NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 336/2006
ze dne 15. února 2006
o provádění Mezinárodního předpisu pro řízení bezpečnosti ve Společenství a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 3051/95
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Mezinárodní předpis pro řízení bezpečnosti lodí a pro zabránění znečištění (dále jen „předpis ISM“) byl přijat Mezinárodní námořní organizací (IMO) v roce 1993. Tento předpis se po přijetí kapitoly IX „Řízení bezpečného provozu lodí“ Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (SOLAS) z roku 1974 v květnu 1994 postupně stal závazným pro většinu lodí v mezinárodní plavbě.
(2)
IMO pozměnila předpis ISM usnesením MSC.104(73) přijatým dne 5. prosince 2000.
(3)
Pokyny pro provádění předpisu ISM správami byly přijaty na základě usnesení IMO A.788(19) dne 23. listopadu 1995. Tyto pokyny byly pozměněny usnesením A.913(22) přijatým dne 29. listopadu 2001.
(4)
Na základě nařízení Rady (ES) č. 3051/95 ze dne 8. prosince 1995 o řízení bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro (3) se předpis ISM stal závazným na úrovni Společenství s účinkem ode dne 1. července 1996 pro všechny osobní lodě typu ro-ro plující mezi přístavy členských států na pravidelných linkách, ve vnitrostátní i mezinárodní plavbě bez ohledu na to, pod kterou vlajkou plují. Byl to první krok k zajištění jednotného a systematického provádění předpisu ISM ve všech členských státech.
(5)
Dne 1. července 1998 se stal předpis ISM závazným podle ustanovení kapitoly IX SOLAS pro společnosti provozující osobní lodě, včetně vysokorychlostních osobních plavidel, ropných tankerů, chemických tankerů, lodí přepravujících plyn, lodí přepravujících volně ložený náklad a vysokorychlostních nákladních plavidel o hrubé prostornosti nejméně 500 GT v mezinárodní plavbě.
(6)
Dne 1. července 2002 se stal předpis ISM závazným pro společnosti provozující jiné nákladní lodě v mezinárodní plavbě a mobilní vrtné jednotky na volném moři o hrubé prostornosti nejméně 500 GT.
(7)
Bezpečnost lidského života na moři a ochranu životního prostředí lze účinně zvýšit přísným a závazným uplatňováním předpisu ISM.
(8)
Je žádoucí přímo použít předpis ISM na lodě plující pod vlajkou členského státu, jakož i na lodě bez ohledu na vlajku, pod kterou plují, provozované výlučně ve vnitrostátní plavbě nebo plující na pravidelných námořních linkách mezi přístavy členských států.
(9)
Přijetí nového nařízení s přímou použitelností by mělo zajistit kontrolu dodržování předpisu ISM za předpokladu, že rozhodnutí, zda provádět předpis u lodí bez ohledu na vlajku, pod kterou plují, provozovaných výhradně v přístavních oblastech, je ponecháno na členských státech.
(10)
V důsledku toho by se nařízení (ES) č. 3051/95 mělo zrušit.
(11)
Jestliže se členský stát domnívá, že dodržování konkrétních ustanovení části A předpisu ISM pro některé lodě nebo kategorie lodí výlučně ve vnitrostátní plavbě je v praxi pro společnosti v tomto státě obtížné, může se zcela nebo zčásti od uvedených ustanovení odchýlit, pokud přijme opatření zabezpečující rovnocenné dosažení cílů předpisu. Pro takové lodě a společnosti může zavést alternativní postupy pro vydávání osvědčení a ověřování.
(12)
Je nutné přihlédnout ke směrnici Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o státní přístavní inspekci (4).
(13)
Pro vymezení uznaných subjektů pro účely tohoto nařízení je rovněž nutné přihlédnout ke směrnici Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi lodí a dohledem nad nimi a pro související činnosti námořní správy (5), a pro stanovení oblasti působnosti tohoto nařízení, pokud jde o osobní lodě provozované ve vnitrostátní plavbě, ke směrnici Rady 98/18/ES ze dne 17. března 1998 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě (6).
