SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2007/46/ES
ze dne 5. září 2007,
kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla
(rámcová směrnice)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (3) byla několikrát podstatným způsobem změněna. Vzhledem k tomu, že musí být provedeny další změny, je třeba ji z důvodu srozumitelnosti přepracovat.
(2)
Systémy schvalování členských států je vhodné za účelem vytvoření a fungování vnitřního trhu Společenství nahradit postupem schvalování Společenství vycházejícím ze zásady plné harmonizace.
(3)
Technické požadavky použitelné na systémy, konstrukční části, samostatné technické celky a vozidla je třeba harmonizovat a specifikovat v regulačních aktech. Tyto regulační akty by měly mít především za cíl zajistit vysokou míru bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích, ochrany zdraví, ochrany životního prostředí, energetické účinnosti a ochrany proti neoprávněnému použití.
(4)
Směrnice Rady 92/53/EHS ze dne 18. června 1992, kterou se mění směrnice 70/156/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (4), omezila použití postupu Společenství pro celkové schválení typu vozidla na vozidla kategorie M1. Oblast působnosti této směrnice by však pro dotvoření vnitřního trhu a pro zajištění jeho řádného fungování měla pokrývat všechny kategorie vozidel, aby výrobci mohli prostřednictvím postupu Společenství schvalování typu využít výhod vnitřního trhu.
(5)
Aby výrobci mohli tyto nové harmonizované postupy přijmout, je třeba před tím, než se postup Společenství schválení typu vozidla stane povinným pro vozidla náležející do jiných kategorií než M1, jež jsou vyrobena v jednom stupni, poskytnout dostatečnou přípravnou lhůtu. Delší přípravná lhůta je potřeba pro vozidla jiných kategorií než M1, jež vyžadují vícestupňové schválení, protože tento postup se bude vztahovat i na výrobce karoserií, kteří potřebují k tomu, aby bylo možno řádně provést nezbytné postupy, získat v této oblasti dostatek zkušeností. Vzhledem k významu bezpečnosti vozidel kategorie M2 a M3 je však nutné, aby během přechodného období, kdy bude vnitrostátní schválení stále platné proto, aby umožnilo výrobcům získat zkušenosti s ES schválením typu vozidla, uvedená vozidla splňovala technické požadavky harmonizovaných směrnic.
(6)
Výrobcům, kteří vyrábějí vozidla v malých sériích, nebylo dosud plně umožněno využívat výhod vnitřního trhu. Zkušenosti ukázaly, že by se bezpečnost provozu na pozemních komunikacích a ochrana životního prostředí mohly významně zlepšit, kdyby byla vozidla v malých sériích, počínaje kategorií M1, zcela zahrnuta do systému Společenství schválení typu vozidla.
(7)
Aby se zabránilo zneužívání, měl by být zjednodušený postup pro vozidla v malých sériích omezen na případy velmi omezené výroby. Proto je nezbytné pomocí počtu vyrobených vozidel přesněji definovat pojem malých sérií.
(8)
Je důležité stanovit opatření, jež umožní jednotlivé schválení vozidel tak, aby byla v rámci vícestupňového systému schvalování umožněna dostatečná pružnost. Avšak až do vytvoření harmonizovaných a konkrétních předpisů Společenství by mělo být členským státům i nadále umožněno udělovat jednotlivá schválení v souladu s jejich vnitrostátními předpisy.
(9)
Až do použití postupů Společenství schválení typu vozidla u jiných kategorií než M1 by členským státům mělo být umožněno i nadále udělovat celková schválení typu vozidla podle vnitrostátních předpisů a v souladu s tím by měla být stanovena přechodná ustanovení.
(10)
Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (5).
(11)
Společenství rozhodnutím Rady 97/836/ES (6) přistoupilo k Dohodě Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel (revidovaná dohoda z roku 1958).
Předpisy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN), jež Společenství přijímá, a změny předpisů EHK OSN, jež Společenství již přijalo, by se tudíž měly při použití uvedeného rozhodnutí začlenit do postupu Společenství schvalování typu buď jako požadavky na ES schválení typu vozidla, nebo jako alternativy ke stávajícím právním předpisům Společenství. Zejména pokud Společenství rozhodne prostřednictvím rozhodnutí Rady, že se předpis EHK OSN stává součástí postupu ES celkového schválení typu motorového vozidla a že nahrazuje stávající právní předpisy Společenství, měla by být Komise zmocněna provést nezbytné úpravy této směrnice. Jelikož tato opatření mají obecný význam a jejich účelem je změnit jiné než podstatné prvky této směrnice nebo ji doplnit o nové jiné než podstatné prvky, měla by být přijata regulativním postupem s kontrolou stanoveným v článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES.
(12)
Ke zlepšení a zjednodušení právní úpravy, a aby se předešlo nutnosti stále aktualizovat stávající právní předpisy Společenství ve věci technických specifikací, mělo by být možné, aby tato směrnice nebo samostatné směrnice a nařízení uváděly odkazy na stávající mezinárodní normy a nařízení, aniž by se opakovaly v právním rámci Společenství.
(13)
Aby se zajistilo, že byl správně proveden postup pro sledování shodnosti výroby, jenž je jedním ze základních kamenů systému Společenství pro schvalování typu, a že řádně funguje, měly by výrobce pravidelně kontrolovat k tomuto účelu určené příslušné orgány nebo technická zkušebna s odpovídající kvalifikací.
(14)
Hlavním cílem právních předpisů o schvalování vozidel je zajistit, aby nová vozidla, konstrukční části a samostatné technické celky uvedené na trh poskytovaly vysokou míru bezpečnosti a ochrany životního prostředí. Dosažení tohoto cíle by nemělo být ztěžováno montáží určitých částí nebo zařízení po uvedení vozidla na trh nebo po uvedení do provozu. Proto by měla být přijata odpovídající opatření k zajištění toho, aby části nebo zařízení, jež je možné montovat do vozidel a jež mohou významně ohrozit fungování systémů s významem pro bezpečnost nebo ochranu životního prostředí, podléhaly před tím, než jsou nabízeny k prodeji, kontrole ze strany schvalovacího orgánu. Tato opatření by měla zahrnovat technické požadavky, jež tyto části a zařízení musí splnit.
(15)
Tato opatření by se měla vztahovat pouze na omezený počet částí a zařízení. Seznam těchto částí a zařízení a následné požadavky by měly být sestaveny po projednání se zúčastněnými subjekty. Při sestavování seznamu by Komise měla konzultovat zúčastněné subjekty na základě zprávy a snažit se o spravedlivou rovnováhu mezi požadavky na zlepšení bezpečnosti silničního provozu a ochranu životního prostředí, jakož i mezi zájmy spotřebitelů, výrobců a distributorů při zachování hospodářské soutěže na trhu s náhradními částmi.
(16)
Seznam částí a zařízení příslušných základních systémů a opatření pro testování a prováděcích opatření by měly být stanoveny podle rozhodnutí 1999/468/ES. Jelikož tato opatření mají obecný význam a jejich účelem je změnit jiné než podstatné prvky této směrnice nebo ji doplnit o nové jiné než podstatné prvky, měla by být přijata regulativním postupem s kontrolou stanoveným v článku 5a tohoto rozhodnutí.
(17)
Tato směrnice stanoví soubor zvláštních bezpečnostních požadavků ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES ze dne 3. prosince 2001 o obecné bezpečnosti výrobků (7), kterým se stanoví zvláštní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost spotřebitelů. Proto je důležité určit ustanovení k zajištění toho, aby výrobce v případě, že vozidlo představuje závažné nebezpečí pro spotřebitele vyplývající z použití této směrnice nebo regulačních aktů uvedených v příloze IV, přijal účinná ochranná opatření, včetně stažení vozidel. Schvalovací orgány by proto měly být schopny posoudit, zda jsou navrhovaná opatření dostatečná nebo ne.
(18)
Aby se zabránilo zneužívání zabezpečovacích zařízení, je důležité, aby výrobci poskytovali vlastníkům vozidel náležité informace. Je vhodné zahrnout ustanovení o této věci do této směrnice.
(19)
Pro výrobce zařízení je rovněž důležité, aby měli přístup k některým informacím, jež může poskytnout pouze výrobce vozidla, totiž k technickým informacím včetně výkresů, jichž je potřeba pro vývoj dílů pro trh s náhradními částmi.
(20)
Stejně tak je důležité, aby výrobci ihned zpřístupňovali informace nezávislým hospodářským subjektům, aby zajistili opravy a údržbu vozidel na plně konkurenčním trhu. Tyto požadavky na informace již byly zakotveny v právních předpisech Společenství, a zejména v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých motorových vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (8), s tím, že Komise do čtyř let po vstupu uvedeného nařízení v platnost předloží zprávu o fungování systému přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidel a posoudí, zda by bylo vhodné shrnout veškerá ustanovení upravující přístup k těmto informacím do revidované rámcové směrnice o schvalování typu.
(21)
S cílem zjednodušit a urychlit postup by měla být podle rozhodnutí 1999/468/ES přijata opatření provádějící zvláštní směrnice nebo nařízení, jakož i opatření pro přizpůsobení příloh této směrnice a zvláštních směrnic nebo nařízení, zejména rozvoji vědeckých a technických znalostí. Jelikož tato opatření mají obecný význam a jejich účelem je změnit jiné než podstatné prvky této směrnice nebo zvláštních směrnic či nařízení nebo je doplnit o nové jiné než podstatné prvky, měla by být přijata regulativním postupem s kontrolou stanoveným v článku 5a uvedeného rozhodnutí. Stejný postup by se měl použít pro úpravy nutné pro schvalování typu vozidel určených pro zdravotně postižené osoby.
(22)
Zkušenost ukazuje, že pokud jsou ve stávajících právních předpisech zjištěny nedostatky, může nastat potřeba neprodleně přijmout vhodná opatření s cílem zajistit účastníkům silničního provozu lepší ochranu. V těchto naléhavých případech by měly být podle rozhodnutí 1999/468/ES přijaty nezbytné změny zvláštních směrnic nebo nařízení. Jelikož tato opatření mají obecný význam a jejich účelem je změnit jiné než podstatné prvky samostatných směrnic či nařízení nebo je doplnit o nové jiné než podstatné prvky, měla by být přijata regulativním postupem s kontrolou stanoveným v článku 5a uvedeného rozhodnutí.
(23)
Jelikož cíle této směrnice, totiž dosažení vnitřního trhu zavedením povinného systému Společenství schvalování typu u všech kategorií vozidel, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu rozsahu činnosti lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné.
(24)
Povinnost provést tuto směrnici ve vnitrostátním právu by měla být omezena na ta ustanovení, jež představují v porovnání s předchozími směrnicemi věcnou změnu. Povinnost provést ustanovení, jež nebyla změněna, vyplývá z předchozích směrnic.
(25)
Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (9) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(26)
Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic ve vnitrostátním právu a pro jejich použitelnost stanovených v části B přílohy XX.
(27)
Požadavky této směrnice jsou v souladu se zásadami zakotvenými v akčním plánu o zjednodušení a zdokonalení právního prostředí.
(28)
Je mimořádně důležité, aby budoucí opatření navrhovaná na základě této směrnice nebo postupy, kterými bude prováděna, splňovaly uvedené zásady, které byly připomenuty ve sdělení Komise o rámci právní úpravy pro konkurenceschopnost automobilového průmyslu ve 21. století,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví harmonizovaný rámec zahrnující správní ustanovení a obecné technické požadavky pro schvalování všech nových vozidel v její oblasti působnosti a systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla, za účelem usnadnění jejich registrace, prodeje a uvádění do provozu ve Společenství.
Tato směrnice rovněž stanoví ustanovení o prodeji částí a zařízení určených pro vozidla schválená v souladu s touto směrnicí a jejich uvádění do provozu.
Zvláštní technické požadavky na konstrukci a fungování vozidel se stanoví za použití této směrnice v regulačních aktech, jejichž vyčerpávající seznam je uveden v příloze IV.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na schvalování typu vozidel, jež jsou zkonstruována a vyrobena na jednom nebo více stupních k použití na silnici, a systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků zkonstruovaných a vyrobených pro tato vozidla.
Rovněž se vztahuje na jednotlivá schválení těchto vozidel.
Tato směrnice se rovněž vztahuje na části a zařízení určené pro vozidla, na něž se vztahuje tato směrnice.
2. Tato směrnice se nevztahuje na schvalování typu nebo jednotlivé schválení těchto vozidel:
a)
zemědělských nebo lesnických traktorů ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES ze dne 26. května 2003 o schvalování typu zemědělských a lesnických traktorů, jejich přípojných vozidel a výměnných tažených strojů, jakož i jejich systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků (10) a vlečných vozidel zvlášť zkonstruovaných a vyrobených tak, aby jimi byla tažena;
b)
čtyřkolek ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES ze dne 18. března 2002 o o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (11);
c)
pásových vozidel.
3. Schválení typu nebo jednotlivé schválení podle této směrnice je možné u těchto vozidel:
a)
vozidla zkonstruovaná nebo vyrobená k použití hlavně na staveništích nebo v lomech, přístavech nebo na letištích;
b)
vozidla zkonstruovaná a vyrobená k použití ozbrojenými složkami, civilní ochranou, požární službou a službami odpovídajícími za udržování veřejného pořádku;
c)
pojízdné stroje,
pokud tato vozidla splňují požadavky této směrnice. Tato možná schválení nemají vliv na použití směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES ze dne 17. května 2006 o strojních zařízeních (12).
4. Jednotlivé schválení podle této směrnice je možné u těchto vozidel:
a)
vozidla určená výhradně pro závody na silnicích;
b)
prototypy vozidel používané na silnici na odpovědnost výrobce za účelem provedení zvláštního zkušebního programu, pokud byly k tomuto účelu zvlášť zkonstruovány a vyrobeny.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice a regulačních aktů uvedených v příloze IV se, není-li v nich stanoveno jinak, rozumí:
1)
„regulačním aktem“ zvláštní směrnice nebo nařízení nebo předpis EHK OSN připojený k revidované dohodě z roku 1958;
2)
„zvláštní směrnicí nebo nařízením“ směrnice nebo nařízení uvedené v části I přílohy IV. Tento pojem zahrnuje rovněž jejich prováděcí akty;
3)
„schválením typu“ postup, kterým členský stát osvědčuje, že určitý typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku vyhovuje příslušným správním ustanovením a technickým požadavkům;
4)
„vnitrostátním schválením typu“ postup schválení typu stanovený právními předpisy členského státu, přičemž platnost tohoto schválení je omezena na území daného členského státu;
5)
„ES schválením typu“ postup, kterým členský stát osvědčuje, že určitý typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku vyhovuje příslušným správním ustanovením a technickým požadavkům této směrnice a regulačních aktů uvedených v příloze IV nebo XI;
6)
„jednotlivým schválením“ postup, kterým členský stát osvědčuje, že určité vozidlo, ať již jedinečné či nikoliv, vyhovuje příslušným správním ustanovením a technickým požadavkům;
7)
„vícestupňovým schválením typu“ postup, kterým jeden nebo více členských států osvědčují, že určitý neúplný nebo dokončený typ vozidla vyhovuje, v závislosti na stupni rozpracovanosti, příslušným správním ustanovením a technickým požadavkům této směrnice;
8)
„postupným schválením typu“ postup schválení vozidla sestávající z postupného získávání celého souboru certifikátů ES schválení typu pro systémy, konstrukční části a samostatné technické celky vztahující se k vozidlu, jež vede v závěrečné fázi ke schválení celého vozidla;
9)
„jednorázovým schválením typu“ postup sestávající ze schválení vozidla jako celku v jednom kroku;
10)
„kombinovaným schválením typu“ postup postupného schválení, během něhož se při závěrečné fázi schvalování celého vozidla získá jedno nebo více schválení pro systémy, aniž by bylo nezbytně nutné pro tyto systémy vydat certifikát ES schválení typu;
11)
„motorovým vozidlem“ motorem poháněné vozidlo, jež se pohybuje vlastními prostředky, má alespoň čtyři kola, je úplné, dokončené nebo neúplné a má nejvyšší konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h;
12)
„přípojným vozidlem“ jakékoliv vozidlo bez vlastního pohonu na kolech, které je konstruováno a vyrobeno tak, aby bylo taženo motorovým vozidlem;
13)
„vozidlem“ jakékoliv motorové vozidlo nebo jeho přípojné vozidlo podle definic uvedených v bodech 11 a 12;
14)
„vozidlem s hybridním pohonem“ vozidlo alespoň se dvěma různými převodníky energie a se dvěma různými systémy akumulace energie umístěnými ve vozidle a určenými k pohonu vozidla;
15)
„vozidlem s hybridním elektrickým pohonem“ vozidlo s hybridním pohonem, jež využívá pro mechanický pohon energii z obou těchto zdrojů akumulované energie umístěných ve vozidle:
-
palivo, jež je možné spotřebovat,
-
zařízení pro akumulaci elektrické energie (např. baterie, kondenzátor, setrvačník/generátor atd.);
16)
„pojízdným strojem“ vozidlo s vlastním pohonem, jež je zvlášť zkonstruováno a vyrobeno k provádění určité práce a jež není vhledem ke svým konstrukčním vlastnostem vhodné k přepravě cestujících ani věcí. Stroj upevněný na podvozku motorového vozidla se za pojízdný stroj nepovažuje;
17)
„typem vozidla“ vozidla určité kategorie, jež se neodlišují alespoň v základních hlediscích uvedených v části B přílohy II. Typ vozidla může zahrnovat varianty a verze vymezené v části B přílohy II;
18)
„základním vozidlem“ vozidlo, jež se využívá v počáteční fázi vícestupňového schválení typu;
19)
„neúplným vozidlem“ vozidlo, jež vyžaduje ještě alespoň jeden stupeň dokončení k tomu, aby splnilo příslušné technické požadavky této směrnice;
20)
„dokončeným vozidlem“ vozidlo, jež prošlo postupem vícestupňového schválení typu a jež splňuje příslušné technické požadavky této směrnice;
21)
„úplným vozidlem“ vozidlo, jež nemusí být pro splnění příslušných technických požadavků této směrnice dokončeno;
22)
„vozidlem z výběhu série“ vozidlo, jež je součástí zásob, které není možno zaregistrovat, prodat nebo uvést do provozu, jelikož vstoupily v platnost nové technické požadavky, podle nichž nebylo schváleno;
23)
„systémem“ sestava zařízení spojených za účelem plnění jedné nebo více specifických funkcí ve vozidle, jež podléhá požadavkům některého regulačního aktu;
24)
„konstrukční částí“ zařízení podléhající požadavkům některého regulačního aktu, jež má být částí vozidla a pro něž lze získat schválení typu nezávisle na vozidle, je-li tato možnost v regulačním aktu výslovně uvedena;
25)
„samostatným technickým celkem“ zařízení podléhající požadavkům některého regulačního aktu, jež má být částí vozidla a pro něž lze získat schválení typu samostatně, ale pouze ve vztahu k jednomu nebo více určeným typům vozidla a je-li tato možnost v regulačním aktu výslovně uvedena;
26)
„původní částí nebo zařízením“ část nebo zařízení, jež jsou vyrobeny podle specifikací a výrobních norem stanovených výrobcem vozidel pro výrobu částí nebo zařízení pro montáž daného vozidla. Patří sem části nebo zařízení, jež jsou vyrobeny na stejné výrobní lince, jako tyto části a zařízení. Neprokáže-li se opak, má se za to, že části jsou původními částmi, pokud jejich výrobce osvědčí, že odpovídají kvalitě konstrukčních částí použitých při montáži dotyčného vozidla a že byly vyrobeny podle specifikací a výrobních norem výrobce vozidla;
27)
„výrobcem“ osoba nebo subjekt, který je schvalovacímu orgánu odpovědný za všechna hlediska schvalování typu nebo postupu schválení a za zajištění shodnosti výroby. Osoba nebo subjekt přitom nemusí být nutně přímo zapojeny do všech stupňů výroby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, které jsou předmětem postupu schvalování typu;
28)
„zástupcem výrobce“ každá fyzická nebo právnická osoba se sídlem ve Společenství, jež je výrobcem řádně jmenována k jeho zastupování ve vztahu ke schvalovacímu orgánu a k jednání jeho jménem ve věcech, na něž se vztahuje tato směrnice, a pokud se odkazuje na „výrobce“, rozumí se tím buď výrobce, nebo jeho zástupce;
29)
„schvalovacím orgánem“ orgán členského státu příslušný pro všechna hlediska schvalování typu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku nebo pro jednotlivé schválení vozidla, pro postup schválení, pro vydávání a popřípadě odejímání certifikátů schválení, pro působení jako styčné místo pro schvalovací orgány ostatních členských států, pro určování technických zkušeben a pro zajištění, že výrobce plní své povinnosti týkající se shodnosti výroby;
30)
„příslušným orgánem“ v článku 42 schvalovací orgán, určený orgán nebo akreditační organizace jednající jménem jednoho z nich;
31)
„technickou zkušebnou“ organizace nebo subjekt, které byly schvalovacím orgánem členského státu určeny jako zkušební laboratoř k provádění zkoušek nebo jako subjekt posuzující shodu k provádění úvodního posouzení a dalších zkoušek nebo kontrol jménem schvalovacího orgánu, přičemž schvalovací orgán může tyto funkce provádět sám;
32)
„zkušební metodou se simulací“ počítačové simulace včetně výpočtů, které prokazují, zda vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek splňují technické požadavky regulačního aktu. Metoda se simulací nevyžaduje pro účely zkoušky fyzické použití vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku;
33)
„certifikátem schválení typu“ dokument, jímž schvalovací orgán úředně osvědčuje, že typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku je schválen;
34)
„certifikátem ES schválení typu“ certifikát uvedený v příloze VI nebo v odpovídající příloze k zvláštní směrnici nebo nařízení, přičemž se za rovnocenný k němu považuje formulář o oznámení uvedený v příslušné příloze k některému z předpisů EHK OSN uvedených v části I nebo části II přílohy IV této směrnice;
35)
„certifikátem o jednotlivém schválení“ dokument, jímž schvalovací orgán úředně osvědčuje, že je určité vozidlo schváleno;
36)
„prohlášením o shodě“ dokument uvedený v příloze IX vydaný výrobcem a osvědčující, že vozidlo náležející do série typu schváleného v souladu s touto směrnicí splňovalo v době výroby požadavky všech regulačních aktů;
37)
„informačním dokumentem“ dokument uvedený v příloze I nebo v příloze III nebo v odpovídající příloze zvláštní směrnice nebo nařízení, jenž předepisuje, jaké informace má žadatel poskytnout, přičemž je možné poskytnout informační dokument jako soubor v elektronické podobě;
38)
„dokumentací výrobce“ úplná dokumentace, včetně informačního dokumentu, souboru, údajů, výkresů, fotografií atd., poskytnutá žadatelem, přičemž je přípustné poskytnout dokumentaci výrobce jako soubor v elektronické podobě;
39)
„schvalovací dokumentací“ dokumentace výrobce se všemi zkušebními protokoly a ostatními dokumenty, které přiložila technická zkušebna nebo schvalovací orgán k dokumentaci výrobce v průběhu výkonu svých funkcí, přičemž je přípustné poskytnout schvalovací dokumentaci jako soubor v elektronické podobě;
40)
„seznamem schvalovací dokumentace“ dokument uvádějící obsah schvalovací dokumentace podle vhodného číslování nebo značení, aby bylo možno jasně identifikovat všechny stránky, přičemž formát tohoto dokumentu musí umožňovat uvádění záznamů o následujících krocích při provádění ES schválení typu, zejména data revizí a aktualizací.
