure prévue à l'article 6:
a) les méthodes d'analyse nécessaires au contrôle du respect des critères généraux et spécifiques de pureté mentionnés à l'article 3;
b) la procédure de prise d'échantillons et les méthodes d'analyse qualitative et quantitative des solvants d'extraction énumérés à l'annexe et utilisés dans les denrées ou ingrédients;
c) si nécessaire, les critères spécifiques de pureté des solvants d'extraction énumérés à l'annexe, et notamment les teneurs maximales autorisées en mercure et en cadmium de ces solvants; ces critères sont arrêtés dans un délai de trois ans à compter de la date d'adoption de la présente directive.
Article 5
1. Si, à la suite d'informations nouvelles ou d'une réévaluation d'informations existantes effectuée après l'adoption de la présente directive, un État membre a des motifs précis permettant d'établir que l'emploi, dans les denrées alimentaires, de l'une des substances énumérées à l'annexe ou la présence dans ces substances de l'un ou de plusieurs des composants visés à l'article 3 est susceptible de nuire à la santé humaine, bien que les conditions énoncées dans la présente directive soient respectées, il peut suspendre ou restreindre temporairement sur son territoire l'application des dispositions en cause. Il en informe immédiatement les autres États membres ainsi que la Commission en donnant les raisons de sa décision.
2. La Commission examine dans les meilleurs délais les motifs invoqués par l'État membre concerné et consulte le comité permanent des denrées alimentaires, puis elle émet immédiatement son avis et prend les mesures appropriées pouvant remplacer les mesures visées au paragraphe 1.
3. Si la Commission estime que des modifications à la présente directive sont nécessaires pour résoudre les difficultés mentionnées au paragraphe 1 et garantir la protection de la santé humaine, elle entame la procédure prévue à l'article 6 en vue de l'adoption de ces modifications; dans ce cas, l'État membre qui a adopté des mesures de sauvegarde peut appliquer celles-ci jusqu'à l'entrée en vigueur desdites modifications sur son territoire.
Article 6
1. Dans le cas où il est fait référence à la procédure définie au présent article, le comité permanent des denrées alimentaires est saisi par son président.
2. Le représentant de la Commission soumet au comité un projet de mesures à prendre. Le comité émet son avis sur ce projet dans un délai que le président peut fixer en fonction de l'urgence de la question en cause. L'avis est émis à la majorité prévue à l'article 148 paragraphe 2 du traité pour l'adoption des décisions que le Conseil est appelé à prendre sur proposition de la Commission. Lors des votes au sein du comité, les voix des représentants des États membres sont affectées de la pondération définie à l'article précité. Le président ne prend pas part au vote.
3. a) La Commission arrête les mesures envisagées lorsqu'elles sont conformes à l'avis du comité.
b) Lorsque les mesures envisagées ne sont pas conformes à l'avis du comité, ou en l'absence d'avis, la Commission soumet sans tarder au Conseil une proposition relative aux mesures à prendre. Le Conseil statue à la majorité qualifiée.
c) Si, à l'expiration d'un délai de trois mois à compter de la date à laquelle il a été saisi, le Conseil n'a pas arrêté de mesures, la Commission arrête les mesures proposées.
Article 7
1. Les États membres prennent toutes les dispositions utiles pour garantir que les substances énumérées à l'annexe et destinées, en tant que solvants d'extraction, à l'usage alimentaire ne puissent être mises sur le marché que si leurs emballages, récipients ou étiquettes portent les mentions suivantes, inscrites de manière à être facilement visibles, clairement lisibles et indélébiles:
a) la dénomination de vente indiquée conformément à l'annexe;
b) une mention claire indiquant que la substance est de qualité appropriée à son usage pour l'extraction des denrées alimentaires ou de leurs ingrédients;
c) une mention permettant d'identifier le lot;
d) le nom ou la raison sociale et l'adresse du fabricant ou du conditionneur ou d'un vendeur établi à l'intérieur de la Communauté; e) la quantité nette exprimée en unités de volume;
f) si nécessaire, les conditions particulières de conservation ou d'utilisation.
2. Par dérogation au paragraphe 1, les mentions aux points c), d), e) et f) de ce paragraphe peuvent ne figurer que sur les documents commerciaux relatifs au lot, à fournir avec ou avant la livraison.
3. Le présent article n'affecte pas les dispositions communautaires, plus précises ou plus étendues, relatives à la métrologie ou à la classification ainsi qu'au conditionnement et à l'étiquetage de substances et préparations dangereuses.
4. Les États membres s'abstiennent de préciser au-delà de ce que prévoit le présent article les modalités selon lesquelles les mentions prévues doivent être indiquées.
Toutefois, ils veillent à interdire sur leur territoire la vente à l'utilisateur de solvants d'extraction si les mentions prévues au présent article ne figurent pas dans une langue facilement comprise par les utilisateurs, à moins que l'information de ces derniers ne soit assurée par d'autres mesures. Cette disposition n'empêche pas que ces mentions soient indiquées en plusieurs langues.
Article 8
1. La présente directive s'applique également aux solvants d'extraction utilisés ou destinés à être utilisés dans la fabrication des denrées alimentaires ou des ingrédients importés dans la Communauté.
2. La présente directive ne s'applique ni aux solvants d'extraction ni aux denrées alimentaires destinées à l'exportation hors de la Communauté.
Article 9
Les États membres prennent les mesures nécessaires pour se conformer à la présente directive dans un délai de trois ans à compter de son adoption de façon à autoriser, dès cette date, la mise sur le marché et l'emploi des solvants d'extraction qui répondent aux dispositions de la présente directive et à interdire la mise sur le marché et l'emploi des solvants d'extraction qui n'y répondent pas. Ils en informent immédiatement la Commission.
Article 10
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Luxembourg, le 13 juin 1988.