(14)
Opatření nezbytná pro změnu přílohy II by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (7).
(15)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž posílení řízení bezpečnosti a bezpečného provozu lodí, jakož i zabránění znečištění z lodí, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíl
Cílem tohoto nařízení je posílit řízení bezpečnosti a bezpečný provoz lodí, jakož i zabránit znečištění z lodí uvedených v čl. 3 odst. 1 tím, že se zajistí, aby společnosti provozující tyto lodě dodržovaly předpis ISM pomocí těchto opatření:
a)
zavedení, uplatňování a řádná údržba systémů řízení bezpečnosti na lodích a na pevnině společnostmi a
b)
kontrola těchto systémů správami státu vlajky a státu přístavu.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1.
„předpisem ISM“ Mezinárodní předpis pro bezpečné řízení lodí a pro zabránění znečištění, přijatý Mezinárodní námořní organizací na základě usnesení shromáždění A.741(18) ze dne 4. listopadu 1993, ve znění usnesení Výboru pro námořní bezpečnost MSC.104(73) ze dne 5. prosince 2000, a uvedený v příloze I tohoto nařízení, v platném znění;
2.
„uznaným subjektem“ subjekt uznaný v souladu se směrnicí 94/57/ES;
3.
„společností“ vlastník lodi nebo jakýkoli jiný subjekt nebo osoba, jako je provozovatel nebo nájemce v nájmu typu „bareboat charter“, který převzal od vlastníka lodi odpovědnost za její provoz a který se při převzetí této odpovědnosti zavázal, že převezme veškeré povinnosti a odpovědnosti uložené předpisem ISM;
4.
„osobní lodí“ loď, včetně vysokorychlostního plavidla, přepravující více než dvanáct cestujících, nebo ponorka k přepravě osob;
5.
„cestujícím“ každá osoba kromě:
a)
velitele lodi a členů posádky či jiných osob zaměstnaných či pracujících v jakékoli funkci na palubě lodi při provozu této lodi a
b)
dětí mladších jednoho roku;
6.
„vysokorychlostním plavidlem“ vysokorychlostní plavidlo vymezené v pravidlu X-1/2 SOLAS v platném znění. Pro vysokorychlostní osobní plavidla platí omezení podle čl. 2 písm. f) směrnice 98/18/ES;
7.
„nákladní lodí“ loď, včetně vysokorychlostního plavidla, která není osobní lodí;
8.
„mezinárodní plavbou“ námořní plavba z přístavu členského státu nebo jakéhokoli jiného státu do přístavu mimo tento stát nebo naopak;
9.
„vnitrostátní plavbou“ plavba v námořních oblastech z přístavu členského státu do stejného či jiného přístavu v tomto členském státě;
10.
„pravidelnou lodní dopravou“ řada přeplaveb, které zajišťují dopravu mezi dvěma nebo více stejnými místy buď:
a)
podle zveřejněného plavebního řádu nebo
b)
plavbami tak pravidelnými nebo tak četnými, že tvoří zřejmou systematickou řadu;
11.
„osobní lodí typu ro-ro“ námořní osobní plavidlo vymezené v kapitole II-1 SOLAS v platném znění;
12.
„ponorkou k přepravě osob“ mobilní plavidlo pro přepravu cestujících, které pluje převážně pod vodou a které je závislé na podpoře z hladiny nebo povrchu, jako např. na hladinových lodích nebo na zařízení na pobřeží, pokud jde o kontrolu a alespoň jeden z těchto případů:
a)
dobití zdroje elektrické energie;
b)
doplnění stlačeného vzduchu;
c)
doplnění prostředků nutných k životu;
13.
„mobilní vrtnou jednotkou na volném moři“ plavidlo, které je schopné provádět vrty za účelem průzkumu nebo využití podmořských zdrojů, jako například kapalné či plynné uhlovodíky, síra nebo sůl;
14.