KAPITOLA II
OBECNÉ POVINNOSTI
Článek 4
Povinnosti členských států
1. Členské státy zajistí, aby výrobci žádající o schválení splnili své povinnosti podle této směrnice.
2. Členské státy schválí pouze taková vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež splňují požadavky této směrnice.
3. Členské státy provedou registraci nebo povolí prodej nebo uvedení do provozu pouze těch vozidel, konstrukčních částí a samostatných technických celků, jež splňují požadavky této směrnice.
Členské státy nesmějí zakázat, omezit ani bránit registraci, prodeji, uvedení do provozu ani jízdě na silnici vozidel, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků z důvodů týkajících se konstrukčních a funkčních hledisek, na něž se vztahuje tato směrnice, pokud splňují její požadavky.
4. Členské státy zřídí nebo určí orgány příslušné ve věcech týkajících se schvalování a oznámí Komisi jejich zřízení nebo určení v souladu s článkem 43.
V oznámení o schvalovacích orgánech se uvádí jméno, adresa včetně elektronické adresy a jejich oblast odpovědnosti.
Článek 5
Povinnosti výrobců
1. Výrobce odpovídá schvalovacímu orgánu za všechna hlediska postupu schvalování a za zajištění shodnosti výroby, ať už je výrobce přímo zapojen do všech stupňů výroby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku či nikoliv.
2. U vícestupňového schválení typu odpovídá každý výrobce za schválení a shodnost výroby systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků montovaných ve stupni dokončení vozidla prováděného výrobcem.
Výrobce, jenž mění konstrukční části nebo systémy, které již byly schváleny na nižších stupních, odpovídá za schválení a shodnost výroby těchto konstrukčních částí a systémů.
3. Pro účely této směrnice výrobce usazený mimo Společenství jmenuje zástupce usazeného ve Společenství, aby jej zastupoval před schvalovacím orgánem.
KAPITOLA III
POSTUPY ES SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 6
Postupy při ES schválení typu vozidel
1. Výrobce může zvolit jeden z těchto postupů:
a)
postupné schválení typu;
b)
jednorázové schválení typu;
c)
kombinované schválení typu.
2. Žádost o postupné schválení typu sestává z dokumentace výrobce, jež obsahuje informace požadované podle přílohy III, společně s úplným souborem certifikátů schválení typu požadovaných podle každého z použitelných regulačních aktů uvedených v příloze IV nebo v příloze XI. V případě schválení typu systému nebo samostatného technického celku podle použitelných regulačních aktů má schvalovací orgán přístup k související schvalovací dokumentaci, a to až do okamžiku, kdy je schválení vydáno nebo odmítnuto.
3. Žádost o jednorázové schválení typu sestává z dokumentace výrobce, jež obsahuje příslušné informace požadované podle přílohy I, v souvislosti s regulačními akty uvedenými v příloze IV nebo příloze XI a případně v části II přílohy III.
4. U postupu kombinovaného schválení typu může schvalovací orgán zprostit výrobce povinnosti předložit jeden nebo více certifikátů ES schválení typu systému, pokud je dokumentace výrobce doplněna o údaje uvedené v příloze I, jež jsou vyžadovány pro schválení těchto systémů během fáze schvalování vozidla, přičemž se v tom případě každý takto prominutý certifikát ES schválení typu nahradí zkušebním protokolem.
5. Aniž jsou dotčeny odstavce 2, 3 a 4, poskytují se pro účely vícestupňového schválení typu tyto informace:
a)
v prvním stupni ty části dokumentace výrobce a certifikáty ES schválení typu požadované pro úplné vozidlo, jež jsou důležité pro stav dokončení základního vozidla;
b)
ve druhém a dalších stupních ty části dokumentace výrobce a certifikáty ES schválení typu, které jsou důležité pro stávající stupeň výroby, a kopie certifikátu ES schválení typu vozidla vydaného na předchozím stupni výroby; kromě toho výrobce poskytne veškeré podrobnosti o všech změnách nebo doplňcích, jež na vozidle provedl.
Informace uvedené v písmenech a) nebo b) lze poskytnout postupem kombinovaného schválení typu uvedeným v odstavci 4.
6. Výrobce podává žádost schvalovacímu orgánu. Pro konkrétní typ vozidla lze podat pouze jednu žádost, a to pouze v jednom členském státě.
Pro každý typ, který má být schválen, se podává samostatná žádost.
7. Schvalovací orgán může prostřednictvím odůvodněné žádosti požádat výrobce o poskytnutí jakýchkoliv dalších informací potřebných k rozhodnutí o tom, jaké zkoušky jsou vyžadovány, nebo k usnadnění těchto zkoušek.
8. Výrobce dá schvalovacímu orgánu k dispozici tolik vozidel, kolik je jich potřeba pro uspokojivé provedení postupu schválení typu.
Článek 7
Postup při ES schválení typu systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. Výrobce podává žádost schvalovacímu orgánu. Pro konkrétní typ systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku lze podat pouze jednu žádost, a to pouze v jednom členském státě. Pro každý typ, který má být schválen, se podává samostatná žádost.
2. K žádosti se přiloží dokumentace výrobce, jejíž obsah je stanoven ve zvláštních směrnicích nebo nařízeních.
3. Schvalovací orgán může prostřednictvím odůvodněné žádosti požádat výrobce o poskytnutí jakýchkoliv dalších informací potřebných k rozhodnutí o tom, jaké zkoušky jsou vyžadovány, nebo k usnadnění těchto zkoušek.
4. Výrobce dá schvalovacímu orgánu k dispozici tolik vozidel, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, kolik je jich podle příslušných zvláštních směrnic nebo nařízení potřeba k provedení požadovaných zkoušek.
KAPITOLA IV
PROVÁDĚNÍ POSTUPŮ ES SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 8
Obecná ustanovení
1. Členské státy nesmějí udělit ES schválení typu, dokud nezajistí, že jsou řádně a uspokojivě provedeny postupy uvedené v článku 12.
2. Členské státy udělují ES schválení typu v souladu s články 9 a 10.
3. Pokud členský stát zjistí, že typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku představuje, i když splňuje požadovaná ustanovení, závažné nebezpečí pro bezpečnost provozu na pozemních komunikacích nebo vážně poškozuje životní prostředí nebo veřejné zdraví, může odmítnout udělit ES schválení typu. V tom případě neprodleně zašle ostatním členským státům a Komisi podrobnou dokumentaci objasňující důvody svého rozhodnutí a uvádějící důkazy pro svá zjištění.
4. Certifikáty ES schválení typu se číslují postupem stanoveným v příloze VII.
5. Schvalovací orgán zašle pro každý typ vozidla, který schválí, schvalovacím orgánům ostatních členských států do dvaceti pracovních dnů kopii certifikátu ES schválení typu vozidla i s přílohami. Tištěnou podobu lze nahradit elektronickým souborem.
6. Schvalovací orgán neprodleně uvědomí schvalovací orgány ostatních členských států o svém odmítnutí nebo odejmutí jakéhokoliv schválení vozidla, společně s odůvodněním svého rozhodnutí.
7. Schvalovací orgán zasílá ve tříměsíčních odstupech schvalovacím orgánům ostatních členských států seznam ES schválení typu pro systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, které během předchozího období udělil, změnil, odmítl udělit nebo odejmul. Tento seznam obsahuje údaje stanovené v příloze XIV.
8. Pokud tak požaduje jiný členský stát, zašle členský stát, jenž udělil ES schválení typu, do dvaceti pracovních dnů od obdržení této žádosti kopii dotyčného certifikátu ES schválení typu i s přílohami. Tištěnou podobu lze nahradit elektronickým souborem.
Článek 9
Zvláštní ustanovení týkající se vozidel
1. Členské státy udělí ES schválení pro
a)
typ vozidla, který odpovídá údajům v dokumentaci výrobce a splňuje technické požadavky stanovené v příslušných regulačních aktech uvedených v příloze IV;
b)
typ vozidla zvláštního určení, který odpovídá údajům v dokumentaci výrobce a splňuje technické požadavky stanovené v příslušných regulačních aktech uvedených v příloze XI.
Použijí se postupy uvedené v příloze V.
2. Členské státy udělí vícestupňové schválení typu pro typ neúplného nebo dokončeného vozidla, který odpovídá údajům v dokumentaci výrobce a splňuje technické požadavky stanovené příslušnými regulačními akty uvedenými v příloze IV nebo v příloze XI, a to s ohledem na stav rozpracovanosti vozidla.
Vícestupňové schvalování typu se použije i na hotová vozidla, která jiný výrobce přestavuje nebo upravuje.
Použijí se postupy uvedené v příloze XVII.
3. U každého typu vozidla schvalovací orgán
a)
vyplní všechny rubriky certifikátu ES schválení typu, včetně přiloženého listu s výsledky zkoušek, podle vzoru uvedeného v příloze VIII;
b)
sestaví nebo ověří seznam schvalovací dokumentace;
c)
bez zbytečného prodlení vydá vyplněný certifikát i s jeho přílohami žadateli.
4. V případě ES schválení typu, u nějž byla v souladu s články 20 či 22 nebo přílohou XI stanovena omezení ohledně jeho platnosti nebo bylo upuštěno od dodržení některých ustanovení regulačních aktů, se v certifikátu ES schválení typu tato omezení nebo prominutí uvedou.
5. Pokud údaje v dokumentaci výrobce uvádějí ustanovení pro vozidla zvláštního určení podle přílohy XI, uvedou se tato ustanovení v certifikátu ES schválení typu.
6. Pokud se výrobce rozhodne pro postup kombinovaného schválení typu, vyplní schvalovací orgán v části III informačního dokumentu, jehož vzor je uveden v příloze III, odkazy na zkušební protokoly stanovené regulačními akty, pro něž není k dispozici žádný certifikát ES schválení typu.
7. Pokud se výrobce rozhodne pro jednorázový postup schválení typu, sestaví schvalovací orgán seznam použitelných regulačních aktů, jehož vzor je uveden v dodatku k příloze VI, a přiloží tento seznam k certifikátu ES schválení typu.
Článek 10
Zvláštní ustanovení týkající se systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. Členské státy udělí ES schválení typu pro systém, který odpovídá údajům v dokumentaci výrobce a splňuje technické požadavky stanovené příslušnou zvláštní směrnicí nebo nařízením, jež jsou uvedeny v příloze IV nebo příloze XI.
2. Členské státy udělí ES schválení typu pro konstrukční část nebo samostatný technický celek, které odpovídají údajům v dokumentaci výrobce a splňují technické požadavky stanovené příslušnou zvláštní směrnicí nebo nařízením, jež jsou uvedeny v příloze IV.
3. Pokud se na konstrukční části nebo samostatné technické celky, ať jsou určeny k opravě, servisu nebo údržbě či nikoliv, vztahuje rovněž schválení typu pro systém související s vozidlem, nevyžaduje se žádné další schválení konstrukční části nebo samostatného technického celku, ledaže tak stanoví příslušný regulační akt.
4. Pokud konstrukční část nebo samostatný technický celek plní svou funkci nebo má specifické vlastnosti pouze ve spojení s jinými částmi vozidla, a proto je možné ověřit shodu s požadavky, pouze pokud konstrukční část nebo samostatný technický celek pracují ve spojení s těmito jinými částmi vozidla, rozsah ES schválení typu konstrukční části nebo samostatného technického celku se odpovídajícím způsobem omezí. V tom případě se v certifikátu ES schválení typu uvedou všechna omezení jeho použití a zvláštní podmínky pro jeho montáž. Pokud jsou taková konstrukční část nebo samostatný technický celek montovány výrobcem vozidla, ověří se dodržení všech použitelných omezení použití nebo podmínek pro montáž během schvalování vozidla.
Článek 11
Zkoušky vyžadované pro ES schválení typu
1. Dodržení technických předpisů stanovených v této směrnici a v regulačních aktech uvedených v příloze IV se prokazuje vhodnými zkouškami provedenými určenými technickými zkušebnami.
Zkušební postupy, zvláštní vybavení a nástroje nezbytné k provádění těchto zkoušek jsou popsány v každém z regulačních aktů.
2. Vyžadované zkoušky se provádějí na vozidlech, konstrukčních částech a samostatných technických celcích představujících typ, jenž má být schválen.
Výrobce však může po dohodě se schvalovacím orgánem vybrat vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, který, třebaže nepředstavuje schvalovaný typ, spojuje ve vztahu k požadované úrovni výkonů řadu nejméně příznivých vlastností. K rozhodování během výběru lze využít zkušební metody se simulací.
3. Jako alternativy ke zkušebním postupům uvedeným v odstavci 1 lze po dohodě se schvalovacím orgánem využít na žádost výrobce zkušební metody se simulací s ohledem na regulační akty uvedené v příloze XVI.
4. Obecné podmínky, které musí zkušební metody se simulací splňovat, jsou stanoveny v dodatku 1 k příloze XVI.
Pro každý z regulačních aktů uvedených v příloze XVI jsou v dodatku 2 k uvedené příloze stanoveny zvláštní zkušební podmínky a související správní ustanovení.
5. Komise sestaví seznam regulačních aktů, pro něž jsou přípustné zkušební metody se simulací, jejich zvláštní podmínky a související správní ustanovení. Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice včetně jejího doplnění, se stanoví a aktualizují regulativním postupem s kontrolou podle čl. 40 odst. 2.
Článek 12
Opatření pro shodnost výroby
1. Členský stát, který uděluje ES schválení typu, přijme nezbytná opatření v souladu s přílohou X, aby případně ve spolupráci se schvalovacími orgány ostatních členských států ověřil, že byla přijata dostatečná opatření k zajištění shody vyráběných vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků se schváleným typem.
2. Členský stát, který udělil ES schválení typu, přijme s ohledem na toto schválení nezbytná opatření v souladu s přílohou X, aby případně ve spolupráci se schvalovacími orgány ostatních členských států ověřil, zda jsou opatření uvedená v odstavci 1 nadále dostatečná a zda se vyráběná vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky nadále shodují se schváleným typem.
Ověření pro zajištění toho, že se výrobky shodují se schváleným typem, se omezí na postupy stanovené v příloze X a v regulačních aktech, které obsahují zvláštní požadavky. Za tímto účelem může schvalovací orgán členského státu, který udělil ES schválení typu, provést jakékoli kontroly nebo zkoušky předepsané v regulačních aktech uvedených v příloze IV nebo v příloze XI na vzorcích odebraných v zařízeních výrobce, včetně výrobních zařízení.
3. Pokud členský stát, který udělil ES schválení typu, stanoví, že se opatření uvedená v odstavci 1 nepoužívají, významným způsobem se odchylují od dohodnutých opatření a kontrolních plánů nebo se přestala používat, ačkoliv výroba není přerušena, přijme tento členský stát nezbytná opatření, včetně odejmutí schválení typu, pro zajištění správného provádění postupu týkajícího se shodnosti výroby.
KAPITOLA V
ZMĚNY ES SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 13
Obecná ustanovení
1. Výrobce neprodleně sdělí členskému státu, který udělil ES schválení typu, každou změnu údajů zaznamenaných ve schvalovací dokumentaci. Členský stát rozhodne v souladu s pravidly stanovenými v této kapitole, který postup se má použít. V případě potřeby může členský stát po konzultaci s výrobcem rozhodnout, že je třeba udělit nové ES schválení typu.
2. Žádost o změnu ES schválení typu se podává výlučně členskému státu, který udělil původní ES schválení typu.
3. Pokud členský stát shledá, že pro účely provedení změny jsou nezbytné nové kontroly nebo nové zkoušky, vyrozumí o tom výrobce. Postupy uvedené v článcích 14 a 15 se použijí pouze po úspěšném provedení potřebných nových kontrol nebo nových zkoušek.
Článek 14
Zvláštní ustanovení týkající se vozidel
1. Pokud se změnily údaje zaznamenané ve schvalovací dokumentaci, označí se změna jako „revize“.
V tom případě vydá schvalovací orgán podle potřeby revidované stránky schvalovací dokumentace a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum jejího nového vydání. Za splnění tohoto požadavku se považuje rovněž vydání konsolidované a aktualizované verze schvalovací dokumentace spolu s podrobným popisem změn.
2. Revize se označí jako „rozšíření“, pokud vedle odstavce 1
a)
jsou požadovány další kontroly nebo nové zkoušky;
b)
se změní jakékoliv informace o certifikátu ES schválení typu, s výjimkou jeho příloh;
c)
vstoupí v platnost nové požadavky podle některého z regulačních aktů použitelných na schválený typ vozidla.
V tom případě vydá schvalovací orgán revidovaný certifikát ES schválení typu označený číslem rozšíření následujícím po čísle řady již udělených rozšíření.
V certifikátu schválení typu se zřetelně vyznačí důvod rozšíření a datum jeho nového vydání.
3. Při každém vydání změněných stránek nebo konsolidované a aktualizované verze se odpovídajícím způsobem upraví i seznam schvalovací dokumentace přiložený k certifikátu schválení typu, aby uváděl datum posledního rozšíření nebo revize nebo datum poslední konsolidace aktualizované verze.
4. Změna schválení typu vozidla se nevyžaduje, pokud nové požadavky uvedené v odst. 2 písm. c) nejsou z technického hlediska pro tento typ vozidla důležité nebo se týkají jiných kategorií vozidel, než do které vozidlo patří.
Článek 15
Zvláštní ustanovení týkající se systémů konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. Pokud se změnily údaje zaznamenané ve schvalovací dokumentaci, označí se změna jako „revize“.
V tom případě vydá schvalovací orgán podle potřeby revidované stránky schvalovací dokumentace a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum jejího nového vydání. Za splnění tohoto požadavku se považuje rovněž vydání konsolidované a aktualizované verze schvalovací dokumentace spolu s podrobným popisem změn.
2. Revize se označí jako „rozšíření“, pokud vedle odstavce 1
a)
jsou požadovány další kontroly nebo nové zkoušky;
b)
se změnily jakékoliv informace o certifikátu ES schválení typu, s výjimkou jeho příloh;
c)
vstoupí v platnost nové požadavky podle některého z regulačních aktů použitelných na schválený systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek.
V tom případě vydá schvalovací orgán revidovaný certifikát ES schválení typu označený číslem rozšíření následujícím po čísle řady již udělených rozšíření. V případě změny na základě použití odst. 2 písm. c) se aktualizuje třetí část čísla schválení.
V certifikátu schválení typu se zřetelně vyznačí důvod rozšíření a datum jeho nového vydání.
3. Při každém vydání změněných stránek nebo konsolidované a aktualizované verze se odpovídajícím způsobem upraví i seznam schvalovací dokumentace přiložený k certifikátu schválení typu, aby uváděl datum posledního rozšíření nebo revize nebo datum poslední konsolidace aktualizované verze.
Článek 16
Vydání a oznámení změn
1. V případě rozšíření schvalovací orgán aktualizuje všechny příslušné části certifikátu ES schválení typu, přílohy k němu a seznam schvalovací dokumentace. Aktualizovaný certifikát a jeho přílohy se bez zbytečného prodlení vydají žadateli.
2. V případě revize vydá schvalovací orgán žadateli bez zbytečného prodlení revidované dokumenty nebo případně konsolidovanou a aktualizovanou verzi, včetně revidovaného seznamu schvalovací dokumentace.
3. Schvalovací orgán oznámí každou změnu učiněnou v ES schválení typu schvalovacím orgánům ostatních členských států postupy uvedenými v článku 8.
KAPITOLA VI
PLATNOST ES SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA
Článek 17
Skončení platnosti
1. Platnost ES schválení typu vozidla končí v těchto případech:
a)
nové požadavky regulačního aktu použitelného na schválené vozidlo se stanou závaznými pro registraci nového vozidla, jeho prodej nebo uvedení do provozu a schválení nelze odpovídajícím způsobem aktualizovat;
b)
výroba schváleného vozidla je s konečnou platností dobrovolně ukončena;
c)
doba platnosti schválení skončí z důvodu zvláštního omezení.
2. Pokud se stane neplatnou pouze jedna varianta v rámci typu nebo jedna verze v rámci varianty, pozbývají ES schválení typu daného vozidla platnosti pouze pro danou variantu nebo verzi.
3. Pokud je s konečnou platností ukončena výroba konkrétního typu vozidla, oznámí výrobce tuto skutečnost schvalovacímu orgánu, který udělil ES schválení typu pro dané vozidlo. Po obdržení tohoto oznámení uvědomí dotyčný orgán odpovídajícím způsobem do dvaceti pracovních dnů schvalovací orgány ostatních členských států.
Článek 27 se použije pouze na skončení za okolností uvedených v odst. 1 písm. a) tohoto článku.
4. Aniž je dotčen odstavec 3, má-li ES schválení typu vozidla pozbýt platnosti, oznámí výrobce tuto skutečnost schvalovacímu orgánu, který udělil ES schválení typu.
Schvalovací orgán bez zbytečného prodlení sdělí všechny důležité informace schvalovacím orgánům ostatních členských států, aby bylo možno případně použít článek 27. V tomto sdělení se uvede zejména datum výroby a identifikační číslo posledního vyrobeného vozidla.
KAPITOLA VII
PROHLÁŠENÍ O SHODĚ A OZNAČENÍ
Článek 18
Prohlášení o shodě
1. Výrobce jako držitel ES schválení typu vozidla vydává prohlášení o shodě, jímž musí být opatřeno každé vozidlo, ať úplné, neúplné nebo dokončené, jež bylo vyrobeno ve shodě se schváleným typem vozidla.
U neúplného nebo dokončeného vozidla vyplňuje výrobce pouze ty body strany 2 prohlášení o shodě, které byly v probíhajícím stupni schvalování typu doplněny nebo změněny, a popřípadě připojí k tomuto prohlášení veškerá prohlášení o shodě vydaná v předchozím stupni.
2. Prohlášení o shodě se vystavuje v jednom z úředních jazyků Společenství. Kterýkoliv členský stát může požádat, aby bylo prohlášení o shodě přeloženo do jeho vlastního jazyka či jazyků.
3. Prohlášení o shodě je upraveno tak, aby se zabránilo jeho padělání. K tomuto účelu se použije papír chráněný barevnými grafickými prostředky nebo vodotiskem v podobě identifikačního označení výrobce.
4. Prohlášení o shodě se vyplňuje v celém rozsahu a nesmí obsahovat jiná omezení týkající se použití vozidla než ta, jež jsou stanovena v regulačním aktu.
5. V prohlášení o shodě uvedeném v části I přílohy IX pro vozidla schválená v souladu s čl. 20 odst. 2 se v záhlaví uvede věta „Schválení typu na základě článku 20 (prozatímní schválení) pro úplná a dokončená vozidla“.
6. V prohlášení o shodě uvedeném v části I přílohy IX pro vozidla, jejichž typ byl schválen v souladu s článkem 22, se v záhlaví uvede věta „Schválení typu pro úplná a dokončená vozidla v malých sériích“ a v těsné blízkosti k ní rok výroby a následně pořadové číslo v rozmezí od 1 do mezní hodnoty uvedené v tabulce v příloze XII, jež označuje pro každý rok výroby zařazení tohoto vozidla do pořadí výroby připadající na tento rok.
7. Aniž je dotčen odstavec 1, může výrobce předávat údaje nebo informace obsažené v prohlášení o shodě registračnímu orgánu členského státu elektronickými prostředky.
8. Duplikát prohlášení o shodě smí vydat pouze výrobce. Na přední straně každého duplikátu prohlášení musí být jasně uvedeno označení „duplikát“.
Článek 19
Značka ES schválení typu
1. Výrobce konstrukční části nebo samostatného technického celku, ať už je částí systému či nikoliv, opatří každou konstrukční část nebo celek vyrobený ve shodě se schváleným typem značkou ES schválení typu požadovanou příslušnou zvláštní směrnicí nebo nařízením.
2. Pokud není značka ES schválení typu požadována, vyznačí výrobce alespoň svou výrobní nebo obchodní značku a číslo typu nebo identifikační číslo.
3. Značka ES schválení typu se sestavuje v souladu s dodatkem k příloze VII.
KAPITOLA VIII
NOVÁ TECHNICKÁ ŘEŠENÍ NEBO KONCEPCE NESLUČITELNÉ SE ZVLÁŠTNÍMI SMĚRNICEMI
Článek 20
Výjimky pro nová technická řešení nebo nové koncepce
1. Členské státy mohou na žádost výrobce udělit ES schválení typu pro typ systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku obsahující technická řešení nebo koncepce, jež jsou neslučitelné s jedním nebo více regulačními akty uvedenými v části I přílohy IV, a to s výhradou povolení Komise uděleného postupem podle čl. 40 odst. 3.
2. Členský stát může do rozhodnutí, zda je povolení uděleno, udělit typu vozidla, na nějž se vztahuje požadovaná výjimka, prozatímní schválení platné pouze na jeho území, pokud o tom neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy prostřednictvím dokumentace obsahující tyto údaje:
a)
důvody, proč daná technická řešení nebo koncepce činí systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek neslučitelným s požadavky;
b)
popis dotčené problematiky bezpečnosti a ochrany životního prostředí a přijatých opatření;
c)
popis zkoušek i s jejich výsledky, jež prokazují, že v porovnání s požadavky, z nichž se žádá výjimka, je zajištěna alespoň rovnocenná úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí.
3. Ostatní členské státy mohou rozhodnout o přijetí prozatímního schválení uvedeného v odstavci 2 na svém území.
4. Komise postupem podle čl. 40 odst. 3 rozhodne, zda danému členskému státu povolí udělit ES schválení typu pro tento typ vozidla či nikoliv.
V rozhodnutí se popřípadě rovněž uvede, zda jeho platnost podléhá nějakým omezením, například časovým. Platnost schválení však v žádném případě nesmí být kratší než 36 měsíců.
Pokud Komise rozhodne povolení odmítnout, členský stát ihned vyrozumí držitele prozatímního schválení typu uvedeného v odstavci 2 tohoto článku, že prozatímní schválení bude zrušeno šest měsíců po dni rozhodnutí Komise. Vozidla vyrobená ve shodě s prozatímním schválením před jeho zrušením však mohou být registrována, prodávána nebo uvedena do provozu v kterémkoliv členském státě, jenž prozatímní schválení přijal.
5. Tento článek se nepoužije, pokud je systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek v souladu s předpisem EHK OSN, k němuž Společenství přistoupilo.
Článek 21
Požadované opatření
1. Pokud Komise usoudí, že existují řádné důvody pro udělení výjimky podle článku 20, okamžitě přijme nezbytné kroky, aby dotčené zvláštní směrnice nebo nařízení přizpůsobila technickému pokroku. Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky těchto zvláštních směrnic nebo nařízení uvedených v části I přílohy IV se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 40 odst. 2.
Pokud se výjimka podle článku 20 týká předpisu EHK OSN, navrhne Komise změnu příslušného předpisu EHK OSN v souladu s postupem použitelným podle revidované dohody z roku 1958.
2. Okamžitě po změně příslušných regulačních aktů se zruší veškerá omezení vztahující se k výjimkám.
Pokud nebyly přijaty nezbytné kroky k úpravě regulačních aktů, lze na žádost členského státu, který schválení udělil, prodloužit platnost výjimky dalším rozhodnutím přijatým postupem podle čl. 40 odst. 3.
KAPITOLA IX
VOZIDLA VYRÁBĚNÁ V MALÝCH SÉRIÍCH
Článek 22
ES schválení typu malých sérií
1. Na žádost výrobce a v rámci početních omezení uvedených v části A oddíle 1 přílohy XII udělí členské státy postupem podle čl. 6 odst. 4 ES schválení typu pro typ vozidla, který splňuje alespoň požadavky uvedené v doplňku k části I přílohy IV.
2. Odstavec 1 se nepoužije na vozidla zvláštního určení.
3. Certifikáty ES schválení typu se číslují v souladu s přílohou VII.
Článek 23
Vnitrostátní schválení typu malých sérií
1. U vozidel vyráběných v rámci početních omezení stanovených v části A oddíle 2 přílohy XII mohou členské státy upustit od dodržení jednoho nebo více ustanovení jednoho nebo více regulačních aktů uvedených v příloze IV nebo v příloze XI za předpokladu, že stanoví odpovídající alternativní požadavky.
„Alternativními požadavky“ se rozumějí správní ustanovení a technické požadavky, jež mají za cíl zajistit úroveň bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích a ochrany životního prostředí, jež je v nejvyšší možné míře rovnocenná úrovni stanovené přílohou IV nebo přílohou XI.
2. Členské státy mohou u vozidel uvedených v odstavci 1 upustit od dodržení jednoho nebo více ustanovení této směrnice.
3. Od dodržení ustanovení uvedených v odstavcích 1 a 2 lze upustit pouze tehdy, pokud k tomu má členský stát dostatečné důvody.
4. Pro účely schválení typu vozidel podle tohoto článku přijímají členské státy systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jejichž typ je schválen v souladu s regulačními akty uvedenými v příloze IV.
5. Certifikát schválení typu uvede povahu upuštění udělených podle odstavců 1 a 2.
Certifikát schválení typu, jehož vzor je uveden v příloze VI, nesmí být nadepsán „certifikát ES schválení typu vozidla“. Certifikáty schválení typu se však číslují v souladu s přílohou VII.
6. Platnost schválení typu je omezena na území členského státu, který schválení udělil. Na žádost výrobce však schvalovací orgán zašle schvalovacím orgánům ostatních členských států určených výrobcem doporučenou zásilkou nebo elektronickou poštou kopii certifikátu schválení typu a jeho příloh.
Tento členský stát rozhodne do 60 dnů od obdržení uvedené kopie, zda schválení typu přijme či nikoliv. Rozhodnutí pak formálně sdělí schvalovacímu orgánu uvedenému v prvním pododstavci.
Členský stát schválení typu neodmítne, ledaže se může odůvodněně domnívat, že technické požadavky, podle nichž bylo vozidlo schváleno, neodpovídají jeho požadavkům.
7. Na žádost žadatele, jenž si přeje prodat, zaregistrovat nebo uvést do provozu vozidlo v jiném členském státě, poskytne členský stát, který udělil schválení, žadateli kopii certifikátu schválení typu i se schvalovací dokumentací.
Členský stát povolí prodej, registraci nebo uvedení do provozu tohoto vozidla, ledaže se může odůvodněně domnívat, že technické požadavky, podle nichž bylo vozidlo schváleno, neodpovídají jeho požadavkům.
KAPITOLA X
JEDNOTLIVÁ SCHVÁLENÍ
Článek 24
Jednotlivá schválení
1. U určitého vozidla, ať již jedinečného či nikoliv, mohou členské státy upustit od dodržení jednoho nebo více ustanovení této směrnice nebo od jednoho nebo více regulačních aktů uvedených v příloze IV nebo v příloze XI za předpokladu, že stanoví alternativní požadavky.
Od dodržení ustanovení uvedených v prvním pododstavci lze upustit pouze tehdy, pokud k tomu má členský stát dostatečné důvody.
„Alternativními požadavky“ se rozumějí správní ustanovení a technické požadavky, jež mají za cíl zajistit úroveň bezpečnosti provozu po pozemních komunikacích a ochrany životního prostředí, jež je v nejvyšší možné míře rovnocenná úrovni stanovené přílohou IV nebo přílohou XI.
2. Členské státy neprovádějí destrukční zkoušky. Využijí všech odpovídajících informací poskytnutých žadatelem, jež prokazují shodu s alternativními požadavky.
3. Členské státy přijmou místo alternativních požadavků všechna ES schválení typu pro systém, konstrukční části nebo samostatné technické celky.
4. Žádost o jednotlivé schválení podává výrobce nebo vlastník vozidla nebo osoba jednající jeho jménem, pokud je tato osoba usazena ve Společenství.
5. Členský stát udělí jednotlivé schválení, pokud vozidlo odpovídá popisu přiloženému k žádosti a splňuje příslušné technické požadavky, a bez zbytečného prodlení vydá certifikát o jednotlivém schválení.
Podoba certifikátu o jednotlivém schválení vychází ze vzoru certifikátu ES schválení typu uvedeného v příloze VI a obsahuje alespoň informace nezbytné pro vyplnění žádosti o registraci podle směrnice Rady 1999/37/ES ze dne 29. dubna 1999 o registračních dokladech vozidel (13). Certifikáty o jednotlivém schválení nesmějí být nadepsány „ES schválení vozidla“.
Certifikát o jednotlivém schválení nese identifikační číslo dotyčného vozidla.
6. Platnost jednotlivého schválení je omezena na území členského státu, který schválení udělil.
Pokud si žadatel přeje prodat, zaregistrovat nebo uvést do provozu v jiném členském státě vozidlo, pro které bylo uděleno jednotlivé schválení, poskytne mu členský stát, který schválení udělil, na požádání soupis technických požadavků, podle nichž bylo vozidlo schváleno.
Vozidlu, pro něž některý členský stát udělil jednotlivé schválení v souladu s tímto článkem, udělí jiný členský stát povolení k prodeji, registraci nebo uvedení do provozu, ledaže se může odůvodněně domnívat, že technické požadavky, podle nichž bylo vozidlo schváleno, neodpovídají jeho požadavkům.
7. Členské státy udělí na žádost výrobce nebo vlastníka vozidla jednotlivé schválení pro vozidlo, jež je v souladu s touto směrnicí a regulačními akty uvedenými v příloze IV nebo v příloze XI.
V tom případě členské státy přijmou jednotlivé schválení a povolí prodej, registraci a uvedení vozidla do provozu.
8. Tento článek se může použít na vozidla, jež získala schválení typu podle této směrnice a na nichž byly před jejich první registrací nebo uvedením do provozu provedeny změny.
Článek 25
Zvláštní ustanovení
1. Postup uvedený v článku 24 se může použít na konkrétní vozidlo během jednotlivých stupňů výroby podle postupu vícestupňového schvalování typu.
2. Postupem uvedeným v článku 24 nelze nahradit stupeň meziproduktu v rámci běžného postupu vícestupňového schvalování typu a nelze jej použít pro účely získání schválení vozidla v prvním stupni.
KAPITOLA XI
REGISTRACE, PRODEJ A UVEDENÍ DO PROVOZU
Článek 26
Registrace, prodej a uvedení vozidel do provozu
1. Aniž jsou dotčeny články 29 a 30, zaregistrují členské státy vozidla a povolí jejich prodej nebo uvedení do provozu pouze tehdy, jsou-li opatřena platným prohlášením o shodě vydaným v souladu s článkem 18.
Pokud jde o neúplná vozidla, členské státy jejich prodej povolí, avšak po dobu, po níž vozidla zůstanou neúplná, mohou odmítnout jejich definitivní registraci a uvedení do provozu.
2. Vozidla, jež jsou osvobozena od požadavku na prohlášení o shodě, mohou být registrována, prodávána nebo uváděna do provozu pouze tehdy, pokud splňují příslušné technické požadavky této směrnice.
3. U vozidel v malých sériích nesmí počet vozidel zaregistrovaných, prodaných nebo uvedených do provozu během jednoho roku překročit počet jednotek uvedených v části A přílohy XII.
Článek 27
Registrace, prodej a uvedení do provozu vozidel z výběhu série
1. Členské státy mohou v rámci omezení uvedených v části B přílohy XII a pouze po omezenou dobu registrovat a povolovat prodej nebo uvádění do provozu vozidel odpovídajících typu vozidla, jehož ES schválení typu již není platné.
První pododstavec se použije pouze na vozidla na území Společenství, na něž se v době jejich výroby vztahovalo platné ES schválení typu, která však nebyla před tím, než toto ES schválení typu pozbylo platnosti, zaregistrována ani uvedena do provozu.
2. Možnosti uvedené v odstavci 1 lze využít u úplných vozidel po dobu dvanácti měsíců ode dne, k němuž pozbylo ES schválení typu platnosti, a u dokončených vozidel po dobu osmnácti měsíců od uvedeného dne.
3. Výrobce, který si přeje využít odstavce 1, podá před uvedením daných vozidel do provozu žádost příslušnému orgánu každého dotyčného členského státu. V žádosti musí být uvedeny všechny technické a ekonomické důvody, jež brání tomu, aby tato vozidla splňovala nové technické požadavky.
Dotyčné členské státy do tří měsíců od obdržení této žádosti rozhodnou, zda a v jakém množství povolí registraci těchto vozidel na svém území.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se obdobně použijí na vozidla, na něž se vztahovalo vnitrostátní schválení typu, která však nebyla zaregistrována nebo uvedena do provozu před tím, než schválení pozbylo v souladu s článkem 45 platnosti z důvodu povinného vynucení postupu ES schválení typu.
5. Členské státy využijí vhodná opatření pro zajištění toho, aby byl účinně sledován počet vozidel, jež mají být zaregistrována nebo uvedena do provozu v rámci postupu podle tohoto článku.
Článek 28
Prodej a uvedení do provozu konstrukčních částí a samostatných technických celků
1. Členské státy povolí prodej nebo uvedení do provozu konstrukčních částí nebo samostatných technických celků pouze v případě, že odpovídají požadavkům příslušných regulačních aktů a jsou řádně označeny v souladu s článkem 19.
2. Odstavec 1 se nepoužije v případě konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jež jsou speciálně vyrobeny nebo zkonstruovány pro nová vozidla, na něž se tato směrnice nevztahuje.
3. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy povolit prodej a uvedení do provozu konstrukčních částí a samostatných technických celků, jež byly v souladu s článkem 20 osvobozeny od dodržení jednoho nebo více ustanovení regulačního aktu nebo jsou určeny k montáži na vozidla, na něž se vztahují schválení udělená podle článků 22, 23 nebo 24 a týkající se dané konstrukční části nebo samostatného technického celku.
4. Odchylně od odstavce 1 a pokud není v regulačním aktu stanoveno jinak, mohou členské státy povolit prodej a uvedení do provozu konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jež jsou určeny k montáži na vozidla, u nichž v době jejich uvedení do provozu nebylo podle této směrnice nebo směrnice 70/156/EHS požadováno ES schválení typu.
KAPITOLA XII
OCHRANNÉ DOLOŽKY
Článek 29
Vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky odpovídající této směrnici
1. Pokud členský stát zjistí, že nová vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, přestože splňují použitelné požadavky nebo jsou řádně označeny, představují závažné nebezpečí pro bezpečnost provozu na pozemních komunikacích nebo vážně poškozují životní prostředí nebo veřejné zdraví, může nejdéle po dobu šesti měsíců odmítnout taková vozidla zaregistrovat nebo povolit na svém území prodej nebo uvedení do provozu takových vozidel, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků.
V tom případě o tom dotčený členský stát ihned uvědomí výrobce, ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody, na nichž je rozhodnutí založeno, a zejména to, zda se jedná o důsledek
-
nedostatků v příslušných regulačních aktech nebo
-
nesprávného použití příslušných požadavků.
2. Komise co nejdříve konzultuje dotčené strany, a zejména schvalovací orgán, který udělil schválení typu, s cílem připravit rozhodnutí.
3. Pokud opatření uvedená v odstavci 1 vyplývají z nedostatků v příslušných regulačních aktech, přijme Komise tato vhodná opatření:
-
jedná-li se o zvláštní směrnice nebo nařízení uvedené v části I přílohy IV, změní je regulativním postupem s kontrolou podle čl. 40 odst. 2,
-
jedná-li se o předpisy EHK OSN, navrhne nezbytné změny příslušných předpisů EHK OSN v souladu s postupem použitelným podle revidované dohody z roku 1958.
4. Pokud opatření uvedená v odstavci 1 vyplývají z nesprávného použití příslušných požadavků, přijme Komise vhodná opatření, aby zajistila dodržování těchto požadavků.
Článek 30
Vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež se neshodují se schváleným typem
1. Pokud členský stát, který udělil ES schválení typu, zjistí, že se nová vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky vybavené prohlášením o shodě nebo opatřené značkou schválení typu neshodují s typem, který tento členský stát schválil, přijme nezbytná opatření včetně, je-li to nezbytné, odejmutí schválení typu, aby byla vyráběná vozidla, konstrukční části nebo samostatné technické celky uvedeny ve shodu se schváleným typem. Schvalovací orgán tohoto členského státu uvědomí schvalovací orgány ostatních členských států o přijatých opatřeních.
2. Pro účely odstavce 1 se odchylky od údajů uvedených v certifikátu ES schválení typu nebo ve schvalovací dokumentaci považují za nedodržení shody se schváleným typem.
Vozidlo se nepovažuje za odchylné od schváleného typu, pokud jsou v příslušných regulačních aktech připuštěny tolerance a vozidlo tyto tolerance splňuje.
3. Pokud některý členský stát prokáže, že se nová vozidla, konstrukční části nebo samostatné technické celky vybavené prohlášením o shodě nebo opatřené značkou schválení typu neshodují se schváleným typem, může požádat členský stát, který ES schválení typu udělil, aby ověřil, zda se jednotlivá vyráběná vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky i nadále shodují se schváleným typem. Po obdržení takové žádosti dotyčný členský stát přijme co nejdříve a v každém případě do šesti měsíců ode dne podání žádosti nezbytná opatření.
4. Schvalovací orgán požádá členský stát, který udělil schválení typu pro systém, konstrukční část, samostatný technický celek nebo neúplné vozidlo, aby přijal nezbytná opatření k zajištění toho, aby byla vyráběná vozidla opět uvedena v soulad se schváleným typem,
a)
u ES schválení typu vozidla, kdy neshoda vozidla vyplývá výlučně z neshody systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku;
b)
u vícestupňového schválení typu, kdy neshoda dokončeného vozidla vyplývá výlučně z neshody systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, jež tvoří část neúplného vozidla, nebo z neshody samotného neúplného vozidla.
Po obdržení takové žádosti přijme dotyčný členský stát co nejdříve a v každém případě do šesti měsíců ode dne podání žádosti nezbytné opatření, v případě potřeby společně s členským státem, který žádost podal. Je-li zjištěno nedodržení shody, přijme schvalovací orgán členského státu, který udělil ES schválení typu pro systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nebo neúplné vozidlo, opatření uvedená v odstavci 1.
5. Schvalovací orgány se vzájemně informují do dvaceti pracovních dnů o každém odejmutí ES schválení typu a o jeho důvodech.
6. Pokud členský stát, který udělil ES schválení typu, popírá, že by došlo k nedodržení shody, o němž jej uvědomil jiný členský stát, usilují dotyčné členské státy o urovnání sporu. Komise je průběžně informována a v případě potřeby uspořádá vhodná jednání s cílem dosáhnout urovnání sporu.