„hrubou prostorností“ hrubá prostornost lodi stanovená v souladu s Mezinárodní úmluvou o vyměřování lodí z roku 1969, nebo u lodí plujících výlučně ve vnitrostátní plavbě, jejichž hrubá prostornost nebyla vyměřena v souladu s uvedenou úmluvou, hrubá prostornost lodi stanovená v souladu s vnitrostátními předpisy o měření prostornosti.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na tyto typy lodí a na společnosti, které je provozují:
a)
nákladní lodě a osobní lodě plující pod vlajkou členského státu a provozované v mezinárodní plavbě;
b)
nákladní lodě a osobní lodě provozované výlučně ve vnitrostátní plavbě bez ohledu na vlajku, pod kterou plují;
c)
nákladní lodě a osobní lodě provozované mezi přístavy členských států na pravidelných námořních linkách bez ohledu na vlajku, pod kterou plují;
d)
mobilní vrtné jednotky na volném moři provozované pod pravomocí členského státu.
2. Toto nařízení se nevztahuje na tyto typy lodí nebo na společnosti, které je provozují:
a)
válečné lodě a lodě pro přepravu vojska a jiné lodě vlastněné nebo provozované členským státem a používané pouze pro vládní neobchodní účely;
b)
lodě nepoháněné mechanicky, dřevěné lodě primitivní konstrukce, rekreační jachty a rekreační plavidla, ledaže by byly nebo budou vybaveny posádkou a přepravují více než 12 cestujících pro obchodní účely;
c)
rybářská plavidla;
d)
nákladní lodě a mobilní vrtné jednotky na volném moři o hrubé prostornosti menší než 500 GT;
e)
osobní lodě jiné než osobní lodě typu ro-ro v námořních oblastech, a to třídy C a D vymezené v článku 4 směrnice 98/18/ES.
Článek 4
Soulad
Členské státy zajistí, aby všechny společnosti provozující lodě spadající do působnosti tohoto nařízení dodržovaly ustanovení tohoto nařízení.
Článek 5
Požadavky na řízení bezpečnosti
Lodě uvedené v čl. 3 odst. 1 a společnosti, které je provozují, musí splňovat požadavky části A předpisu ISM.
Článek 6
Vydávání osvědčení a ověřování
Pro účely vydávání osvědčení a ověřování dodržují členské státy ustanovení části B předpisu ISM.
Článek 7
Výjimka
1. Pokud se členský stát domnívá, že pro společnosti je v praxi obtížné dodržovat ustanovení bodů 6, 7, 9, 11 a 12 části A předpisu ISM pro některé lodě nebo kategorie lodí provozované výlučně ve vnitrostátní plavbě v členském státě, může se zcela nebo zčásti od uvedených ustanovení odchýlit, a to uložením opatření, která zajistí rovnocenné dosažení cílů předpisu.
2. Pokud se členský stát domnívá, že je obtížné v praxi uplatnit požadavky uvedené v článku 6, může v případě lodí a společností, u kterých byla uplatněna výjimka podle odstavce 1, stanovit alternativní postupy pro vydávání osvědčení a ověřování.
3. Jestliže nastanou okolnosti uvedené v odstavci 1, případně v odstavci 2, použije se tento postup:
a)
dotyčný členský stát oznámí Komisi výjimku a opatření, která má v úmyslu přijmout;
b)
jestliže je do šesti měsíců od oznámení rozhodnuto, v souladu s postupem uvedeným v čl. 12 odst. 2, že navrhovaná výjimka není opodstatněná nebo že navrhovaná opatření jsou nedostatečná, je uvedený členský stát povinen změnit navrhovaná opatření nebo se zdržet jejich přijetí;
c)
členský stát přijatá opatření zveřejní společně s přímým odkazem na odstavec 1, případně odstavec 2.
4. Dotyčný členský stát vydá v souladu s přílohou II částí B bodem 5 druhým pododstavcem osvědčení o platných provozních omezeních na základě výjimky podle odstavce 1, případně odstavce 2.
Článek 8
Platnost, přijetí a uznání osvědčení
1. Doklad o shodě zůstává v platnosti nejdéle pět let ode dne vydání. Osvědčení o řízení bezpečnosti zůstává v platnosti nejdéle pět let ode dne vydání.