Článek 31
Prodej a uvádění do provozu částí nebo zařízení, jež mohou představovat významné nebezpečí pro správné fungování základních systémů
1. Členské státy umožní prodej, nabídku k prodeji nebo uvedení do provozu částí nebo zařízení, jež mohou představovat významné nebezpečí pro správné fungování systémů se zásadním významem pro bezpečnost vozidla nebo pro jeho vliv na životní prostředí, pouze v případě, že tyto části nebo zařízení byly schváleny schvalovacím orgánem v souladu s odstavci 5 až 10.
2. Části nebo zařízení podléhající povolení v souladu s odstavcem 1 se zařazují na seznam uvedený v příloze XIII. Rozhodnutí o zařazení předchází zhodnocení, jehož výsledkem je vypracování zprávy a snaha o dosažení spravedlivé rovnováhy mezi těmito prvky:
a)
existence závažného nebezpečí pro bezpečnost vozidla vybaveného dotyčnou částí nebo zařízením nebo jeho vliv na životní prostředí a
b)
dopad na spotřebitele a výrobce na trhu s náhradními částmi při stanovení případného požadavku na schválení u dotyčných částí nebo zařízení.
3. Odstavec 1 se nevztahuje na původní části nebo zařízení, pro které platí systémové schválení typu vozidla, a na části nebo zařízení, jejichž typ je schválen v souladu s některým z regulačních aktů uvedených v příloze IV, s výjimkou případů, kdy se tato schválení týkají jiných hledisek než těch, na něž se vztahuje odstavec 1. Odstavec 1 se nevztahuje na části ani zařízení vyrobené výhradně pro závodní vozidla, která nejsou určena k používání na veřejných komunikacích. Mají-li části nebo zařízení zahrnuté do přílohy XIII dvojí použití pro závody a na silnici, nesmějí být tyto části nebo zařízení prodávány ani nabízeny k prodeji veřejnosti pro použití v silničních vozidlech, pokud nesplňují požadavky tohoto článku.
Komise případně přijme ustanovení pro označení částí nebo zařízení uvedených v tomto odstavci.
4. Po konzultaci se zúčastněnými subjekty Komise stanoví průběh a požadavky postupu schvalování uvedené v odstavci 1 a přijme ustanovení pro následnou aktualizaci seznamu uvedeného v příloze XIII. Tyto požadavky zahrnují předpisy pro bezpečnost, ochranu životního prostředí a v případě potřeby pro zkušební normy. Mohou být založeny na regulačních aktech uvedených v příloze IV, vypracovány podle příslušného stavu technologie v oblasti bezpečnosti, ochrany životního prostředí a zkušebnictví nebo, jedná-li se o přiměřený způsob dosažení požadované bezpečnosti nebo cílů v oblasti životního prostředí, mohou sestávat ze srovnání části nebo zařízení s výkonem původního vozidla nebo některé z jeho částí, pokud jde o životní prostředí nebo bezpečnost.
5. Pro účely odstavce 1 předá výrobce částí nebo zařízení schvalovacímu orgánu zkušební protokol navržený určenou technickou zkušebnou, jenž osvědčuje, že části nebo zařízení, pro něž je požadováno schválení, splňují požadavky uvedené v odstavci 4. Výrobce může podat pouze jednu žádost na typ a část, a to pouze u jednoho schvalovacího orgánu.
Žádost obsahuje podrobnosti týkající se výrobce částí nebo zařízení, typu, označení a čísel částí nebo zařízení, pro něž je schválení požadováno, jakož i jméno výrobce vozidla, typ vozidla a případně rok výroby nebo jakékoliv jiné informace umožňující identifikaci vozidla, pro něž je montáž těchto částí nebo zařízení zamýšlena.
Pokud schvalovací orgán dojde při zohlednění zkušebního protokolu a dalších důkazů k závěru, že dotyčné části nebo zařízení splňují požadavky uvedené v odstavci 4, vydá výrobci bez zbytečného prodlení certifikát. Tento certifikát opravňuje k prodeji, nabídce k prodeji nebo montáži částí nebo zařízení do vozidel ve Společenství, s výhradou odst. 9 druhého pododstavce.
6. Každá část nebo zařízení schválené postupem podle tohoto článku se vhodným způsobem označí.
Komise stanoví požadavky na označování a balení i vzor a systém číslování certifikátu uvedeného v odstavci 5.
7. Opatření uvedená v odstavcích 2 až 6, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice včetně jejího doplnění, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 40 odst. 2.
8. Výrobce neprodleně uvědomí schvalovací orgán, jenž vydal certifikát, o každé změně, jež má vliv na podmínky, za nichž byl vydán. Schvalovací orgán rozhodne, zda musí být certifikát přezkoumán nebo opětovně vydán a zda jsou nezbytné nové zkoušky.
Výrobce odpovídá za zajištění toho, že části a zařízení jsou vyráběny za podmínek, za nichž byl certifikát vydán, a že jsou tak vyráběny i nadále.
9. Před vydáním povolení schvalovací orgán ověří, že existují uspokojivá opatření a postupy pro zajištění účinné kontroly shodnosti výroby.
Pokud schvalovací orgán zjistí, že podmínky pro vydání povolení již nejsou splněny, požádá výrobce, aby přijal nezbytná opatření k zajištění toho, aby bylo u částí nebo zařízení opět dosaženo shody. V případě nutnosti povolení odejme.
10. Jakákoliv neshoda mezi členskými státy v souvislosti s certifikáty uvedenými v odstavci 5 se oznámí Komisi. Komise po konzultaci s členskými státy přijme odpovídající opatření, včetně případně požadavku na odejmutí schválení.
11. Tento článek se nepoužije na část nebo zařízení, dokud není zapsána v seznamu v příloze XIII. U každé položky nebo skupiny položek v příloze XIII se stanoví přiměřené přechodné období, aby výrobce části nebo zařízení mohl požádat o povolení a získat je. Současně lze případně stanovit datum tak, aby se na části a zařízení zkonstruované před tímto datem u vozidel, jejichž typ byl schválen, tento článek nevztahoval.
12. Dokud není přijato rozhodnutí o tom, zda má být část nebo zařízení zařazena do seznamu uvedeného v odstavci 1, mohou členské státy zachovat vnitrostátní ustanovení vztahující se na části nebo zařízení, jež mohou představovat závažné nebezpečí pro správné fungování systémů se zásadním významem pro bezpečnost vozidla nebo pro jeho vliv na životní prostředí.
Jakmile se takové rozhodnutí přijme, pozbývají ustanovení vnitrostátních předpisů zaregistrují vztahující se na dané části nebo zařízení platnosti.
13. Od 29. října 2007 nepřijímají členské státy nové předpisy upravující části a zařízení, jež mohou ovlivnit správné fungování systémů se zásadním významem pro bezpečnost vozidla nebo pro jeho vliv na životní prostředí.
Článek 32
Stažení vozidel
1. Pokud je výrobce, jemuž bylo uděleno ES schválení typu vozidla, povinen za použití regulačního aktu nebo směrnice 2001/95/ES stáhnout již prodaná, zaregistrovaná nebo do provozu uvedená vozidla, protože jeden nebo více systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků namontovaných ve vozidle, ať již byly podle této směrnice schváleny či nikoliv, představuje závažné nebezpečí pro bezpečnost provozu na pozemních komunikacích, veřejné zdraví nebo ochranu životního prostředí, neprodleně uvědomí schvalovací orgán, který schválení vozidla udělil.
2. Výrobce navrhne schvalovacímu orgánu soubor vhodných opravných prostředků k odstranění nebezpečí uvedeného v odstavci 1. Schvalovací orgán neprodleně sdělí navržená opatření orgánům ostatních členských států.
Příslušné orgány zajistí, aby tato opatření byla na jejich územích řádně provedena.
3. Pokud dotčené orgány považují opatření za nedostatečná nebo se domnívají, že nebyla provedena dostatečně rychle, neprodleně uvědomí schvalovací orgán, který udělil ES schválení typu vozidla.
Schvalovací orgán následně uvědomí výrobce. Pokud schvalovací orgán, který udělil ES schválení typu, není sám spokojen s opatřeními výrobce, přijme veškerá potřebná ochranná opatření, včetně odejmutí ES schválení typu, pokud výrobce nenavrhne a neprovede účinná nápravná opatření. V případě odejmutí ES schválení typu to dotčený schvalovací orgán do dvaceti pracovních dní doporučeným dopisem nebo rovnocenným elektronickým prostředkem oznámí výrobci, schvalovacím orgánům ostatních členských států a Komisi.
4. Tento článek se rovněž vztahuje na části, na něž se nevztahuje žádný požadavek vyplývající z regulačního aktu.
Článek 33
Oznámení rozhodnutí a dostupných opravných prostředků
Veškerá rozhodnutí o odmítnutí nebo odejmutí ES schválení typu, odmítnutí registrace nebo zákazu prodeje, učiněná na základě předpisů přijatých k provedení této směrnice, uvádějí podrobné důvody, na nichž jsou založena.
Tato rozhodnutí se oznamují dotčené straně zároveň s poučením o opravných prostředcích, které jsou jí podle platných právních předpisů dotyčného členského státu k dispozici, a o lhůtách pro jejich podání.
KAPITOLA XIII
MEZINÁRODNÍ PŘEDPISY
Článek 34
Předpisy EHK OSN potřebné pro ES schválení typu
1. Předpisy EHK OSN, k nimž Společenství přistoupilo a jež jsou uvedeny v části I přílohy IV a v příloze XI, jsou součástí ES schválení typu vozidla stejně jako zvláštní směrnice nebo nařízení. Vztahují se na kategorie vozidel uvedené v příslušných sloupcích v tabulce v části I přílohy IV a v příloze XI.
2. Pokud Společenství v souladu s čl. 4 odst. 4 rozhodnutí 97/836/ES rozhodne o povinném použití předpisu EHK OSN pro účely ES schválení typu vozidla, změní se odpovídajícím způsobem přílohy této směrnice regulativním postupem s kontrolou podle čl. 40 odst. 2 této směrnice. Akt, kterým se mění přílohy této směrnice, rovněž stanoví lhůty pro povinné použití předpisu EHK OSN nebo jeho změn. Členské státy zruší nebo změní vnitrostátní právní předpisy, jež jsou neslučitelné s dotyčným předpisem EHK OSN.
Pokud uvedený předpis EHK OSN nahrazuje stávající zvláštní směrnici nebo nařízení, příslušný záznam v části I přílohy IV a v příloze XI se nahradí číslem předpisu EHK OSN a příslušný záznam se v části II přílohy IV stejným postupem zruší.
3. V případě uvedeném v odst. 2 druhém pododstavci se zvláštní směrnice nebo nařízení nahrazené předpisem EHK OSN zrušují regulativním postupem s kontrolou podle čl. 40 odst. 2.
Pokud se zruší zvláštní směrnice, zruší členské státy vnitrostátní právní předpisy, jež byly přijaty k jejímu provedení.
4. V této směrnici nebo samostatných směrnicích či nařízeních lze uvést přímé odkazy na mezinárodní normy a nařízení, aniž by se opakovaly v právním rámci Společenství.
Článek 35
Rovnocennost předpisů EHK OSN se směrnicemi nebo nařízeními
1. Předpisy EHK OSN uvedené v části II přílohy IV se uznávají jako rovnocenné s odpovídajícími zvláštními směrnicemi nebo nařízeními v míře, v níž mají stejnou oblast působnosti a předmět.
Schvalovací orgány členských států přijímají schválení udělená v souladu s těmito předpisy EHK OSN a případně odpovídající značky schválení typu místo odpovídajících schválení typu a značek schválení typu udělených podle rovnocenných zvláštních směrnic nebo nařízení.
2. Pokud se Společenství rozhodne použít pro účely odstavce 1 nový předpis EHK OSN nebo předpis EHK OSN v platném znění, změní se část II přílohy IV odpovídajícím způsobem. Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 40 odst. 2.
Článek 36
Rovnocennost s dalšími předpisy
Na návrh Komise může Rada kvalifikovanou většinou uznat v rámci mnohostranných nebo dvoustranných dohod Společenství se třetími zeměmi rovnocennost podmínek nebo předpisů pro schvalování typu systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které jsou stanoveny touto směrnicí, s postupy stanovenými mezinárodními předpisy nebo předpisy třetích zemí.
KAPITOLA XIV
POSKYTOVÁNÍ TECHNICKÝCH INFORMACÍ
Článek 37
Informace určené pro uživatele
1. Výrobce nesmí poskytnout technické informace o údajích stanovených v této směrnici nebo v regulačních aktech uvedených v příloze IV, jež se odchylují od údajů schválených schvalovacím orgánem.
2. Pokud tak regulační akt zvlášť stanoví, zpřístupní výrobce uživatelům veškeré důležité informace a nezbytné pokyny popisující všechny zvláštní podmínky nebo omezení pro použití vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku.
Tyto informace se poskytují v úředních jazycích Společenství. Poskytují se po dohodě se schvalovacím orgánem ve vhodné doprovodné dokumentaci, jako je příručka uživatele nebo příručka pro údržbu.
Článek 38
Informace určené pro výrobce konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. Výrobce vozidla zpřístupní výrobcům konstrukčních částí nebo samostatných technických celků všechny údaje, včetně případných výkresů výslovně uvedených v příloze nebo doplňku k regulačnímu aktu, jež jsou nezbytné pro ES schválení typu pro technické části a samostatné konstrukční celky nebo jsou nezbytné k získání povolení podle článku 31.
Výrobce vozidla může požadovat od výrobců technických částí nebo samostatných technických celků uzavření závazné dohody na ochranu důvěrné povahy všech informací, jež nejsou veřejně dostupné, včetně těch, jež se vztahují k právům duševního vlastnictví.
2. Výrobce konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jakožto držitel certifikátu ES schválení typu, jenž podle čl. 10 odst. 4 obsahuje omezení použití nebo zvláštní podmínky pro montáž nebo obojí, poskytne výrobci vozidla o této věci veškeré podrobné informace.
Pokud tak regulační akt zvlášť stanoví, poskytne výrobce konstrukčních částí nebo samostatných technických celků společně s vyrobenými konstrukčními částmi nebo samostatnými technickými celky pokyny ohledně omezení použití nebo zvláštních podmínek pro montáž nebo obojí.
KAPITOLA XV
PROVÁDĚCÍ OPATŘENÍ A ZMĚNY
Článek 39
Prováděcí opatření a změny k této směrnici a zvláštním směrnicím a nařízením
1. Komise přijímá opatření nezbytná k provedení každé zvláštní směrnice nebo nařízení v souladu s pravidly stanovenými v každé dotyčné směrnici nebo nařízení.
2. Komise přijímá změny příloh této směrnice nebo ustanovení zvláštních směrnic nebo nařízení uvedených v části I přílohy IV, jež jsou nezbytné k jejich přizpůsobení rozvoji vědeckých a technických znalostí nebo zvláštním potřebám zdravotně postižených osob.
3. Komise přijímá změny této směrnice, jež jsou nezbytné pro stanovení technických požadavků na vozidla v malých sériích, vozidla schválená na základě postupu jednotlivého schválení a vozidla zvláštního určení.
4. Pokud se Komise dozví o závažných nebezpečích pro účastníky provozu na pozemních komunikacích nebo životní prostředí, jež vyžadují bezodkladná opatření, může změnit ustanovení zvláštních směrnic nebo nařízení uvedených v části I přílohy IV.
5. Komise přijímá změny, jež jsou nezbytné v zájmu řádné správy, a zejména ty, jež jsou nezbytné pro zajištění soudržnosti zvláštních směrnic nebo nařízení uvedených v části I přílohy IV jak mezi sebou, tak s jinými právními předpisy Společenství.
6. Pokud jsou podle rozhodnutí 97/836/ES přijaty nové předpisy EHK OSN nebo změny stávajících předpisů EHK OSN, k nimž Společenství přistoupilo, změní Komise odpovídajícím způsobem přílohy této směrnice.
7. Každá nová zvláštní směrnice nebo nařízení stanoví odpovídající změny příloh této směrnice.
8. Přílohy této směrnice lze změnit nařízením.
9. Opatření uvedená v tomto článku, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice nebo zvláštních směrnic a nařízení včetně jejich doplnění, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 40 odst. 2.
Článek 40
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor nazvaný „Technický výbor - motorová vozidla“.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se čl. 5a odst. 1 až 4 a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
KAPITOLA XVI
URČENÍ A OZNÁMENÍ TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN
Článek 41
Určení technických zkušeben
1. Když členský stát určí technickou zkušebnu, musí tato technická zkušebna splňovat požadavky této směrnice.
2. Technické zkušebny provádějí zkoušky potřebné ke schválení nebo kontroly uvedené v této směrnici nebo v regulačním aktu uvedeném v příloze IV samy nebo na jejich provádění dohlížejí, s výjimkou případů, u nichž jsou výslovně povoleny alternativní postupy. Nesmějí provádět zkoušky ani kontroly, k nimž nejsou řádně určeny.
3. Technické zkušebny spadají podle oblasti své působnosti do jedné nebo více z těchto čtyř kategorií činností:
a)
kategorie A, technické zkušebny, jež provádějí zkoušky uvedené v této směrnici a v regulačních aktech uvedených v příloze IV ve svých vlastních zařízeních;
b)
kategorie B, technické zkušebny, jež dohlížejí na zkoušky uvedené v této směrnici a v regulačních aktech uvedených v příloze IV, které jsou prováděny v zařízeních výrobce nebo v zařízeních třetí osoby;
c)
kategorie C, technické zkušebny, jež pravidelně vyhodnocují a sledují postupy výrobce pro kontrolu shodnosti výroby;
d)
kategorie D, technické zkušebny, jež dohlížejí na zkoušky či kontroly nebo je provádějí v rámci dohledu nad shodností výroby.
4. Technické zkušebny musí prokázat odpovídající kvalifikaci, zvláštní technické znalosti a průkazné zkušenosti v konkrétních oblastech, na něž se vztahuje tato směrnice a regulační akty uvedené v příloze IV.
Kromě toho musí technické zkušebny vyhovovat normám uvedeným v dodatku 1 k příloze V, jež jsou důležité pro jimi prováděné činnosti. Tento požadavek se však nevztahuje na účely posledního stupně vícestupňového postupu schválení typu podle čl. 25 odst. 1.
5. Schvalovací orgán může být činný jako technická zkušebna pro jednu nebo více činností uvedených v odstavci 3.
6. Výrobce nebo subdodavatel jednající jeho jménem může být určen jako technická zkušebna pro činnosti kategorie A ve vztahu k regulačním aktům uvedeným v příloze XV.
Komise podle potřeby změní seznam těchto regulačních aktů regulativním postupem s kontrolou podle čl. 40 odst. 2.
7. Subjekty uvedené v odstavcích 5 a 6 musí být v souladu s tímto článkem.
8. Jiné technické zkušebny ze třetí země než zkušebny určené v souladu s odstavcem 6 mohou být oznámeny pro účely článku 43 pouze v rámci dvoustranné dohody mezi Společenstvím a dotyčnou třetí zemí.
Článek 42
Posouzení kvalifikace technických zkušeben
1. Kvalifikace uvedená v článku 41 se prokazuje prostřednictvím hodnotící zprávy vyhotovené příslušným orgánem. Tato zpráva může zahrnovat certifikát o akreditaci vydaný akreditačním orgánem.
2. Hodnocení, na němž je založena zpráva uvedená v odstavci 1, se provádí v souladu s dodatkem 2 k příloze V.
U hodnotící zprávy se nejpozději po třech letech provede přezkum.
3. Hodnotící zpráva se na požádání zašle Komisi.
4. Schvalovací orgán, jenž vykonává činnost technické zkušebny, prokazuje shodu prostřednictvím podpůrné dokumentace.
To zahrnuje posouzení, jež provádějí inspektoři nezávislí na činnosti, jež se posuzuje. Tito inspektoři mohou být z téže organizace za předpokladu, že jsou řízeni nezávisle na pracovnících provádějících posuzovanou činnost.
5. Výrobce nebo subdodavatel vykonávající činnost jeho jménem, určený jako technická zkušebna, musí být v souladu s příslušnými ustanoveními tohoto článku.
Článek 43
Postupy pro oznámení
1. Členské státy oznámí Komisi u každé určené zkušebny jméno, adresu, včetně elektronické adresy, odpovědné osoby a kategorii činností. Oznámí veškeré další změny těchto údajů.
V oznámení je uvedeno, pro jaké regulační akty jsou technické zkušebny určeny.
2. Technické zkušebny mohou provádět činnosti popsané v článku 41 za účelem schválení typu pouze tehdy, pokud byly předem oznámeny Komisi.
3. Táž technická zkušebna může být určena a oznámena více členskými státy bez ohledu na kategorii činností, jež vykonává.
4. Pokud je třeba při použití regulačního aktu určit zvláštní organizaci nebo příslušný orgán, jehož činnost není zahrnuta do činností, na něž se vztahuje článek 41, je třeba učinit oznámení podle tohoto článku.
5. Komise zveřejní na své internetové stránce seznam schvalovacích orgánů a technických zkušeben a podrobné údaje o nich.
KAPITOLA XVII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 44
Přechodná ustanovení
1. Až do nezbytných změn této směrnice s cílem zahrnout do její působnosti vozidla, na něž se ještě nevztahuje, nebo doplnit správní a technická ustanovení týkající se schvalování typu vozidel jiných kategorií než M1 vyráběných v malých sériích a zavést harmonizovaná správní a technická ustanovení týkající se postupu jednotlivého schvalování a do uplynutí přechodných období stanovených v článku 45 členské státy i nadále udělují těmto vozidlům vnitrostátní schválení za předpokladu, že tato schválení vycházejí z harmonizovaných technických požadavků stanovených v této směrnici.
2. Na žádost výrobce, nebo v případě jednotlivého schválení vlastníka vozidla, a po předání požadovaných informací dotčené členské státy vyplní a vydají certifikát schválení typu nebo případně certifikát jednotlivého schválení. Tento certifikát se vydá žadateli.
Pro vozidla téhož typu přijímají ostatní členské státy ověřený opis dokumentu jako doklad, že stanovené zkoušky byly provedeny.
3. Musí-li být konkrétní vozidlo, na něž se vztahuje jednotlivé schválení, zaregistrováno v jiném členském státě, může tento členský stát požadovat od schvalovacího orgánu, jenž vydal jednotlivé schválení, jakékoliv další informace podrobně uvádějící technické požadavky, jež konkrétní vozidlo splňuje.
4. Dokud v členských státech nejsou harmonizovány systémy registrace a zdanění pro vozidla podle této směrnice, mohou členské státy pro zjednodušení registrace a zdanění na svém území užívat vnitrostátní kódy. Pro tento účel mohou členské státy dále dělit verze uvedené v části II přílohy III za předpokladu, že jsou údaje, kterých je k dalšímu dělení užíváno, výslovně uvedeny ve schvalovací dokumentaci nebo je možné je z této dokumentace odvodit jednoduchým výpočtem.
Článek 45
Data žádostí pro ES schválení typu
1. Pokud jde o ES schválení typu, udělují členské státy ES schválení novým typům vozidel ode dnů uvedených v příloze XIX.
2. Členské státy mohou na žádost výrobce udělit ES schválení novým typům vozidel od 29. dubna 2009.
3. Až do dnů uvedených ve čtvrtém sloupci tabulky obsažené v příloze XIX se čl. 26 odst. 1 nevztahuje na nová vozidla, jimž bylo uděleno vnitrostátní schválení přede dny uvedenými ve třetím sloupci uvedené přílohy nebo jež nebyla schválena.
4. Na žádost výrobce a do dnů uvedených v řádcích 6 a 9 sloupci 3 tabulky obsažené v příloze XIX členské státy nadále udělují vnitrostátní schválení typu jako alternativu ES schválení typu vozidla u vozidel kategorií M2 nebo M3 za předpokladu, že tato vozidla a jejich systémy, konstrukční části a samostatné technické celky získaly schválení typu v souladu s regulačními akty uvedenými v části I přílohy IV této směrnice.
5. Tato směrnice se nedotýká platnosti žádného ES schválení typu uděleného vozidlům kategorie M1 před 29. dubnem 2009, ani nebrání prodloužení takového schválení.
6. Pokud jde o ES schválení nových typů systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, použijí členské státy tuto směrnici od 29. dubna 2009.
Tato směrnicí se nedotýká platnosti žádného ES schválení typu uděleného systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům před 29. dubnem 2009, ani nebrání prodloužení takového schválení.
Článek 46
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení této směrnice, a zejména zákazu, který je obsažen v článku 31 nebo z něj vyplývá, a regulačních aktů uvedených v části I přílohy IV a přijmou veškerá nezbytná opatření pro jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí Komisi tato ustanovení do 29. dubna 2009 a veškeré jejich následné změny jí oznámí co nejdříve.
Článek 47
Hodnocení
1. Do 29. dubna 20111 informují členské státy Komisi o používání postupů schválení typu stanovených v této směrnici, a zejména o používání vícestupňového postupu. Pokud je to vhodné, navrhne Komise změny považované za nezbytné ke zlepšení postupu schválení typu.
2. Na základě informací poskytnutých podle odstavce 1 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě do 29. října 2011 zprávu o uplatňování této směrnice. Komise může v případě potřeby navrhnout odložení dnů použitelnosti uvedených v článku 45.
Článek 48
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s věcnými změnami této směrnice do 29. dubna 2009. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů.
Použijí tyto předpisy ode dne 29. dubna 2009.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Musí obsahovat rovněž prohlášení, že odkazy ve stávajících právních a správních předpisech na směrnici zrušenou touto směrnicí se považují za odkazy na tuto směrnici. Členské státy upraví způsob odkazu a znění prohlášení.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 49
Zrušení
Směrnice 70/156/EHS ve znění aktů uvedených v části A přílohy XX se zrušuje s účinkem ode dne 29. dubna 2009, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení ve vnitrostátním právu a použitelnost směrnic uvedených v části B přílohy XX.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze XXI.
Článek 50
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 51
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Bruselu dne 5. září 2007.
DIRECTIVE 2007/46/CE DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL
du 5 septembre 2007
établissant un cadre pour la réception des véhicules à moteur, de leurs remorques et des systèmes, des composants et des entités techniques destinés à ces véhicules
(directive-cadre)
(Texte présentant de l’intérêt pour l’EEE)
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 95,
vu la proposition de la Commission,
vu l’avis du Comité économique et social européen (1),
statuant conformément à la procédure visée à l’article 251 du traité (2),
considérant ce qui suit:
(1)
La directive 70/156/CEE du Conseil du 6 février 1970 concernant le rapprochement des législations des États membres relatives à la réception des véhicules à moteur et de leurs remorques (3) a été modifiée de façon substantielle à de nombreuses reprises. De nouvelles modifications s’imposant, il convient, dans un souci de clarté, de procéder à sa refonte.
(2)
Pour assurer l’établissement et le fonctionnement du marché intérieur de la Communauté, il convient de remplacer les systèmes de réception des États membres par une procédure de réception communautaire reposant sur le principe de l’harmonisation totale.
(3)
Les exigences techniques applicables aux systèmes, aux composants, aux entités techniques et aux véhicules devraient être harmonisées et définies dans des actes réglementaires. Ceux-ci devraient avoir pour objectif principal de garantir un niveau élevé de sécurité routière, de protection de la santé et de l’environnement, de rendement énergétique et de protection contre une utilisation non autorisée.
(4)
La directive 92/53/CEE du Conseil du 18 juin 1992 modifiant la directive 70/156/CEE concernant le rapprochement des législations des États membres relatives à la réception des véhicules à moteur et de leurs remorques (4) a limité l’application de la procédure de réception communautaire par type de véhicules complets à la catégorie de véhicules M1. Cependant, pour achever le marché intérieur et en assurer le bon fonctionnement, le champ d’application de la présente directive devrait couvrir toutes les catégories de véhicules afin de permettre aux constructeurs de bénéficier des avantages du marché intérieur grâce à la réception communautaire par type.
(5)
Pour que les constructeurs puissent s’adapter aux nouvelles procédures harmonisées, il y a lieu de prévoir un délai suffisant avant que la réception communautaire par type de véhicules ne devienne obligatoire pour les véhicules des catégories autres que M1 construits en une seule étape. Un délai plus long est nécessaire pour les véhicules des catégories autres que M1 qui doivent faire l’objet d’une réception multiétape, car cette procédure fera intervenir des carrossiers, qui devront acquérir suffisamment d’expérience en la matière pour que les procédures nécessaires puissent être correctement mises en œuvre. Cependant, en raison de l’importance de la sécurité pour les véhicules des catégories M2 et M3, il est nécessaire, pendant la période de transition durant laquelle la réception nationale par type demeure valide pour laisser aux fabricants le temps de se familiariser avec la réception CE par type de véhicule, que ces véhicules satisfassent aux exigences techniques des directives harmonisées.
(6)
Jusqu’à présent, les constructeurs qui produisent des véhicules en petites séries ont été en partie exclus des avantages du marché intérieur. L’expérience a montré que la sécurité routière et la protection de l’environnement pourraient être nettement améliorées si les véhicules produits en petites séries étaient entièrement intégrés dans le système de réception communautaire par type de véhicules, en commençant par la catégorie M1.
(7)
Pour prévenir les abus, toute procédure simplifiée pour les véhicules produits en petites séries devrait être restreinte aux cas où la production est très limitée; il est nécessaire, par conséquent, de définir avec plus de précision le concept de petites séries en fonction du nombre de véhicules produits.
(8)
Il importe d’établir des mesures permettant la réception de véhicules sur une base individuelle pour que le système de réception multiétape soit suffisamment souple; toutefois, en attendant l’établissement de dispositions communautaires spécifiques harmonisées, les États membres devraient continuer à pouvoir octroyer des réceptions individuelles conformément à leur réglementation nationale.
(9)
Dans l’attente de l’application des procédures de réception communautaire par type de véhicules à des catégories de véhicules autres que M1, les États membres devraient être autorisés à continuer d’octroyer des réceptions par type de véhicules sur une base nationale, et des dispositions transitoires devraient être prévues à cette fin.
(10)
Il y a lieu d’arrêter les mesures nécessaires pour la mise en œuvre de la présente directive en conformité avec la décision 1999/468/CE du Conseil du 28 juin 1999 fixant les modalités de l’exercice des compétences d’exécution conférées à la Commission (5).
(11)
Par la décision 97/836/CE du Conseil (6), la Communauté a adhéré à l’accord de la Commission économique pour l’Europe des Nations unies (CEE-ONU) concernant l’adoption de prescriptions techniques uniformes applicables aux véhicules à roues, aux équipements et aux pièces susceptibles d’être montés ou utilisés sur un véhicule à roues ainsi que les conditions de reconnaissance réciproque des homologations délivrées conformément à ces prescriptions («accord de 1958 révisé»).
Par conséquent, les règlements de la CEE-ONU auxquels la Communauté adhère en application de ladite décision, ainsi que les modifications apportées aux règlements CEE-ONU auxquels la Communauté a déjà adhéré, devraient être intégrés dans la procédure de réception communautaire par type, soit en tant qu’exigences pour la réception CE par type de véhicules, soit en se substituant à la législation communautaire existante. En particulier, lorsque la Communauté décide, par la voie d’une décision du Conseil, qu’un règlement CEE-ONU devient partie intégrante de la procédure de réception CE par type des véhicules et remplace la législation communautaire existante, il convient d’habiliter la Commission à procéder aux adaptations nécessaires de la présente directive. Ces mesures ayant une portée générale et ayant pour objet de modifier des éléments non essentiels de la présente directive, ou de la compléter par l’ajout de nouveaux éléments non essentiels, elles doivent être arrêtées selon la procédure de réglementation avec contrôle prévue à l’article 5 bis de la décision 1999/468/CE.
(12)
Par simplification et pour mieux légiférer, il convient d’autoriser les références à des normes ou à des règlements internationaux existants dans la présente directive comme dans les directives particulières et règlements particuliers, sans les reproduire dans l’ordre juridique communautaire, afin d’éviter d’avoir constamment à mettre à jour, sur des questions de spécifications techniques, la législation communautaire en vigueur.
(13)
Afin de garantir que la procédure permettant de contrôler la conformité de la production, qui est l’une des pierres angulaires du système de réception communautaire par type, a été mise en œuvre correctement et fonctionne de manière appropriée, les constructeurs devraient être régulièrement soumis à des vérifications par l’autorité compétente ou par un service technique dûment qualifié désigné à cette fin.
(14)
Le principal objectif de la législation concernant la réception des véhicules est de garantir que les nouveaux véhicules, composants et entités techniques mis sur le marché présentent un degré élevé de sécurité et de protection environnementale. Le montage de certaines pièces ou de certains équipements après la mise sur le marché ou la mise en service des véhicules ne devrait pas compromettre cet objectif. Par conséquent, des mesures appropriées devraient être prises pour s’assurer que les pièces ou équipements qui peuvent être montés sur des véhicules et qui sont susceptibles de compromettre, de manière significative, le fonctionnement des systèmes qui sont essentiels en termes de sécurité ou de protection environnementale font l’objet d’un contrôle préalable par les autorités compétentes en matière de réception avant d’être offerts à la vente. Ces mesures devraient consister en des dispositions techniques concernant les exigences que ces pièces ou équipements doivent respecter.
(15)
Ces mesures ne devraient s’appliquer qu’à un nombre limité de pièces ou d’équipements. La liste de ces pièces ou de ces équipements, avec les exigences qui s’y rapportent, devrait être établie après consultation des parties intéressées. En établissant la liste, la Commission devrait consulter les parties intéressées sur la base d’un rapport et s’efforcer de parvenir à un juste équilibre entre les exigences de renforcement de la sécurité routière et de la protection de l’environnement et les intérêts des consommateurs, des fabricants et des distributeurs, en préservant la concurrence sur le marché des pièces et des équipements de rechange.
(16)
La liste des pièces et des équipements, les systèmes essentiels concernés ainsi que les mesures d’essai et de mise en œuvre devraient être définis conformément à la décision 1999/468/CE. Ces mesures ayant une portée générale et ayant pour objet de modifier des éléments non essentiels de la présente directive, ou de la compléter par l’ajout de nouveaux éléments non essentiels, elles doivent être arrêtées selon la procédure de réglementation avec contrôle prévue à l’article 5 bis de cette décision.
(17)
La présente directive constitue un ensemble de prescriptions de sécurité spécifiques au sens de l’article 1er, paragraphe 2, de la directive 2001/95/CE du Parlement européen et du Conseil du 3 décembre 2001 relative à la sécurité générale des produits (7), qui établit des prescriptions spécifiques pour la protection de la santé et de la sécurité des consommateurs. Par conséquent, il est important de prévoir des dispositions pour faire en sorte que le constructeur prenne des mesures de protection efficaces, y compris le rappel des véhicules, lorsqu’un véhicule présente un risque grave pour les consommateurs du fait de l’application de la présente directive ou des actes réglementaires énumérés à l’annexe IV. Dès lors, les autorités compétentes en matière de réception devraient pouvoir déterminer si les mesures proposées sont suffisantes ou non.
(18)
Il est important que les constructeurs fournissent des informations pertinentes aux propriétaires des véhicules afin de prévenir une mauvaise utilisation des dispositifs de sécurité. Il convient de prévoir des dispositions en la matière dans la présente directive.
(19)
Il est également important que les équipementiers aient accès à certaines informations ne pouvant être obtenues qu’auprès du constructeur du véhicule, à savoir les informations techniques, y compris les dessins, requises pour élaborer des pièces destinées au marché des pièces et des équipements de rechange.
(20)
Il importe également que les constructeurs fournissent aux opérateurs indépendants un accès aisé à l’information afin de permettre la réparation et la maintenance des véhicules dans un marché pleinement concurrentiel. Ces obligations d’informer ont jusqu’à présent été incorporées dans la législation communautaire, en particulier dans le règlement (CE) no 715/2007 du Parlement européen et du Conseil du 20 juin 2007 relatif à la réception des véhicules à moteur au regard des émissions des véhicules particuliers et utilitaires légers (Euro 5 et Euro 6) et aux informations sur la réparation et l'entretien des véhicules (8), sur le principe que la Commission présentera un rapport sur le fonctionnement du système d’accès aux informations sur la réparation et la maintenance des véhicules, dans un délai de quatre ans au plus tard après l’entrée en vigueur dudit règlement, et envisagera l’opportunité de réunir toutes les dispositions régissant l’accès à ces informations dans une directive cadre révisée sur la réception par type.
(21)
En vue de simplifier et d’accélérer la procédure, il y a lieu d’arrêter, conformément à la décision 1999/468/CE, les mesures pour la mise en œuvre des directives particulières ou des règlements particuliers, ainsi que les mesures pour l’adaptation des annexes de la présente directive et des directives particulières ou des règlements particuliers, notamment à l’évolution des connaissances scientifiques et techniques. Ces mesures ayant une portée générale et ayant pour objet de modifier des éléments non essentiels de la présente directive ou de directives particulières et de règlements particuliers, ou de les compléter par l’ajout de nouveaux éléments non essentiels, elles doivent être arrêtées selon la procédure de réglementation avec contrôle prévue à l’article 5 bis de cette décision. La même procédure devrait être utilisée pour les adaptations nécessaires à la réception par type des véhicules destinés aux personnes handicapées.
(22)
L’expérience montre que des mesures appropriées doivent parfois être prises sans délai en vue de garantir une meilleure protection des usagers de la route, lorsque des lacunes ont été identifiées dans la législation existante. Dans de tels cas urgents, il y a lieu d’arrêter, conformément à la décision 1999/468/CE, les modifications nécessaires à apporter aux directives particulières ou aux règlements particuliers. Ces mesures ayant une portée générale et ayant pour objet de modifier des éléments non essentiels de directives particulières et de règlements particuliers, ou de les compléter par l’ajout de nouveaux éléments non essentiels, elles doivent être arrêtées selon la procédure de réglementation avec contrôle prévue à l’article 5 bis de cette décision.
(23)
Étant donné que l’objectif de la présente directive, à savoir la réalisation du marché intérieur à travers l’instauration d’un système obligatoire de réception communautaire par type pour toutes les catégories de véhicules, ne peut pas être réalisé de manière suffisante par les États membres et peut donc, en raison des dimensions de l’action, être mieux réalisé au niveau communautaire, la Communauté peut prendre des mesures, conformément au principe de subsidiarité consacré à l’article 5 du traité. Conformément au principe de proportionnalité tel qu’énoncé audit article, la présente directive n’excède pas ce qui est nécessaire pour atteindre cet objectif.
(24)
L’obligation de transposer la présente directive en droit national devrait être limitée aux dispositions qui constituent une modification de fond par rapport aux directives antérieures. L’obligation de transposer les dispositions inchangées résulte des directives antérieures.
(25)
Conformément au point 34 de l’accord interinstitutionnel «Mieux légiférer» (9), les États membres sont encouragés à établir, pour eux-mêmes et dans l’intérêt de la Communauté, leurs propres tableaux, qui illustrent, dans la mesure du possible, la concordance entre la présente directive et les mesures de transposition, et à les rendre publics.
(26)
La présente directive ne devrait pas porter atteinte aux obligations des États membres concernant les délais de transposition en droit national et d’application des directives, indiqués à l’annexe XX, partie B,
(27)
Les exigences de la présente directive sont conformes aux principes retenus dans le plan d’action intitulé «simplifier et améliorer l’environnement réglementaire».
(28)
Il importe que les futures mesures proposées sur la base de la présente directive ou les procédures à mettre en œuvre sur sa base soient conformes auxdits principes, qui ont été réitérés par la Commission dans sa communication sur un cadre réglementaire concurrentiel pour le secteur automobile au XXIe siècle,
ONT ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
CHAPITRE I
DISPOSITIONS GÉNÉRALES
Article premier
Objet
La présente directive établit un cadre harmonisé contenant les dispositions administratives et les exigences techniques à caractère général applicables à la réception de tous les véhicules neufs relevant de son champ d’application ainsi que des systèmes, des composants et des entités techniques destinés à ces véhicules, en vue de faciliter leur immatriculation, leur vente et leur mise en service dans la Communauté.
La présente directive établit également les dispositions applicables à la vente et à la mise en service des pièces et des équipements destinés à des véhicules réceptionnés conformément à la présente directive.
Les exigences techniques spécifiques concernant la construction et le fonctionnement des véhicules sont fixées en application de la présente directive dans des actes réglementaires, dont la liste exhaustive figure à l’annexe IV.
Article 2
Champ d’application
1. La présente directive s’applique à la réception par type des véhicules conçus et construits en une seule ou en plusieurs étapes pour circuler sur route, ainsi que des systèmes, des composants et des entités techniques conçus et construits pour ces véhicules.
Elle s’applique également à la réception individuelle de ces véhicules.
La présente directive s’applique également aux pièces et aux équipements destinés aux véhicules visés par la présente directive.
2. La présente directive ne s’applique pas à la réception par type ni à la réception individuelle des véhicules suivants:
a)
les tracteurs agricoles ou forestiers, tels que définis dans la directive 2003/37/CE du Parlement européen et du Conseil du 26 mai 2003 concernant la réception par type des tracteurs agricoles ou forestiers, de leurs remorques et de leurs engins interchangeables tractés, ainsi que des systèmes, composants et entités techniques de ces véhicules (10), et les remorques conçues et construites spécifiquement pour être tractées par ces véhicules;
b)
les quadricycles, tels que définis dans la directive 2002/24/CE du Parlement européen et du Conseil du 18 mars 2002 relative à la réception des véhicules à moteur à deux ou trois roues (11);
c)
les véhicules à chenilles.
3. La réception par type ou individuelle, régie par la présente directive, est facultative pour les véhicules suivants:
a)
les véhicules conçus et construits pour être utilisés principalement sur les chantiers de construction, dans les carrières ou les installations portuaires ou aéroportuaires;
b)
les véhicules conçus et construits pour être utilisés par les forces armées, la protection civile, les services de lutte contre l’incendie et les services responsables du maintien de l’ordre; et
c)
les machines mobiles,
dans la mesure où ces véhicules satisfont aux exigences de la présente directive. Ces réceptions facultatives sont sans préjudice de l’application de la directive 2006/42/CE du Parlement européen et du Conseil du 17 mai 2006 relative aux machines (12).
4. La réception individuelle, régie par la présente directive, est facultative pour les véhicules suivants:
a)
les véhicules destinés exclusivement aux courses automobiles sur route;
b)
les prototypes de véhicules utilisés sur route sous la responsabilité d’un constructeur dans le cadre d’un programme d’essai spécifique, à condition qu’ils aient été spécifiquement conçus et construits à cette fin.
Article 3
Définitions
Aux fins de la présente directive et des actes réglementaires énumérés à l’annexe IV, sauf dispositions contraires y figurant, on entend par:
1.
«acte réglementaire»: une directive particulière, un règlement particulier ou un règlement CEE-ONU annexé à l’accord de 1958 révisé;
2.
«directive particulière ou règlement particulier», une directive ou un règlement figurant à l’annexe IV, partie I. Ce terme inclut également leurs mesures d’exécution;
3.
«réception par type»: l’acte par lequel un État membre certifie qu’un type de véhicule, de système, de composant ou d’entité technique satisfait aux dispositions administratives et aux exigences techniques applicables;
4.
«réception nationale par type»: l’acte de réception par type prévu par le droit interne d’un État membre, dont la validité est limitée au territoire de cet État membre;
5.
«réception CE par type»: l’acte par lequel un État membre certifie qu’un type de véhicule, de système, de composant ou d’entité technique satisfait aux dispositions administratives et aux exigences techniques applicables de la présente directive et des actes réglementaires énumérés à l’annexe IV ou à l’annexe XI;
6.
«réception individuelle»: l’acte par lequel un État membre certifie qu’un véhicule donné, qu’il soit unique ou non, satisfait aux dispositions administratives et aux exigences techniques applicables;
7.
«réception par type multiétape»: l’acte par lequel un ou plusieurs États membres certifient qu’un type de véhicule incomplet ou complété, selon son état d’achèvement, satisfait aux dispositions administratives et aux exigences techniques applicables de la présente directive;
8.
«réception par type par étapes»: un acte de réception des véhicules qui consiste en la collecte, par étapes, de l’ensemble des fiches de réception CE pour les systèmes, les composants et les entités techniques en rapport avec le véhicule et qui, à l’étape finale, donne lieu à la réception de l’ensemble du véhicule;
9.