2. Pro obnovení dokladu o shodě a osvědčení o řízení bezpečnosti se použijí příslušná ustanovení části B předpisu ISM.
3. Členské státy přijmou doklady o shodě, prozatímní doklady o shodě, osvědčení o řízení bezpečnosti a prozatímní osvědčení o řízení bezpečnosti, které vydala správa kteréhokoliv jiného členského státu nebo uznaný subjekt jménem této správy.
4. Členské státy přijmou doklady o shodě, prozatímní doklady o shodě, osvědčení o řízení bezpečnosti nebo prozatímní osvědčení o řízení bezpečnosti vydané správami třetích zemí nebo v jejich zastoupení.
U lodí provozovaných na pravidelných námořních linkách se nicméně ověří shoda dokladů o shodě, prozatímních dokladů o shodě, osvědčení o řízení bezpečnosti a prozatímních osvědčení o řízení bezpečnosti, vydaných v zastoupení správ třetích zemí, s předpisem ISM jakoukoliv vhodnou formou dotyčným členským státem (dotyčnými členskými státy) nebo v jeho (jejich) zastoupení, jen pokud nebyly vydány správou členského státu nebo uznaným subjektem.
Článek 9
Sankce
Členské státy stanoví pravidla týkající se sankcí za porušování tohoto nařízení a přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 10
Podávání zpráv
1. Členské státy podávají Komisi každé dva roky zprávu o provádění tohoto nařízení.
2. Komise vypracuje v souladu s postupem uvedeným v čl. 12 odst. 2 harmonizovaný vzor těchto zpráv.
3. Komise s pomocí Evropské agentury pro námořní bezpečnost vypracuje do šesti měsíců po obdržení zpráv členských států souhrnnou zprávu o provádění tohoto nařízení, případně s navrhovanými opatřeními. Tato zpráva je určena Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 11
Změny
1. Změny předpisu ISM mohou být vyňaty z oblasti působnosti tohoto nařízení podle článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) (8).
2. Jakákoliv změna přílohy II se provádí v souladu s postupem uvedeným v čl. 12 odst. 2.
Článek 12
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) zřízený podle článku 3 nařízení (ES) č. 2099/2002.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 13
Zrušovací ustanovení
1. Nařízení (ES) č. 3051/95 se zrušuje s účinkem od 24. března 2006.
2. Prozatímní doklady o shodě, prozatímní osvědčení o řízení bezpečnosti, doklady o shodě a osvědčení o řízení bezpečnosti vydané před 24. březnem 2006 zůstávají v platnosti do skončení doby své platnosti nebo do dalšího potvrzení.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Pro nákladní a osobní lodě, u nichž se dosud nevyžaduje dodržování předpisu ISM, se toto nařízení použije od 24. března 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 15. února 2006.
RÈGLEMENT (CE) N o 336/2006 DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL
du 15 février 2006
relatif à l'application du code international de gestion de la sécurité dans la Communauté et abrogeant le règlement (CE) no 3051/95 du Conseil
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 80, paragraphe 2,
vu la proposition de la Commission,
vu l'avis du Comité économique et social européen (1),
après consultation du Comité des régions,
statuant conformément à la procédure visée à l'article 251 du traité (2),
considérant ce qui suit:
(1)
Le code international de gestion pour la sécurité de l'exploitation des navires et la prévention de la pollution, ci-après dénommé «code ISM», a été adopté par l'Organisation maritime internationale (OMI) en 1993. Ce code est progressivement devenu obligatoire pour la plupart des navires effectuant des voyages internationaux, du fait de l'adoption en mai 1994 du chapitre IX «Gestion pour la sécurité de l'exploitation des navires» de la convention internationale pour la sauvegarde de la vie humaine en mer de 1974 (SOLAS).
(2)
Le code ISM a été modifié par l'OMI aux termes de sa résolution MSC.104 (73), adoptée le 5 décembre 2000.