«réception par type en une seule étape»: un acte qui consiste en la réception de l’ensemble d’un véhicule en une seule opération;
10.
«réception par type mixte»: un acte de réception par type par étapes dans le cadre duquel une ou plusieurs réceptions de systèmes sont réalisées lors de la dernière étape de la réception de l’ensemble du véhicule, sans qu’il soit nécessaire de délivrer des fiches de réception CE pour ces systèmes;
11.
«véhicule à moteur»: tout véhicule à moteur, complet, complété ou incomplet, se déplaçant par ses propres moyens, ayant au moins quatre roues et une vitesse maximale par construction supérieure à 25 km/h;
12.
«remorque»: tout véhicule non automoteur sur roues, conçu et construit pour être tracté par un véhicule à moteur;
13.
«véhicule»: tout véhicule à moteur ou sa remorque, selon les définitions données aux points 11 et 12;
14.
«véhicule à moteur hybride»: un véhicule équipé d’au moins deux convertisseurs d’énergie différents et de deux systèmes de stockage d’énergie différents (embarqués) aux fins de sa propulsion;
15.
«véhicule électrique hybride»: un véhicule hybride qui, aux fins de la propulsion mécanique, tire son énergie des deux sources suivantes d’énergie/d’alimentation stockée embarquées sur le véhicule:
-
un combustible consommable,
-
un dispositif de stockage d’énergie/d’alimentation électrique (par exemple, une batterie, un condensateur, un volant d’inertie/générateur, etc.);
16.
«machine mobile»: tout véhicule automoteur spécialement conçu et construit pour réaliser des travaux qui, du fait de ses caractéristiques de construction, ne convient pas au transport de passagers ni de marchandises. Une machine montée sur un châssis de véhicule à moteur n’est pas considérée comme une machine mobile;
17.
«type de véhicule»: les véhicules d’une catégorie particulière identiques au moins par les aspects essentiels visés à l’annexe II, section B. Un type de véhicule peut comporter des variantes et des versions différentes telles que définies à l’annexe II, section B;
18.
«véhicule de base»: tout véhicule utilisé au cours de l’étape initiale d’un processus de réception multiétape;
19.
«véhicule incomplet»: tout véhicule dont l’achèvement requiert encore au moins une étape pour que ledit véhicule satisfasse aux exigences techniques applicables de la présente directive;
20.
«véhicule complété»: tout véhicule constituant l’aboutissement du processus de réception multiétape et qui satisfait aux exigences techniques applicables de la présente directive;
21.
«véhicule complet»: tout véhicule qui ne doit pas être complété pour répondre aux exigences techniques applicables de la présente directive;
22.
«véhicule de fin de série»: tout véhicule faisant partie d’un stock qui ne peut être immatriculé, vendu ou mis en service en raison de l’entrée en vigueur de nouvelles exigences techniques en vertu desquelles il n’a pas été réceptionné;
23.
«système»: un assemblage de dispositifs destiné à remplir une ou plusieurs fonctions spécifiques dans un véhicule et devant satisfaire aux exigences d’un acte réglementaire quelconque;
24.
«composant»: un dispositif devant satisfaire aux exigences d’un acte réglementaire et destiné à faire partie d’un véhicule, qui peut être réceptionné par type indépendamment d’un véhicule lorsque l’acte réglementaire le prévoit expressément;
25.
«entité technique»: un dispositif, devant satisfaire aux exigences d’un acte réglementaire, destiné à faire partie d’un véhicule, qui peut être réceptionné par type séparément, mais seulement en liaison avec un ou plusieurs types de véhicules déterminés, lorsque l’acte réglementaire le prévoit expressément;
26.
«pièces ou équipements d'origine»: les pièces ou équipements qui sont fabriqués conformément aux spécifications et aux normes de production prévues par le constructeur du véhicule pour la production des pièces ou des équipements en vue de l’assemblage du véhicule en question. Ceci comprend les pièces ou équipements qui sont fabriqués sur la même chaîne de production que ces dernières pièces ou derniers équipements. Il est présumé, jusqu’à preuve du contraire, que les pièces sont d’origine si le fabricant de la pièce certifie que les pièces satisfont à la qualité des composants utilisés pour l’assemblage du véhicule en question et ont été fabriquées conformément aux spécifications et aux normes de production prévues par le constructeur du véhicule;
27.
«constructeur»: la personne ou l’organisme responsable devant l’autorité compétente en matière de réception de tous les aspects du processus de réception par type ou de l’autorisation et de la conformité de la production. Cette personne ou cet organisme ne doit pas nécessairement intervenir directement à toutes les étapes de la construction d’un véhicule, d’un système, d’un composant ou d’une entité technique soumis à réception;
28.
«mandataire du constructeur»: toute personne physique ou morale établie dans la Communauté, dûment mandatée par le constructeur pour le représenter auprès de l’autorité compétente en matière de réception et agir pour son compte pour les questions relevant de la présente directive, toute référence au terme «constructeur» devant être comprise comme visant le constructeur ou son mandataire;
29.
«autorité compétente en matière de réception»: l’autorité d’un État membre compétente pour tous les aspects de la réception d’un type de véhicule, de système, de composant ou d’entité technique ou de la réception individuelle d’un véhicule, pour le processus d’autorisation, pour la délivrance et, le cas échéant, le retrait des fiches de réception, pour la liaison avec les autorités compétentes en matière de réception des autres États membres, pour la désignation des services techniques et pour veiller à ce que le constructeur s’acquitte de ses obligations en matière de conformité de la production;
30.
«autorité compétente» à l’article 42: soit l’autorité compétente en matière de réception, soit une autorité désignée, soit un organisme d’accréditation agissant pour leur compte;
31.
«service technique»: une organisation ou un organisme désigné par l’autorité compétente en matière de réception d’un État membre comme laboratoire d’essai pour procéder à des essais, ou comme organisme d’évaluation de la conformité pour effectuer l’évaluation initiale et d’autres essais ou inspections pour le compte de l’autorité compétente en matière de réception, ces fonctions pouvant être assurées par l’autorité compétente en matière de réception elle-même;
32.
«méthode virtuelle d'essai»: des simulations informatiques, y compris des calculs, qui démontrent qu’un véhicule, un système, un composant ou une entité technique répond aux exigences techniques prévues par un acte réglementaire. Aux fins de la méthode virtuelle d’essai, il n’est pas nécessaire d’avoir recours à un véhicule, à un système, à un composant ou à une entité technique physique;
33.
«fiche de réception par type»: le document par lequel l’autorité compétente en matière de réception certifie officiellement qu’un type de véhicule, de système, de composant ou d’entité technique est réceptionné;
34.
«fiche de réception CE par type»: la fiche figurant à l’annexe VI ou à l’annexe correspondante d’une directive particulière ou d’un règlement particulier, la fiche de communication reproduite dans l’annexe correspondante de l’un des règlements CEE-ONU énumérés à l’annexe IV, partie I ou II, de la présente directive étant considérée comme équivalente;
35.
«fiche de réception individuelle»: le document par lequel l’autorité compétente en matière de réception certifie officiellement qu’un véhicule donné est réceptionné;
36.
«certificat de conformité»: le document figurant à l’annexe IX, délivré par le constructeur afin de certifier qu’un véhicule appartenant à la série du type réceptionné en application de la présente directive satisfaisait à tous les actes réglementaires au moment de sa production;
37.
«fiche de renseignements»: les fiches figurant à l’annexe I ou à l’annexe III, ou à l’annexe correspondante d’une directive particulière ou d’un règlement particulier indiquant quelles informations le demandeur doit fournir, la fiche de renseignements pouvant être communiquée sous forme de fichier électronique;
38.
«dossier constructeur»: le dossier complet, y compris la fiche de renseignements, des fichiers, des données, des dessins, des photographies, etc., fourni par le demandeur, le dossier constructeur pouvant être communiqué sous forme de fichier électronique;
39.
«dossier de réception»: le dossier constructeur, accompagné des rapports d’essais et de tous les autres documents que le service technique ou l’autorité compétente en matière de réception ont adjoints au dossier constructeur au cours de l’accomplissement de leurs tâches, le dossier de réception pouvant être communiqué sous forme de fichier électronique;
40.
«index du dossier de réception»: le document présentant le contenu du dossier de réception selon une numérotation ou un marquage permettant de localiser facilement chaque page, ce document étant présenté de telle manière qu’il répertorie les étapes successives de la gestion de la réception CE par type, notamment les dates des révisions et des mises à jour.
CHAPITRE II
OBLIGATIONS GÉNÉRALES
Article 4
Obligations des États membres
1. Les États membres veillent à ce que les constructeurs demandant une réception satisfassent aux obligations qui leur incombent en vertu de la présente directive.
2. Les États membres ne réceptionnent que les véhicules, les systèmes, les composants ou les entités techniques conformes aux exigences de la présente directive.
3. Les États membres n’immatriculent ou n’autorisent la vente ou la mise en service que pour des véhicules, des composants et des entités techniques conformes aux exigences de la présente directive.
Ils ne peuvent interdire, restreindre ou entraver l’immatriculation, la vente, la mise en service ou la circulation sur route de véhicules, de composants ou d’entités techniques, pour des motifs liés à des aspects de leur construction et de leur fonctionnement couverts par la présente directive, s’ils répondent aux exigences de celle-ci.
4. Les États membres mettent en place ou désignent les autorités compétentes pour les questions relatives à la réception et notifient cette mise en place ou cette désignation à la Commission conformément à l’article 43.
L’acte de notification des autorités compétentes en matière de réception comprend leur nom, leur adresse, y compris l’adresse électronique, ainsi que leur domaine de compétence.
Article 5
Obligations des constructeurs
1. Le constructeur est responsable, vis-à-vis de l’autorité compétente en matière de réception, de tous les aspects du processus de réception et de la conformité de la production, qu’il soit ou non directement associé à toutes les étapes de la construction d’un véhicule, d’un système, d’un composant ou d’une entité technique.
2. Dans le cas d’une réception par type multiétape, chaque constructeur est responsable de la réception et de la conformité de la production des systèmes, des composants ou des entités techniques ajoutés lors de l’étape de réalisation du véhicule dont il est chargé.
Le constructeur qui modifie des composants ou des systèmes déjà réceptionnés lors d’étapes précédentes est responsable de la réception et de la conformité de la production de ces composants et systèmes.
3. Aux fins de la présente directive, tout constructeur établi en dehors de la Communauté désigne un mandataire établi dans la Communauté pour le représenter auprès des autorités compétentes en matière de réception.
CHAPITRE III
PROCÉDURES DE RÉCEPTION CE PAR TYPE
Article 6
Procédures à suivre aux fins de la réception CE par type de véhicules
1. Le constructeur peut opter pour l’une des procédures suivantes:
a)
la réception par type par étapes;
b)
la réception par type en une seule étape;
c)
la réception par type mixte.
2. Toute demande de réception par type par étapes est constituée du dossier constructeur contenant les renseignements exigés à l’annexe III et est accompagnée par la série complète des fiches de réception par type requises au titre de chacun des actes réglementaires applicables énumérés à l’annexe IV ou à l’annexe XI. Dans le cas de la réception par type d’un système ou d’une entité technique conformément aux actes réglementaires applicables, l’autorité compétente en matière de réception a accès au dossier de réception concerné jusqu’au moment où la réception est délivrée ou refusée.
3. La demande de réception par type en une seule étape est constituée du dossier constructeur contenant les informations pertinentes exigées à l’annexe I, en liaison avec les actes réglementaires visés à l’annexe IV ou à l’annexe XI et, le cas échéant, à la partie II de l’annexe III.
4. Dans le cas d’une procédure de réception par type mixte, l’autorité compétente en matière de réception peut dispenser un constructeur de l’obligation de fournir une ou plusieurs fiches de réception CE par type de systèmes, à condition que soient joints au dossier constructeur les renseignements, visés à l’annexe I, qui sont requis pour la réception de ces systèmes lors de la phase de réception du véhicule, auquel cas chacune des fiches de réception CE par type concernées par la dispense est remplacée par un rapport d’essai.
5. Sans préjudice des paragraphes 2, 3 et 4, les informations suivantes sont fournies aux fins de la réception par type multiétape:
a)
lors de la première étape, les parties du dossier constructeur et les fiches de réception CE par type exigées pour un véhicule complet qui sont applicables à l’état d’avancement du véhicule de base;
b)
lors de la deuxième étape et des étapes suivantes, les parties du dossier constructeur et les fiches de réception CE par type qui sont applicables au stade de la construction en cours, ainsi qu’un exemplaire de la fiche de réception CE par type du véhicule émise à l’étape de construction précédente; le constructeur fournit en outre une description détaillée des modifications ou des compléments éventuels qu’il a apportés au véhicule.
Les informations prévues aux points a) et b) peuvent être fournies conformément à la procédure de réception par type mixte décrite au paragraphe 4.
6. Le constructeur introduit la demande auprès de l’autorité compétente en matière de réception. Une seule demande peut être déposée pour un type donné de véhicule et elle ne peut être introduite que dans un seul État membre.
Une demande distincte doit être introduite pour chaque type à réceptionner.
7. L’autorité compétente en matière de réception peut, par une demande motivée, inviter le constructeur à fournir toutes les informations complémentaires nécessaires pour prendre une décision concernant les essais requis ou pour faciliter la réalisation de ces essais.
8. Le constructeur met à la disposition de l’autorité compétente en matière de réception autant de véhicules que nécessaire pour permettre le bon déroulement de la procédure de réception par type.
Article 7
Procédure à suivre aux fins de la réception CE par type de systèmes, de composants ou d’entités techniques
1. Le constructeur introduit la demande auprès de l’autorité compétente en matière de réception. Une seule demande peut être déposée pour un type donné de système, de composant ou d’entité technique et elle ne peut être introduite que dans un seul État membre. Une demande distincte doit être introduite pour chaque type à réceptionner.
2. La demande est accompagnée du dossier constructeur, dont le contenu est précisé dans les directives particulières ou les règlements particuliers.
3. L’autorité compétente en matière de réception peut, par une demande motivée, inviter le constructeur à fournir toutes les informations complémentaires nécessaires pour prendre une décision concernant les essais requis ou pour faciliter la réalisation de ces essais.
4. Le constructeur met à la disposition de l’autorité compétente en matière de réception autant de véhicules, de composants ou d’entités techniques que l’imposent les directives particulières ou les règlements particuliers applicables aux fins de la réalisation des essais requis.
CHAPITRE IV
DÉROULEMENT DES PROCÉDURES DE RÉCEPTION CE PAR TYPE
Article 8
Dispositions générales
1. Les États membres ne peuvent pas accorder la réception CE par type avant de s’être assurés que les procédures visées à l’article 12 ont été dûment et correctement appliquées.
2. Les États membres octroient les réceptions CE par type conformément aux articles 9 et 10.
3. Si un État membre estime qu’un type de véhicule, de système, de composant ou d’entité technique, bien que satisfaisant aux dispositions requises, risque de compromettre gravement la sécurité routière ou nuit gravement à l’environnement ou à la santé publique, il peut refuser de procéder à la réception CE par type. Dans ce cas, il envoie immédiatement aux autres États membres et à la Commission un dossier détaillé expliquant les motifs de cette décision et fournissant la preuve de ses constatations.
4. Les fiches de réception CE par type sont numérotées selon la méthode décrite à l’annexe VII.
5. Dans un délai de vingt jours ouvrables, l’autorité compétente en matière de réception envoie à ses homologues des autres États membres un exemplaire de la fiche de réception CE par type de véhicule, accompagnée de ses annexes, pour chaque type de véhicule pour lequel elle a octroyé une réception. Un fichier électronique peut remplacer la copie papier.
6. L’autorité compétente en matière de réception informe sans tarder ses homologues des autres États membres de sa décision de refuser ou d’annuler la réception d’un véhicule, ainsi que des motifs de cette décision.
7. Tous les trois mois, l’autorité compétente en matière de réception envoie à ses homologues des autres États membres une liste des réceptions CE par type de systèmes, de composants ou d’entités techniques qu’elle a octroyées, modifiées, refusées ou retirées au cours de la période précédente. Ladite liste mentionne les renseignements spécifiés à l’annexe XIV.
8. Lorsqu’un autre État membre le demande, l’État membre qui a accordé la réception CE par type envoie, dans un délai de vingt jours ouvrables à compter de la réception d’une telle demande, un exemplaire de la fiche de réception CE par type en question, accompagnée de ses annexes. Un fichier électronique peut remplacer la copie papier.
Article 9
Dispositions spécifiques relatives aux véhicules
1. Les États membres accordent une réception CE pour:
a)
un type de véhicule conforme aux informations contenues dans le dossier constructeur et qui satisfait aux exigences techniques spécifiées par les actes réglementaires applicables énumérés à l’annexe IV;
b)
un type de véhicule à usage spécial conforme aux informations contenues dans le dossier constructeur et satisfaisant aux exigences techniques spécifiées par les actes réglementaires applicables énumérés à l’annexe XI.
Les procédures décrites à l’annexe V s’appliquent.
2. Les États membres accordent une réception par type multiétape pour un type de véhicule incomplet ou complété conforme aux informations contenues dans le dossier constructeur et qui satisfait aux exigences techniques spécifiées par les actes réglementaires applicables énumérés à l’annexe IV ou à l’annexe XI, en fonction de l’état d’achèvement du véhicule.
La réception par type multiétape s’applique aussi aux véhicules complets convertis ou modifiés par un autre constructeur.
Les procédures décrites à l’annexe XVII s’appliquent.
3. Pour tout type de véhicule, l’autorité compétente en matière de réception:
a)
remplit toutes les rubriques correspondantes de la fiche de réception CE par type, y compris la fiche des résultats d’essais qui y est annexée, conformément au modèle figurant à l’annexe VIII;
b)
établit ou vérifie l’index du dossier de réception;
c)
envoie, sans retard injustifié, la fiche remplie, accompagnée de ses annexes, au demandeur.
4. Dans le cas d’une réception CE par type dont la validité, en application de l’article 20, de l’article 22 ou de l’annexe XI, fait l’objet de restrictions ou pour laquelle il a été dérogé à certaines dispositions des actes réglementaires, la fiche de réception CE par type mentionne ces restrictions ou dérogations.
5. Lorsque les informations contenues dans le dossier constructeur prévoient des dispositions applicables aux véhicules à usage spécial comme indiqué à l’annexe XI, la fiche de réception CE par type mentionne ces dispositions.
6. Lorsque le constructeur opte pour la procédure de réception par type mixte, l’autorité compétente en matière de réception remplit, dans la partie III de la fiche de renseignements, dont le modèle figure à l’annexe III, les références des rapports d’essais établis au titre d’actes réglementaires pour lesquels aucune fiche de réception CE par type n’est disponible.
7. Au cas où le constructeur opte pour la procédure de réception par type en une seule étape, l’autorité compétente en matière de réception dresse la liste des actes réglementaires applicables, suivant le modèle reproduit à l’appendice de l’annexe VI, et joint cette liste à la fiche de réception CE par type.
Article 10
Dispositions spécifiques relatives aux systèmes, aux composants ou aux entités techniques
1. Les États membres accordent une réception CE par type pour un système conforme aux informations contenues dans le dossier constructeur et qui satisfait aux exigences techniques prévues par la directive particulière ou le règlement particulier applicable, comme il est indiqué à l’annexe IV ou à l’annexe XI.
2. Les États membres accordent une réception CE par type de composant ou d’entité technique pour un composant ou une entité technique conforme aux informations contenues dans le dossier constructeur et qui satisfait aux exigences techniques de la directive particulière ou du règlement particulier applicable, comme il est indiqué à l’annexe IV.
3. Lorsque des composants ou des entités techniques, qu’ils soient ou non destinés à la réparation, à l’entretien ou à la maintenance, sont également couverts par une réception par type de système se rapportant à un véhicule, il n’est pas nécessaire de procéder à une réception supplémentaire de composant ou d’entité technique, sauf si l’acte réglementaire applicable l’exige.
4. Lorsqu’un composant ou une entité technique ne remplit sa fonction ou ne présente une caractéristique spécifique qu’en liaison avec d’autres éléments du véhicule et que, de ce fait, la conformité aux exigences ne peut être vérifiée que lorsque le composant ou l’entité technique fonctionne en liaison avec ces autres éléments du véhicule, la portée de la réception CE par type du composant ou de l’entité technique est limitée en conséquence. Dans de tels cas, la fiche de réception CE par type doit mentionner toute restriction d’utilisation éventuelle et indiquer les conditions particulières d’installation. Lorsque l’installation d’un tel composant ou d’une telle entité technique est réalisée par le constructeur du véhicule, le respect de ces éventuelles restrictions d’utilisation ou conditions d’installation est vérifié lors de la réception du véhicule.
Article 11
Essais requis pour la réception CE par type
1. Le respect des prescriptions techniques prévues dans la présente directive et dans les actes réglementaires énumérés à l’annexe IV est prouvé par des essais appropriés effectués par les services techniques désignés.
Les procédures d’essai ainsi que les équipements et outils spécifiques nécessaires pour réaliser ces essais sont décrits dans chacun des actes réglementaires.
2. Les essais requis sont effectués sur des véhicules, des composants et des entités techniques qui sont représentatifs du type à réceptionner.
Toutefois, le constructeur peut sélectionner, en accord avec l’autorité compétente en matière de réception, un véhicule, un système, un composant ou une entité technique qui, tout en n’étant pas représentatif du type à réceptionner, combine un certain nombre des caractéristiques les plus défavorables en ce qui concerne le niveau requis de performances. Les méthodes virtuelles d’essai peuvent être utilisées pour aider à la prise de décision pendant le processus de sélection.
3. En remplacement des procédures d’essai visées au paragraphe 1 et en accord avec l’autorité compétente en matière de réception, des méthodes virtuelles d’essai peuvent être utilisées à la demande du constructeur en ce qui concerne les actes réglementaires énumérés à l’annexe XVI.
4. Les conditions générales que les méthodes virtuelles d’essai doivent remplir sont énoncées à l’appendice 1 de l’annexe XVI.