(3)
Des lignes directrices relatives à l'application du code ISM par les administrations ont été adoptées par l'OMI par la résolution A.788 (19) le 23 novembre 1995. Ces lignes directrices ont été modifiées par la résolution A.913 (22) du 29 novembre 2001.
(4)
Le règlement (CE) no 3051/95 du Conseil du 8 décembre 1995 concernant la gestion de la sécurité des transbordeurs rouliers de passagers (3) a rendu le code ISM obligatoire au niveau communautaire, à partir du 1er juillet 1996, pour tous les transbordeurs rouliers de passagers exploitant une ligne régulière à destination ou en provenance de ports des États membres, qu'ils effectuent des voyages nationaux ou internationaux et quel que soit leur pavillon. Il s'agissait là d'une première étape pour assurer une application uniforme et cohérente du code ISM dans tous les États membres.
(5)
Le 1er juillet 1998, le code ISM est devenu obligatoire, conformément aux dispositions du chapitre IX de la SOLAS, pour les compagnies exploitant, pour des voyages internationaux, des navires à passagers et notamment des engins à passagers à grande vitesse, des pétroliers, des transporteurs de produits chimiques, des transporteurs de gaz, des vraquiers et des engins à cargaison à grande vitesse d'une jauge brute égale ou supérieure à 500 tonneaux.
(6)
Le 1er juillet 2002, le code ISM est devenu obligatoire pour les compagnies exploitant, pour des voyages internationaux, d'autres navires de charge et des unités mobiles de forage au large d'une jauge brute égale ou supérieure à 500 tonneaux.
(7)
L'application stricte et obligatoire du code ISM peut améliorer de manière effective la sauvegarde de la vie humaine en mer et la protection de l'environnement.
(8)
Il est souhaitable d'appliquer directement le code ISM aux navires battant pavillon d'un État membre ainsi qu'aux navires, quel que soit leur pavillon, qui effectuent exclusivement des voyages nationaux ou qui assurent un service régulier de transport maritime à destination ou en provenance de ports des États membres.
(9)
L'adoption d'un nouveau règlement, dont l'applicabilité est directe, devrait permettre de garantir l'application du code ISM étant entendu qu'il appartient aux États membres de décider s'il y a lieu d'appliquer le code aux navires qui, quel que soit leur pavillon, opèrent exclusivement dans les zones portuaires.
(10)
Il convient donc d'abroger le règlement (CE) no 3051/95.
(11)
Si un État membre estime que les compagnies éprouveront en pratique des difficultés à se conformer à des dispositions spécifiques de la partie A du code ISM en ce qui concerne certains navires ou certaines catégories de navires effectuant exclusivement des voyages nationaux dans cet État membre, il peut déroger en tout ou en partie aux dispositions en question en adoptant des mesures assurant un niveau de réalisation équivalent des objectifs dudit code. Il peut, en ce qui concerne ces navires et compagnies, établir d'autres procédures de certification et de vérification.
(12)
Il est nécessaire de tenir compte de la directive 95/21/CE du Conseil du 19 juin 1995 concernant le contrôle par l'État du port (4).
(13)
Il est également nécessaire de tenir compte de la directive 94/57/CE du Conseil du 22 novembre 1994 établissant les règles et normes communes concernant les organismes habilités à effectuer l'inspection et la visite des navires et les activités pertinentes des administrations maritimes (5), afin de définir les organismes agréés aux fins du présent règlement, ainsi que de la directive 98/18/CE du Conseil du 17 mars 1998 établissant des règles et normes de sécurité pour les navires à passagers (6), afin de déterminer le champ d'application du présent règlement en ce qui concerne les navires à passagers effectuant des voyages nationaux.
(14)
Il y a lieu d'arrêter les mesures nécessaires à la modification de l'annexe II en conformité avec la décision 1999/468/CE du Conseil du 28 juin 1999 fixant les modalités de l'exercice des compétences d'exécution conférées à la Commission (7).
(15)
Étant donné que les objectifs du présent règlement, à savoir l'amélioration de la gestion de la sécurité et de la sécurité de l'exploitation des navires ainsi que la prévention de la pollution par les navires, ne peuvent pas être réalisés de manière suffisante par les États membres et peuvent donc être mieux réalisés au niveau communautaire, la Communauté peut prendre des mesures, conformément au principe de subsidiarité consacré à l'article 5 du traité. Conformément au principe de proportionnalité tel qu'énoncé audit article, le présent règlement n'excède pas ce qui est nécessaire pour atteindre ces objectifs,
ONT ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Objectif
Le présent règlement a pour objectif d'améliorer la gestion de la sécurité, la sécurité de l'exploitation et la prévention de la pollution en ce qui concerne les navires visés à l'article 3, paragraphe 1, en assurant le respect du code ISM par les compagnies exploitant ces navires, au moyen:
a)
de la mise en place, de la mise en œuvre et de l'entretien adéquat par les compagnies de systèmes de gestion de la sécurité à bord et à terre, et
b)
du contrôle de ces systèmes par les administrations de l'État du pavillon et du port.
Article 2
Définitions
Aux fins du présent règlement, on entend par:
1)
«code ISM»: le code international de gestion pour la sécurité de l'exploitation des navires et la prévention de la pollution, adopté par l'Organisation maritime internationale aux termes de la résolution A.741 (18) de l'Assemblée du 4 novembre 1993, modifiée par la résolution MSC.104 (73) du comité de la sécurité maritime du 5 décembre 2000 et figurant à l'annexe I du présent règlement, dans sa version actualisée;
2)
«organisme agréé»: un organisme agréé conformément à la directive 94/57/CE;
3)
«compagnie»: le propriétaire du navire ou tout autre organisme ou personne, tel que l'armateur gérant ou l'affréteur coque nue, auquel le propriétaire du navire a confié la responsabilité de l'exploitation du navire et qui, en assumant cette responsabilité, a accepté de s'acquitter des tâches et des obligations imposées par le code ISM;
4)
«navire à passagers»: un navire, y compris un engin à grande vitesse, qui transporte plus de douze passagers ou un submersible à passagers;
5)
«passager»: toute personne autre que:
a)
le capitaine et les membres d'équipage ou les autres personnes employées ou occupées en quelque qualité que ce soit à bord d'un navire pour les besoins de ce dernier, ainsi que
b)
les enfants âgés de moins d'un an;
6)
«engin à grande vitesse»: un engin à grande vitesse au sens de la règle X-1/2 de la SOLAS, dans sa version actualisée. En ce qui concerne les engins à passagers à grande vitesse, les restrictions définies à l'article 2, point f), de la directive 98/18/CE sont applicables;
7)
«navire de charge»: un navire, y compris un engin à grande vitesse, qui n'est pas un navire à passagers;
8)
«voyage international»: tout voyage par mer d'un port d'un État membre ou de tout autre État vers un port situé en dehors de cet État, ou inversement;
9)
«voyage national»: tout voyage effectué dans des zones maritimes d'un port d'un État membre vers le même port ou un autre port de cet État membre;
10)
«service régulier de transport maritime»: une série de traversées par navire organisée de façon à assurer une liaison entre deux mêmes points ou davantage:
a)
soit selon un horaire publié;
b)
soit avec une régularité ou une fréquence telle que la liaison constitue une série systématique reconnaissable;
11)
«transbordeur roulier de passagers»: un navire de mer destiné à transporter des passagers, tel que défini au chapitre II-1 de la SOLAS, dans sa version actualisée;
12)
«submersible à passagers»: un engin mobile transportant des passagers, exploité principalement sous l'eau et ayant besoin d'une assistance en surface, par exemple un navire de surface ou un service à terre, pour une fonction de surveillance ainsi qu'une ou plusieurs des fonctions suivantes:
a)
recharge de la source d'énergie;
b)
recharge d'air à haute pression;
c)
recharge de l'équipement d'entretien de la vie;
13)
«unité mobile de forage au large»: un navire capable d'effectuer des opérations de forage ayant pour but d'explorer ou d'exploiter les ressources du sous-sol marin, comme les hydrocarbures liquides ou gazeux, le soufre ou le sel;
14)
«jauge brute»: la jauge brute d'un navire, déterminée conformément à la convention internationale sur le jaugeage des navires de 1969 ou, dans le cas de navires effectuant exclusivement des voyages nationaux et dont la jauge n'a pas été calculée conformément à ladite convention, la jauge brute du navire déterminée conformément aux réglementations nationales en matière de jaugeage.