Pour chacun des actes réglementaires énumérés à l’annexe XVI, les conditions d’essai spécifiques et les dispositions administratives y relatives sont énoncées à l’appendice 2 de cette annexe.
5. La Commission établit la liste des actes réglementaires pour lesquels des méthodes virtuelles d’essai sont permises, les conditions spécifiques et les dispositions administratives en la matière. Ces mesures visant à modifier des éléments non essentiels de la présente directive, y compris en la complétant, sont arrêtées et mises à jour en conformité avec la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 40, paragraphe 2.
Article 12
Mesures relatives à la conformité de la production
1. L’État membre qui accorde une réception CE par type prend les mesures nécessaires conformément à l’annexe X en vue de vérifier, le cas échéant en coopération avec les autorités compétentes en matière de réception des autres États membres, si les mesures adéquates ont été prises pour garantir que les véhicules, systèmes, composants ou, selon le cas, entités techniques produits sont conformes au type réceptionné.
2. L’État membre qui a accordé une réception CE par type prend les mesures nécessaires conformément à l’annexe X en ce qui concerne cette réception en vue de vérifier, le cas échéant en coopération avec les autorités compétentes en matière de réception des autres États membres, si les mesures visées au paragraphe 1 restent adéquates et si les véhicules, systèmes, composants ou, selon le cas, entités techniques produits demeurent conformes au type réceptionné.
La vérification opérée en vue d’assurer la conformité de la production au type réceptionné est limitée aux procédures énoncées à l’annexe X et dans les actes réglementaires prévoyant des exigences spécifiques. À cette fin, l’autorité compétente en matière de réception de l’État membre qui a procédé à la réception CE par type peut effectuer toutes les vérifications ou tous les essais prescrits dans l’un des actes réglementaires énumérés à l’annexe IV ou à l’annexe XI sur des échantillons prélevés dans les locaux du constructeur, y compris les installations de production.
3. Lorsqu’un État membre qui a procédé à une réception CE par type constate que les mesures visées au paragraphe 1 ne sont pas appliquées, s’écartent sensiblement des mesures et des plans de contrôle approuvés, ou ont cessé d’être appliquées, bien que la production n’ait pas pris fin, cet État membre prend les mesures nécessaires, y compris le retrait de la réception par type, afin de garantir que la procédure en matière de conformité de la production est correctement suivie.
CHAPITRE V
MODIFICATION DES RÉCEPTIONS CE PAR TYPE
Article 13
Dispositions générales
1. Le constructeur informe sans tarder l’État membre qui a accordé la réception CE par type de toute modification des informations consignées dans le dossier de réception. Cet État membre décide, conformément aux règles définies dans le présent chapitre, de la procédure à suivre. Si nécessaire, l’État membre peut décider, en consultant le constructeur, qu’une nouvelle réception CE par type doit être octroyée.
2. Une demande de modification d’une réception CE par type est soumise exclusivement à l’État membre qui a procédé à la réception CE par type originelle.
3. Si l’État membre estime qu’une modification justifie de nouvelles inspections ou de nouveaux essais, il en informe le constructeur. Les procédures visées aux articles 14 et 15 ne s’appliquent qu’après que les nouvelles inspections ou les nouveaux essais requis ont été effectués de façon satisfaisante.
Article 14
Dispositions spécifiques relatives aux véhicules
1. Lorsque des informations consignées dans le dossier de réception ont été modifiées, la modification est considérée comme une «révision».
Dans un tel cas, l’autorité compétente en matière de réception émet, si nécessaire, la page révisée du dossier de réception en indiquant clairement sur chaque page révisée la nature de la modification, ainsi que la date de nouvelle publication. Une version consolidée et mise à jour du dossier de réception, accompagnée d’une description détaillée des modifications, est considérée comme satisfaisant à cette exigence.
2. Une révision est considérée comme une «extension» lorsque, outre les dispositions du paragraphe 1:
a)
de nouvelles inspections ou de nouveaux essais sont nécessaires;
b)
une des informations consignées sur la fiche de réception CE par type, à l’exception de ses annexes, a été modifiée;
c)
de nouvelles prescriptions entrent en vigueur au titre de l’un des actes réglementaires applicables au véhicule réceptionné.
Dans de tels cas, l’autorité compétente en matière de réception publie une fiche de réception CE par type révisée, assortie d’un numéro d’extension, qui augmente en fonction du nombre d’extensions successives déjà octroyées.
La fiche de réception indique clairement le motif de l’extension ainsi que la date de nouvelle publication.
3. Chaque fois que des pages modifiées ou une version consolidée et mise à jour sont publiées, l’index du dossier de réception annexé à la fiche de réception est modifié en conséquence de façon à indiquer la date de l’extension ou de la révision la plus récente ou celle de la consolidation la plus récente de la version mise à jour.
4. La réception d’un type de véhicule ne doit pas être modifiée lorsque les nouvelles prescriptions visées au paragraphe 2, point c), ne concernent pas, d’un point de vue technique, le type de véhicule en question ou s’appliquent à des catégories de véhicules autres que la catégorie dont il relève.
Article 15
Dispositions spécifiques relatives aux systèmes, aux composants ou aux entités techniques
1. Si des informations consignées dans le dossier de réception ont été modifiées, la modification est considérée comme une «révision».
Dans un tel cas, l’autorité compétente en matière de réception émet, si nécessaire, les pages révisées du dossier de réception en indiquant clairement sur chaque page révisée la nature de la modification, ainsi que la date de nouvelle publication. Une version consolidée et mise à jour du dossier de réception, accompagnée d’une description détaillée des modifications, est considérée comme satisfaisant à cette exigence.
2. La révision est considérée comme une «extension» si, outre les dispositions du paragraphe 1,
a)
de nouvelles inspections ou de nouveaux essais sont nécessaires;
b)
une des informations consignées sur la fiche de réception CE par type, à l’exception de ses annexes, a été modifiée;
c)
de nouvelles prescriptions entrent en vigueur au titre de l’un des actes réglementaires applicables au système, au composant ou à l’entité technique réceptionné.
Dans ce cas, l’autorité compétente en matière de réception publie une fiche de réception CE par type révisée, assortie d’un numéro d’extension, qui augmente en fonction du nombre d’extensions successives déjà octroyées. Lorsque la modification est rendue nécessaire du fait de l’application du paragraphe 2, point c), la troisième partie du numéro de réception est mise à jour.
La fiche de réception indique clairement le motif de l’extension ainsi que la date de nouvelle publication.
3. Chaque fois que des pages modifiées ou une version consolidée et mise à jour sont publiées, l’index du dossier de réception annexé à la fiche de réception est modifié en conséquence de façon à indiquer la date de l’extension ou de la révision la plus récente ou celle de la consolidation la plus récente de la version mise à jour.
Article 16
Délivrance et notification des modifications
1. Dans le cas d’une extension, l’autorité compétente en matière de réception met à jour toutes les rubriques correspondantes de la fiche de réception CE par type, ses annexes et l’index du dossier de réception. La fiche mise à jour et ses annexes sont délivrées au demandeur sans retard injustifié.
2. Dans le cas d’une révision, les documents révisés ou la version consolidée et mise à jour, selon le cas, y compris l’index révisé du dossier de réception, sont délivrés au demandeur par l’autorité compétente en matière de réception sans retard injustifié.
3. L’autorité compétente en matière de réception notifie toute modification apportée aux réceptions CE par type à ses homologues des autres États membres conformément aux procédures visées à l’article 8.
CHAPITRE VI
VALIDITÉ D’UNE RÉCEPTION CE PAR TYPE DE VÉHICULES
Article 17
Expiration de la validité
1. La validité d’une réception CE par type d’un véhicule expire dans chacun des cas suivants:
a)
de nouvelles prescriptions deviennent obligatoires pour l’immatriculation, la vente ou la mise en service de véhicules neufs au titre de tout acte réglementaire applicable au véhicule réceptionné et il n’est pas possible de mettre la réception à jour en conséquence;
b)
la production du type de véhicule réceptionné est arrêtée de manière définitive et volontaire;
c)
la validité de la réception arrive à son terme en vertu d’une restriction particulière.
2. Lorsqu’une seule variante d’un type déterminé ou une version d’une variante perd sa validité, la perte de validité de la réception CE par type du véhicule en question se limite à cette variante ou version spécifique.
3. Lorsque la production d’un type de véhicule donné est définitivement arrêtée, le constructeur le notifie à l’autorité compétente en matière de réception qui a octroyé la réception CE par type pour ledit véhicule. Lorsqu’elle reçoit cette notification, l’autorité en informe ses homologues des autres États membres dans un délai de vingt jours ouvrables.
L’article 27 ne s’applique à l’arrêt de la production que dans les circonstances visées au paragraphe 1, point a), du présent article.
4. Sans préjudice du paragraphe 3, lorsqu’une réception CE par type d’un véhicule va perdre sa validité, le constructeur en fait part à l’autorité compétente en matière de réception qui a octroyé la réception CE par type.
L’autorité compétente en matière de réception communique sans retard injustifié toutes les informations utiles à ses homologues des autres États membres pour permettre, s’il y a lieu, l’application de l’article 27. Cette communication inclut notamment la date de fabrication ainsi que le numéro d’identification du dernier véhicule produit.
CHAPITRE VII
CERTIFICAT DE CONFORMITÉ ET MARQUAGE
Article 18
Certificat de conformité
1. Le constructeur délivre, en sa qualité de détenteur d’une réception CE par type d’un véhicule, un certificat de conformité pour accompagner chaque véhicule complet, incomplet ou complété qui est fabriqué conformément au type de véhicule réceptionné.
Dans le cas d’un véhicule incomplet ou complété, le constructeur indique, à la page 2 du certificat de conformité, uniquement les éléments qui ont été ajoutés ou modifiés au stade considéré de la réception, et, le cas échéant, annexe au certificat tous les certificats de conformité qui ont été délivrés au stade antérieur.
2. Le certificat de conformité est établi dans l’une des langues officielles de la Communauté. Tout État membre peut demander que le certificat de conformité soit traduit dans sa ou ses propres langues.
3. Le certificat de conformité est conçu de manière à exclure toute falsification. À cette fin, le papier utilisé est protégé soit par des représentations graphiques en couleur, soit par un filigrane correspondant à la marque d’identification du fabricant.
4. Le certificat de conformité est entièrement rempli et ne prévoit pas d’autres restrictions concernant l’utilisation du véhicule que celles spécifiées dans un acte réglementaire.
5. Le certificat de conformité, tel que décrit à l’annexe IX, partie I, pour les véhicules réceptionnés conformément aux dispositions de l’article 20, paragraphe 2, comporte dans son intitulé la mention «pour les véhicules complets/complétés, réceptionnés par type en application de l’article 20 (réception provisoire)».
6. Le certificat de conformité, tel que décrit à l’annexe IX, partie I, pour les véhicules réceptionnés par type conformément à l’article 22, comporte dans son intitulé la mention «Pour les véhicules complets/complétés, réceptionnés par type en petites séries» et, tout près de cette mention, l’année de production suivie d’un numéro séquentiel, compris entre 1 et la limite indiquée dans le tableau figurant à l’annexe XII, identifiant, pour chaque année de production, la position du véhicule dans la production attribuée à l’année concernée.
7. Sans préjudice des dispositions du paragraphe 1, le constructeur peut transmettre les données ou informations figurant dans le certificat de conformité par voie électronique à l’autorité d’immatriculation de l’État membre.
8. Le constructeur est seul habilité à délivrer un duplicata du certificat de conformité. La mention «duplicata» doit apparaître clairement sur le recto de tout duplicata.
Article 19
Marque de réception CE par type
1. Le constructeur d’un composant ou d’une entité technique faisant ou non partie d’un système appose sur chaque composant ou entité technique fabriqué conformément au type réceptionné la marque de réception CE par type, requise par la directive particulière ou le règlement particulier applicable.
2. Lorsque l’apposition d’une marque de réception CE par type n’est pas requise, le constructeur appose au moins sa marque de fabrique ou de commerce et le numéro du type et/ou un numéro d’identification.
3. La marque de réception CE par type est conforme aux prescriptions de l’appendice de l’annexe VII.
CHAPITRE VIII
TECHNOLOGIES OU CONCEPTS NOUVEAUX INCOMPATIBLES AVEC LES DIRECTIVES PARTICULIÈRES
Article 20
Dérogations pour des technologies ou des concepts nouveaux
1. À la demande du constructeur, les États membres peuvent accorder une réception CE par type pour un type de système, de composant ou d’entité technique faisant intervenir des technologies ou des concepts incompatibles avec un ou plusieurs des actes réglementaires mentionnés à l’annexe IV, partie I, à condition que la Commission ait donné son autorisation selon la procédure visée à l’article 40, paragraphe 3.
2. Dans l’attente de la décision d’octroyer ou non l’autorisation, l’État membre peut accorder une réception provisoire, dont la validité est limitée à son propre territoire, pour un type de véhicule couvert par la dérogation demandée, pour autant qu’il en informe sans tarder la Commission et les autres États membres au moyen d’un dossier comprenant les éléments suivants:
a)
les raisons pour lesquelles les technologies ou les concepts en question rendent le système, le composant ou l’entité technique incompatible avec les exigences en cause;
b)
une description des aspects de sécurité et de protection de l’environnement concernés, ainsi que des mesures prises;
c)
une description des essais, avec leurs résultats, établissant qu’est garanti un niveau de sécurité et de protection de l’environnement au moins équivalent à celui que garantissent les exigences qui font l’objet d’une demande de dérogation.
3. D’autres États membres peuvent décider d’accepter que la réception provisoire visée au paragraphe 2 ait effet sur leur territoire.
4. La Commission décide, selon la procédure prévue à l’article 40, paragraphe 3, d’autoriser ou non l’État membre à accorder une réception CE par type pour le type de véhicule concerné.
Le cas échéant, la décision précise également si des restrictions sont imposées en ce qui concerne sa validité, par exemple une durée de validité limitée. Dans tous les cas, la durée de validité de la réception ne peut pas être inférieure à trente-six mois.
Si la Commission décide de ne pas donner son autorisation, l’État membre informe immédiatement le détenteur de la réception provisoire par type visée au paragraphe 2 que ladite réception sera révoquée six mois après la date de la décision de la Commission. Toutefois, les véhicules construits conformément à la réception provisoire avant la révocation de celle-ci peuvent être immatriculés, vendus ou mis en service dans tout État membre ayant accepté que la réception provisoire ait effet.
5. Le présent article n’est pas applicable lorsqu’un système, un composant ou une entité technique satisfait à un règlement CEE-ONU auquel la Communauté a adhéré.
Article 21
Action requise
1. Lorsque la Commission estime que les motifs justifiant l’octroi d’une dérogation conformément à l’article 20 sont valables, elle prend immédiatement les mesures nécessaires pour adapter les directives particulières ou règlements particuliers concernés au progrès technologique. Ces mesures visant à modifier des éléments non essentiels des directives particulières ou des règlements particuliers énumérés à l’annexe IV, partie I, sont arrêtées selon la procédure de réglementation avec contrôle prévue à l’article 40, paragraphe 2.
Lorsque la dérogation au titre de l’article 20 a trait à un règlement CEE-ONU, la Commission propose une modification du règlement CEE-ONU concerné selon la procédure applicable au titre de l’accord de 1958 révisé.
2. Dès que les actes réglementaires concernés ont été modifiés, toute restriction se rapportant à la dérogation est immédiatement levée.
Si les mesures nécessaires pour adapter les actes réglementaires n’ont pas été prises, la validité de la dérogation peut être prolongée, à la demande de l’État membre qui a accordé la réception, au moyen d’une autre décision arrêtée selon la procédure prévue à l’article 40, paragraphe 3.
CHAPITRE IX
VÉHICULES PRODUITS EN PETITES SÉRIES
Article 22
Réception CE par type de petites séries
1. À la demande du constructeur et dans les limites quantitatives fixées à l’annexe XII, partie A, section 1, les États membres accordent, selon la procédure prévue à l’article 6, paragraphe 4, une réception CE par type pour un type de véhicule satisfaisant au moins aux exigences figurant à l’annexe IV, partie I, dans l’appendice.
2. Le paragraphe 1 ne s’applique pas aux véhicules à usage spécial.
3. Les fiches de réception CE par type sont numérotées conformément à l’annexe VII.
Article 23
Réception nationale par type de petites séries
1. Dans le cas de véhicules produits dans les limites quantitatives fixées à l’annexe XII, partie A, section 2, les États membres peuvent dispenser de l’application d’une ou de plusieurs dispositions d’un ou de plusieurs actes réglementaires mentionnés à l’annexe IV ou à l’annexe XI, à condition de prévoir d’autres exigences pertinentes.
Par «autres exigences» on entend des dispositions administratives et des exigences techniques visant à garantir un niveau de sécurité routière et de protection de l’environnement équivalent, dans toute la mesure du possible, au niveau prévu par les dispositions de l’annexe IV ou de l’annexe XI, selon le cas.
2. Dans le cas des véhicules visés au paragraphe 1, les États membres peuvent dispenser de l’application d’une ou de plusieurs dispositions de la présente directive.
3. Il n’est accordé de dispense quant à l’application des dispositions visées aux paragraphes 1 et 2 que lorsqu’un État membre a de bonnes raisons de le faire.
4. Aux fins de la réception par type de véhicules au titre du présent article, les États membres acceptent des systèmes, des composants ou des entités techniques qui ont fait l’objet d’une réception par type conformément aux actes réglementaires mentionnés à l’annexe IV.
5. La fiche de réception par type précise la nature des dérogations accordées en application des paragraphes 1 et 2.
La fiche de réception par type, dont le modèle figure à l’annexe VI, ne porte pas l’intitulé «fiche de réception CE par type de véhicule». Toutefois, les fiches de réception par type sont numérotées conformément à l’annexe VII.
6. La validité de la réception par type est limitée au territoire de l’État membre qui l’a accordée. Toutefois, à la demande du constructeur, l’autorité compétente en matière de réception envoie, par courrier recommandé ou par courrier électronique, un exemplaire de la fiche de réception par type et de ses annexes à ses homologues des États membres désignés par le constructeur.
Dans un délai de soixante jours à compter de la date à laquelle le courrier a été reçu, chacun desdits États membres décide d’accepter ou de refuser la réception. Il fait officiellement part de sa décision à l’autorité compétente en matière de réception visée au premier alinéa.
Un État membre ne peut refuser la réception par type que s’il a de bonnes raisons de croire que les dispositions techniques en vertu desquelles le véhicule a été réceptionné ne sont pas équivalentes à ses propres dispositions.
7. Lorsqu’un demandeur qui souhaite vendre, immatriculer ou mettre en service un véhicule dans un autre État membre le sollicite, l’État membre qui a accordé la réception lui fournit un exemplaire de la fiche de réception par type ainsi que du dossier de réception.
Un État membre autorise la vente, l’immatriculation ou la mise en service du véhicule en question à moins qu’il n’ait de bonnes raisons de croire que les dispositions techniques en vertu desquelles le véhicule a été réceptionné ne sont pas équivalentes à ses propres dispositions.
CHAPITRE X
RÉCEPTIONS INDIVIDUELLES
Article 24
Réceptions individuelles
1. Les États membres peuvent dispenser un véhicule donné, qu’il soit unique ou non, de l’application d’une ou de plusieurs dispositions de la présente directive ou d’un ou de plusieurs des actes réglementaires mentionnés à l’annexe IV ou à l’annexe XI, à condition qu’ils imposent le respect d’autres exigences.
Il n’est accordé de dispense quant à l’application des dispositions visées au premier alinéa que lorsqu’un État membre a de bonnes raisons de le faire.
Par «autres exigences» on entend des dispositions administratives et des exigences techniques visant à garantir un niveau de sécurité routière et de protection de l’environnement équivalent, dans toute la mesure du possible, au niveau prévu par les dispositions de l’annexe IV ou de l’annexe XI, selon le cas.
2. Les États membres ne procèdent pas à des essais destructifs. Ils utilisent toute information pertinente fournie par le demandeur en vue d’établir la conformité avec les autres exigences.
3. Les États membres acceptent toute réception CE par type de systèmes, de composants ou d’entités techniques en lieu et place des autres exigences.
4. La demande de réception individuelle est introduite par le constructeur, par le propriétaire du véhicule ou par une personne agissant en leur nom, à la condition que celle-ci soit établie dans la Communauté.
5. Les États membres accordent une réception individuelle si le véhicule est conforme à la description jointe à la demande et satisfait aux exigences techniques applicables et ils délivrent sans retard injustifié une fiche de réception individuelle.
La présentation de la fiche de réception individuelle est établie sur le modèle de la fiche de réception CE par type figurant à l’annexe VI et contient au moins les renseignements nécessaires pour remplir la demande d’immatriculation prévue par la directive 1999/37/CE du Conseil du 29 avril 1999 relative aux documents d’immatriculation des véhicules (13). La fiche de réception individuelle ne porte pas l’intitulé «réception CE de véhicule».
La fiche de réception individuelle mentionne le numéro d’identification du véhicule concerné.
6. La validité de la réception individuelle est limitée au territoire de l’État membre qui l’a accordée.
Lorsqu’un demandeur souhaite vendre, immatriculer ou mettre en service dans un autre État membre un véhicule pour lequel a été obtenue une réception individuelle, l’État membre qui a accordé la réception lui fournit à sa demande une déclaration mentionnant les dispositions techniques en vertu desquelles ledit véhicule a été réceptionné.
S’agissant d’un véhicule pour lequel une réception individuelle a été accordée par un État membre conformément aux dispositions du présent article, les autres États membres autorisent la vente, l’immatriculation ou la mise en service de ce véhicule à moins qu’ils n’aient de bonnes raisons de croire que les dispositions techniques en vertu desquelles le véhicule a été réceptionné ne sont pas équivalentes à leurs propres dispositions.
7. À la demande du constructeur ou du propriétaire du véhicule, les États membres accordent une réception individuelle à tout véhicule conforme aux dispositions de la présente directive et des actes réglementaires mentionnés à l’annexe IV ou à l’annexe XI, selon le cas.
Dans ce cas de figure, les États membres acceptent la réception individuelle et autorisent la vente, l’immatriculation et la mise en service du véhicule.