Article 3
Champ d'application
1. Le présent règlement s'applique aux types de navires suivants ainsi qu'aux compagnies qui les exploitent:
a)
navires de charge et navires à passagers, battant pavillon d'un État membre, effectuant des voyages internationaux;
b)
navires de charge et navires à passagers assurant exclusivement des voyages nationaux, quel que soit leur pavillon;
c)
navires de charge et navires à passagers assurant des services réguliers de transport maritime à destination ou en provenance des ports des États membres, quel que soit leur pavillon;
d)
unités mobiles de forage au large opérant sous l'autorité d'un État membre.
2. Le présent règlement ne s'applique pas aux types de navires suivants ni aux compagnies qui les exploitent:
a)
navires de guerre ou destinés aux transports de troupes et autres navires appartenant à un État membre ou exploités par lui et utilisés exclusivement à des fins de service public non commercial;
b)
navires qui ne sont pas propulsés par des moyens mécaniques, navires en bois de construction primitive, yachts et bateaux de plaisance, sauf s'ils sont ou seront pourvus d'un équipage et transportent ou transporteront plus de douze passagers à des fins commerciales;
c)
navires de pêche;
d)
navires de charge et unités mobiles de forage au large de moins de 500 tonneaux de jauge brute;
e)
navires à passagers, autres que les transbordeurs rouliers de passagers, dans les zones maritimes des classes C et D, telles qu'elles sont définies à l'article 4 de la directive 98/18/CE.
Article 4
Mise en conformité
Les États membres veillent à ce que toutes les compagnies qui exploitent des navires rentrant dans le champ d'application du présent règlement se conforment aux dispositions de celui-ci
Article 5
Prescriptions relatives à la gestion de la sécurité
Les navires visés à l'article 3, paragraphe 1, et les compagnies qui les exploitent se conforment aux prescriptions de la partie A du code ISM.
Article 6
Certification et vérification
À des fins de certification et de vérification, les États membres se conforment aux dispositions de la partie B du code ISM.
Article 7
Dérogation
1. Un État membre peut, s'il estime que des compagnies éprouveront en pratique des difficultés à se conformer aux points 6, 7, 9, 11 et 12 de la partie A du code ISM en ce qui concerne certains navires ou certaines catégories de navires effectuant exclusivement des voyages nationaux dans l'État membre concerné, déroger en tout ou en partie à ces dispositions en adoptant des mesures assurant un niveau de réalisation équivalent des objectifs dudit code.
2. Un État membre peut, en ce qui concerne les navires et les compagnies pour lesquels une dérogation a été accordée en vertu du paragraphe 1, s'il estime que l'application des prescriptions énoncées à l'article 6 pose en pratique des difficultés, établir d'autres procédures de certification et de vérification.
3. Dans les circonstances définies au paragraphe 1 et, le cas échéant, au paragraphe 2, la procédure suivante s'applique:
a)
l'État membre concerné notifie à la Commission la dérogation qu'il entend accorder ainsi que les mesures qu'il compte adopter;
b)
si, dans un délai de six mois à compter de la notification, il est décidé, conformément à la procédure visée à l'article 12, paragraphe 2, que la dérogation proposée n'est pas justifiée ou que les mesures proposées ne sont pas suffisantes, il est exigé de l'État membre concerné qu'il modifie ou qu'il renonce à adopter les dispositions proposées;
c)
l'État membre publie toutes les mesures adoptées en faisant directement référence au paragraphe 1 et, le cas échéant, au paragraphe 2.
4. À la suite d'une dérogation accordée au titre du paragraphe 1 et, le cas échéant, du paragraphe 2, l'État membre concerné délivre un certificat indiquant les limitations opérationnelles applicables, conformément à la partie B, point 5, second alinéa, de l'annexe II.
Article 8
Validité, acceptation et reconnaissance des certificats
1. L'attestation de conformité est valable cinq ans au plus à compter de sa date d'émission. Le certificat de gestion de la sécurité est valable cinq ans au plus à compter de sa date d'émission.
2. En cas de renouvellement de l'attestation de conformité et du certificat de gestion de la sécurité, les dispositions pertinentes de la partie B du code ISM sont applicables.
3. Les États membres acceptent les attestations de conformité, les attestations provisoires de conformité, les certificats de gestion de la sécurité et les certificats provisoires de gestion de la sécurité émis par l'administration d'un autre État membre ou par un organisme agréé agissant en son nom.
4. Les États membres acceptent les attestations de conformité, les attestations provisoires de conformité, les certificats de gestion de la sécurité et les certificats provisoires de gestion de la sécurité émis par les administrations de pays tiers ou au nom de ces administrations.
Cependant, en ce qui concerne les navires effectuant un service régulier de transport maritime, la conformité, avec le code ISM, des attestations de conformité, des attestations provisoires de conformité, des certificats de gestion de la sécurité et des certificats provisoires de gestion de la sécurité, délivrés au nom des administrations de pays tiers, est vérifiée par tout moyen approprié par l'État membre ou les États membres concernés ou en leur nom, à moins qu'ils n'aient été délivrés par l'administration d'un État membre ou par un organisme agréé.
Article 9
Sanctions
Les États membres établissent le régime des sanctions applicables en cas d'infraction au présent règlement et prennent toutes les mesures nécessaires pour en garantir l'application. Les sanctions prévues sont effectives, proportionnées et dissuasives.
Article 10
Rapports
1. Les États membres présentent tous les deux ans à la Commission un rapport sur la mise en œuvre du présent règlement.
2. La Commission établit, conformément à la procédure visée à l'article 12, paragraphe 2, un formulaire type harmonisé pour ces rapports.
3. La Commission, assistée par l'Agence européenne pour la sécurité maritime, prépare, dans les six mois suivant la réception des rapports des États membres, un rapport consolidé relatif à la mise en œuvre du présent règlement, qui contient, le cas échéant, les mesures proposées. Ce rapport est adressé au Parlement européen et au Conseil.
Article 11
Modifications
1. Des modifications apportées au code ISM peuvent être exclues du champ d'application du présent règlement conformément à l'article 5 du règlement (CE) no 2099/2002 du Parlement européen et du Conseil du 5 novembre 2002 instituant un comité pour la sécurité maritime et la prévention de la pollution par les navires (COSS) et modifiant les règlements en matière de sécurité maritime et de prévention de la pollution par les navires (8).
2. Toute modification de l'annexe II est effectuée conformément à la procédure visée à l'article 12, paragraphe 2.
Article 12
Comité
1. La Commission est assistée par le comité pour la sécurité maritime et la prévention de la pollution par les navires (COSS) institué par l'article 3 du règlement (CE) no 2099/2002.
2. Dans le cas où il est fait référence au présent paragraphe, les articles 5 et 7 de la décision 1999/468/CE s'appliquent, dans le respect des dispositions de l'article 8 de celle-ci.
La période prévue à l'article 5, paragraphe 6, de la décision 1999/468/CE est fixée à deux mois.
3. Le comité adopte son règlement intérieur.
Article 13
Abrogation
1. Le règlement (CE) no 3051/95 est abrogé avec effet au 24 mars 2006.
2. Les attestations provisoires de conformité, les certificats provisoires de gestion de la sécurité, les attestations de conformité et les certificats de gestion de la sécurité délivrés avant le 24 mars 2006 restent valables jusqu'à leur expiration ou à leur prochain visa de vérification.
Article 14
Entrée en vigueur
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
En ce qui concerne les navires de charge et les navires à passagers qui ne sont pas déjà tenus de se conformer au code ISM, le présent règlement est applicable à partir du 24 mars 2008.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Strasbourg, le 15 février 2006.