8. Les dispositions du présent article peuvent être appliquées aux véhicules qui ont fait l’objet d’une réception par type conformément à la présente directive et qui ont été modifiés avant leur première immatriculation ou entrée en service.
Article 25
Dispositions spécifiques
1. La procédure prévue à l’article 24 peut s’appliquer à un véhicule donné au cours des étapes successives de sa réalisation conformément à une procédure de réception par type multiétape.
2. La procédure prévue à l’article 24 ne peut pas remplacer une étape intermédiaire dans le déroulement normal d’une procédure de réception par type multiétape et n’est donc pas applicable aux fins de l’obtention de la réception de première étape d’un véhicule.
CHAPITRE XI
IMMATRICULATION, VENTE ET MISE EN SERVICE
Article 26
Immatriculation, vente et mise en service de véhicules
1. Sans préjudice des dispositions des articles 29 et 30, les États membres n’immatriculent des véhicules et n’en permettent la vente ou la mise en service que si ces véhicules sont accompagnés d’un certificat de conformité en cours de validité délivré conformément à l’article 18.
Dans le cas de véhicules incomplets, les États membres en autorisent la vente mais peuvent en refuser l’immatriculation permanente ou la mise en service tant qu’ils demeurent incomplets.
2. Les véhicules qui sont dispensés de l’obligation relative au certificat de conformité ne peuvent être immatriculés, vendus ou mis en service que s’ils sont conformes aux exigences techniques applicables de la présente directive.
3. En ce qui concerne les véhicules produits en petites séries, le nombre de véhicules immatriculés, vendus ou mis en service au cours d’une seule année ne peut pas dépasser le nombre d’unités mentionné à l’annexe XII, partie A.
Article 27
Immatriculation, vente et mise en service de véhicules de fin de série
1. Les États membres peuvent, dans les limites fixées à l’annexe XII, section B, et pendant une période limitée seulement, immatriculer et permettre la vente ou la mise en service de véhicules conformes à un type de véhicule dont la réception CE par type n’est plus en cours de validité.
Le premier alinéa ne s’applique qu’aux véhicules se trouvant sur le territoire de la Communauté qui étaient couverts par une réception CE par type en cours de validité au moment de leur production, mais qui n’avaient pas été immatriculés ou mis en service avant que la validité de ladite réception n’expire.
2. Il ne peut être recouru à la possibilité prévue au paragraphe 1 que, dans le cas de véhicules complets, pendant une période de douze mois à compter de la date à laquelle la validité de la réception CE par type a expiré et, dans le cas de véhicules complétés, pendant une période de dix-huit mois à compter de cette même date.
3. Le constructeur qui souhaite bénéficier des dispositions du paragraphe 1 en fait la demande à l’autorité compétente de chacun des États membres concernés par la mise en service des véhicules en question. La demande doit préciser les raisons techniques ou économiques qui empêchent ces véhicules de se conformer aux nouvelles exigences techniques.
Dans un délai de trois mois suivant la réception de la demande, les États membres concernés décident d’autoriser ou non l’immatriculation de ces véhicules sur leur territoire et, dans l’affirmative, du nombre d’unités concernées.
4. Les paragraphes 1, 2 et 3 s’appliquent mutatis mutandis aux véhicules couverts par une réception par type nationale, mais qui n’avaient pas été immatriculés ou mis en service avant que la validité de cette réception ait expiré, au titre de l’article 45, du fait de l’application obligatoire de la procédure de réception CE par type.
5. Les États membres appliquent des mesures appropriées pour garantir que le nombre de véhicules à immatriculer ou à mettre en service dans le cadre de la procédure prévue au présent article est efficacement contrôlé.
Article 28
Vente et mise en service de composants et d’entités techniques
1. Les États membres ne permettent la vente ou la mise en service de composants ou d’entités techniques que si lesdits composants ou entités techniques satisfont aux exigences des actes réglementaires applicables et sont dûment marqués conformément à l’article 19.
2. Le paragraphe 1 n’est pas applicable dans le cas de composants ou d'entités techniques qui ont été spécialement fabriqués ou conçus pour des véhicules neufs ne relevant pas de la présente directive.
3. Par dérogation au paragraphe 1, les États membres peuvent permettre la vente et la mise en service de composants ou d’entités techniques qui ont été dispensés de l’application d’une ou de plusieurs dispositions d’un acte réglementaire en vertu de l’article 20 ou sont destinés à être installés sur des véhicules qui bénéficient de réceptions accordées en vertu des articles 22, 23 ou 24 qui se rapportent au composant ou à l’entité technique concernée.
4. Par dérogation au paragraphe 1 et sauf disposition contraire d’un acte réglementaire, les États membres peuvent permettre la vente et la mise en service de composants ou d’entités techniques destinés à être installés sur des véhicules pour lesquels, au moment de leur mise en service, une réception CE par type n’était requise ni en vertu de la présente directive ni en vertu de la directive 70/156/CEE.
CHAPITRE XII
CLAUSES DE SAUVEGARDE
Article 29
Véhicules, systèmes, composants ou entités techniques conformes à la présente directive
1. Si un État membre considère que de nouveaux véhicules, systèmes, composants ou entités techniques compromettent gravement la sécurité routière ou nuisent fortement à l’environnement ou à la santé publique bien qu’ils respectent les exigences applicables ou soient marqués d’une façon adéquate, cet État membre peut, pendant six mois au maximum, refuser d’immatriculer de tels véhicules ou d’autoriser la vente ou la mise en service sur son territoire de tels véhicules, composants ou entités techniques.
Dans de tels cas, l’État membre concerné en informe immédiatement le constructeur, les autres États membres et la Commission, en motivant sa décision et en indiquant en particulier si elle découle:
-
de lacunes dans les actes réglementaires applicables, ou
-
de l’application incorrecte des exigences applicables.
2. La Commission consulte les parties concernées dans les meilleurs délais, et notamment l’autorité compétente en matière de réception qui a accordé la réception par type, afin de préparer une décision.
3. Lorsque les mesures visées au paragraphe 1 sont expliquées par des lacunes dans les actes réglementaires applicables, des mesures appropriées sont arrêtées comme suit:
-
lorsque des directives particulières ou des règlements particuliers énumérés à l’annexe IV, partie I, sont concernés, la Commission les modifie conformément à la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 40, paragraphe 2,
-
lorsque des règlements CEE-ONU sont concernés, la Commission propose les projets de modifications devant être apportées aux règlements CEE-ONU applicables conformément à la procédure applicable au titre de l’accord de 1958 révisé.
4. Lorsque les mesures visées au paragraphe 1 sont expliquées par une application incorrecte des exigences applicables, la Commission prend les mesures appropriées pour assurer le respect de ces exigences.
Article 30
Véhicules, systèmes, composants ou entités techniques non conformes au type réceptionné
1. Si un État membre ayant octroyé une réception CE par type constate que de nouveaux véhicules, systèmes, composants ou entités techniques accompagnés d’un certificat de conformité ou portant une marque de réception ne sont pas conformes au type qu’il a réceptionné, il prend les mesures nécessaires, y compris, le cas échéant, le retrait de la réception par type, pour faire en sorte que les véhicules, systèmes, composants ou, selon le cas, entités techniques produits soient mis en conformité avec le type réceptionné. L’autorité compétente en matière de réception de cet État membre communique les mesures prises à ses homologues des autres États membres.
2. Aux fins du paragraphe 1, les divergences constatées par rapport aux informations figurant sur la fiche de réception CE par type ou dans le dossier de réception sont considérées comme constituant un cas de non-conformité au type réceptionné.
Un véhicule ne peut être considéré comme non conforme au type réceptionné lorsqu’une marge de tolérance est permise par les actes réglementaires applicables et que cette marge de tolérance est respectée.
3. Si un État membre établit que de nouveaux véhicules, composants ou entités techniques accompagnés d’un certificat de conformité ou portant une marque de réception ne sont pas conformes au type réceptionné, il peut demander à l’État membre ayant accordé la réception CE par type de vérifier si les véhicules, systèmes, composants ou entités techniques en production continuent d’être conformes au type réceptionné. À la réception d’une demande en ce sens, l’État membre concerné prend les mesures qui s’imposent dans les meilleurs délais et, en tout état de cause, dans les six mois suivant la date de la demande.
4. L’autorité compétente en matière de réception demande à l’État membre ayant accordé la réception par type du système, du composant, de l’entité technique ou du véhicule incomplet de prendre les mesures nécessaires pour faire en sorte que les véhicules en production soient mis à nouveau en conformité avec le type réceptionné dans les cas suivants:
a)
en ce qui concerne la réception CE par type de véhicule, lorsque la non-conformité d’un véhicule est due exclusivement à la non-conformité d’un système, d’un composant ou d’une entité technique;
b)
en ce qui concerne la réception par type multiétape, lorsque la non-conformité d’un véhicule complété est due exclusivement à la non-conformité d’un système, d’un composant ou d’une entité technique faisant partie intégrante du véhicule incomplet, ou du véhicule incomplet lui-même.
À la réception d’une demande en ce sens, l’État membre concerné prend les mesures qui s’imposent, au besoin en coopération avec l’État membre qui a formulé la demande, dans les meilleurs délais et, en tout état de cause, dans les six mois suivant la date de la demande. Lorsqu’une non-conformité est établie, l’autorité compétente en matière de réception de l’État membre ayant accordé la réception CE par type du système, du composant, de l’entité technique ou du véhicule incomplet en question prend les mesures prévues au paragraphe 1.
5. Les autorités compétentes en matière de réception s’informent mutuellement, dans un délai de vingt jours ouvrables, du retrait d’une réception CE par type et des motifs qui le justifient.
6. Si l’État membre qui a procédé à la réception CE par type conteste la non-conformité qui lui a été notifiée, les États membres concernés s’emploient à régler le différend. La Commission est tenue informée et procède, au besoin, aux consultations appropriées en vue de parvenir à régler le différend.
Article 31
Vente et mise en service de pièces ou d’équipements susceptibles de présenter un risque important pour le bon fonctionnement de systèmes essentiels
1. Les États membres ne permettent la vente, l’offre de vente ou la mise en service de pièces ou d’équipements susceptibles de présenter un risque important pour le bon fonctionnement de systèmes essentiels pour la sécurité du véhicule ou sa performance environnementale que si lesdites pièces ou équipements ont été autorisés par une autorité compétente en matière de réception conformément aux paragraphes 5 à 10.
2. Les pièces ou équipements qui font l’objet de l’autorisation visée au paragraphe 1 figurent sur la liste figurant à l’annexe XIII. La décision d’autorisation est précédée d’une évaluation reprise dans un rapport et s’efforce de parvenir à un juste équilibre entre les éléments suivants:
a)
l’existence d’un risque grave pour la sécurité ou la performance environnementale des véhicules équipés des pièces ou des équipements concernés; et
b)
l’incidence sur les consommateurs et les fabricants de pièces et d'équipements de rechange de l’application éventuelle au titre du présent article d’une exigence d’autorisation pour les pièces ou les équipements concernés.
3. Le paragraphe 1 n’est pas applicable aux pièces ou aux équipements d’origine qui sont couverts par une réception par type de système en rapport avec un véhicule, ni aux pièces ou aux équipements qui ont fait l’objet d’une réception par type en application des dispositions d’un des actes réglementaires mentionnés à l’annexe IV, excepté dans les cas où ces réceptions portent sur d’autres aspects que ceux visés au paragraphe 1. Le paragraphe 1 n’est pas applicable aux pièces ou aux équipements fabriqués uniquement pour des véhicules de course non destinés à un usage sur le réseau routier public. Dans le cas où des pièces ou des équipements mentionnés à l’annexe XIII ont un double usage, pour la course et pour la route, ces pièces ou équipements ne peuvent être vendus ou proposés à la vente au grand public pour être utilisés dans des véhicules routiers que s’ils satisfont aux exigences du présent article.
Le cas échéant, la Commission adopte des dispositions visant à répertorier les pièces ou équipements visés au présent paragraphe.
4. La Commission, après consultation des parties intéressées, établit la procédure et les conditions de l’autorisation visée au paragraphe 1, et arrête les dispositions pour la mise à jour ultérieure de la liste figurant à l’annexe XIII. Les exigences en question comprennent des prescriptions portant sur la sécurité, la protection de l’environnement et, le cas échéant, les normes d’essai. Elles peuvent être définies sur la base des actes réglementaires mentionnés à l’annexe IV ou développées selon les progrès des technologies en matière de sécurité, de protection de l’environnement et d’essai, ou bien, si c’est un moyen approprié d’atteindre les objectifs fixés pour la sécurité ou l’environnement, elles peuvent consister en une comparaison de la pièce ou de l’équipement concerné avec les performances à l’égard de l’environnement ou de la sécurité du véhicule d’origine ou d’une des pièces de ce véhicule, selon le cas.
5. Aux fins de l’application du paragraphe 1, le fabricant de pièces ou d’équipements présente à l’autorité compétente en matière de réception un rapport d’essai élaboré par un service technique désigné, qui certifie que les pièces ou équipements pour lesquels une autorisation est demandée sont conformes aux exigences visées au paragraphe 4. Le fabricant ne peut introduire qu’une seule demande par type et par pièce et qu’auprès d’une seule autorité compétente en matière de réception.
La demande mentionne les informations concernant le fabricant des pièces ou des équipements, le type, le numéro d’identification et le numéro des pièces ou des équipements pour lesquels une autorisation est demandée ainsi que le nom du constructeur du véhicule, le type de véhicule et, s’il y a lieu, l’année de construction ou toute autre information permettant l’identification du véhicule dans lequel lesdits pièces ou équipements sont destinés à être installés.
Lorsque l’autorité compétente en matière de réception estime, compte tenu du rapport d’essai et des autres éléments de preuve, que les pièces ou équipements concernés remplissent les critères visés au paragraphe 4, elle délivre sans retard injustifié un certificat au fabricant. Ce certificat permet que les pièces ou équipements soient vendus, offerts à la vente ou installés sur des véhicules à l’intérieur de la Communauté, sous réserve de l’application du paragraphe 9, deuxième alinéa.
6. Chaque pièce ou partie d’équipement autorisée en vertu du présent article doit recevoir un marquage approprié.
La Commission établit les obligations de marquage et d’emballage ainsi que le modèle et le système de numérotation du certificat visé au paragraphe 5.
7. Les mesures visées aux paragraphes 2 à 6 sont arrêtées en conformité avec la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 40, paragraphe 2, ces mesures visant à modifier des éléments non essentiels de la présente directive, y compris en la complétant.
8. Le fabricant informe sans délai l’autorité compétente en matière de réception qui a délivré le certificat de toute modification ayant une incidence sur les conditions auxquelles ledit certificat a été délivré. Cette autorité détermine si le certificat doit être réexaminé, s’il y a lieu de délivrer un nouveau certificat et si de nouveaux essais s’imposent.
Le fabricant est tenu de garantir que les pièces et équipements sont produits et continuent à être produits dans le respect des conditions auxquelles le certificat a été délivré.
9. Avant de délivrer une autorisation, l’autorité compétente en matière de réception s’assure de l’existence de modalités et de procédures adéquates permettant de garantir un contrôle efficace de la conformité de la production.
Lorsque l’autorité compétente en matière de réception considère que les conditions d’octroi de l’autorisation ne sont plus remplies, elle demande au fabricant de prendre les mesures qui s’imposent pour garantir que les pièces ou équipements soient à nouveau conformes. Au besoin, cette autorité retire l’autorisation.
10. Tout désaccord entre les États membres concernant les certificats visés au paragraphe 5 est signalé à la Commission. Celle-ci prend les mesures appropriées et notamment, au besoin, requiert, après avoir consulté les États membres, le retrait de l’autorisation.
11. Le présent article n’est pas applicable à une pièce ou à une partie d’équipement avant qu’elle ne figure à l’annexe XIII. Pour chaque mention ou groupe de mentions figurant à l’annexe XIII, est fixée une période de transition d’une durée raisonnable afin de permettre au fabricant de la pièce ou de l’équipement concerné de demander et d’obtenir une autorisation. S’il y a lieu, une date peut également être fixée en vue d’exclure de l’application du présent article les pièces et équipements qui ont été conçus pour des véhicules réceptionnés par type avant cette date.
12. Dans l’attente d’une décision relative à l’inclusion ou non d’une pièce ou d’une partie d’équipement sur la liste visée au paragraphe 1, les États membres peuvent maintenir des dispositions nationales relatives aux pièces ou aux équipements susceptibles de faire peser un risque important sur le bon fonctionnement de systèmes essentiels pour la sécurité du véhicule ou sa performance environnementale.
Les dispositions nationales concernant les pièces ou équipements en question cessent d’être applicables dès qu’une telle décision a été prise.
13. À compter du 29 octobre 2007, les États membres s’abstiennent d’adopter de nouvelles dispositions relatives aux pièces et aux équipements susceptibles de compromettre le bon fonctionnement de systèmes essentiels pour la sécurité du véhicule ou sa performance environnementale.
Article 32
Rappel de véhicules
1. Un constructeur auquel a été octroyée une réception CE par type de véhicule et qui, en application des dispositions d’un acte réglementaire ou de la directive 2001/95/CE, est obligé de rappeler des véhicules déjà vendus, immatriculés ou mis en service au motif qu’un ou plusieurs systèmes, composants ou entités techniques installés sur le véhicule, qu’ils aient ou non été dûment réceptionnés conformément à la présente directive, risquent de compromettre gravement la sécurité routière, la santé publique ou la protection de l’environnement, en informe immédiatement l’autorité compétente en matière de réception qui a accordé la réception du véhicule.
2. Le constructeur propose à l’autorité compétente en matière de réception un ensemble de solutions appropriées en vue de neutraliser le risque visé au paragraphe 1. Cette autorité communique sans tarder les mesures proposées à ses homologues des autres États membres.
Les autorités compétentes veillent à la mise en œuvre efficace des mesures sur leurs territoires respectifs.
3. Si les mesures sont jugées insuffisantes par les autorités concernées ou n’ont pas été mises en œuvre dans un délai assez court, lesdites autorités en informent sans tarder l’autorité compétente en matière de réception qui a accordé la réception CE par type de véhicule.
L’autorité compétente en matière de réception informe ensuite le constructeur. Si l’autorité compétente en matière de réception qui a accordé la réception CE par type n’est pas satisfaite des mesures du constructeur, elle prend tous les mesures de protection qui s’imposent, y compris le retrait de la réception CE par type de véhicule lorsque le constructeur s’abstient de proposer et de mettre en œuvre des mesures de correction efficaces. En cas de retrait de la réception CE par type de véhicule, l’autorité compétente en matière de réception concernée informe le constructeur, ses homologues des autres États membres ainsi que la Commission, par lettre recommandée ou par un moyen électronique équivalent, dans un délai de vingt jours ouvrables.
4. Le présent article est également applicable aux pièces qui ne font pas l’objet d’une exigence en vertu d’un acte réglementaire.
Article 33
Notification des décisions et des voies de recours
Toute décision prise en vertu des dispositions adoptées pour la mise en œuvre de la présente directive et toute décision portant refus ou retrait d’une réception CE par type, refus d’une immatriculation ou interdiction de vente est dûment motivée.
Une telle décision est notifiée à l’intéressé avec indication des voies de recours que lui ouvre le droit en vigueur dans l’État membre concerné et des délais dans lesquels il peut en faire usage.
CHAPITRE XIII
RÉGLEMENTATIONS INTERNATIONALES
Article 34
Règlements CEE-ONU exigés pour la réception CE par type
1. Les règlements CEE-ONU auxquels la Communauté a adhéré et qui sont énumérés à l’annexe IV, partie I, et à l’annexe XI font partie de la réception CE par type d’un véhicule au même titre que les directives particulières ou les règlements particuliers. Ils s’appliquent aux catégories de véhicules énumérées dans les colonnes correspondantes du tableau figurant à l’annexe IV, partie I, et à l’annexe XI.
2. Lorsque la Communauté a décidé d’appliquer à titre obligatoire un règlement CEE-ONU aux fins de la réception CE par type de véhicule conformément à l’article 4, paragraphe 4, de la décision 97/836/CE, les annexes de la présente directive sont modifiées, s’il y a lieu, conformément à la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 40, paragraphe 2, de la présente directive. L’acte modifiant les annexes de la présente directive précise aussi les dates d’application obligatoire du règlement CEE-ONU ou de ses modifications. Les États membres abrogent ou adaptent toute disposition législative nationale qui est incompatible avec le règlement CEE-ONU en question.
Lorsqu’un règlement CEE-ONU remplace une directive particulière existante ou un règlement particulier existant, la mention concernée à l’annexe IV, partie I, et à l’annexe XI est remplacée par le numéro du règlement CEE-ONU, et la mention correspondante à l’annexe IV, partie II, est supprimée conformément à la même procédure.
3. Dans les cas visé au paragraphe 2, deuxième alinéa, la directive particulière ou le règlement particulier remplacé par le règlement CEE-ONU est abrogé conformément à la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 40, paragraphe 2.
Lorsqu’une directive particulière est abrogée, les États membres abrogent les dispositions législatives nationales qui avaient été adoptées aux fins de la transposition de cette directive.
4. Il peut être fait directement référence, dans la présente directive ou dans les directives particulières ou règlements particuliers, aux normes et aux règlements internationaux sans les reproduire dans l’ordre juridique communautaire.
Article 35
Équivalence des règlements CEE-ONU avec des directives ou des règlements
1. Les règlements CEE-ONU énumérés à l’annexe IV, partie II, sont reconnus comme étant équivalents aux directives particulières ou aux règlements particuliers correspondants s’ils couvrent le même champ d’application et portent sur le même sujet.
Les autorités des États membres compétentes en matière de réception acceptent les réceptions accordées conformément à ces règlements CEE-ONU et, le cas échéant, les marques de réception correspondantes, à la place des réceptions correspondantes accordées et des marques de réception correspondantes apposées conformément à la directive particulière ou au règlement particulier équivalent.
2. Lorsque la Communauté a décidé d’appliquer, aux fins du paragraphe 1, un nouveau règlement CEE-ONU ou un règlement CEE-ONU tel que modifié, l’annexe IV, partie II, est modifiée, s’il y a lieu. Ces mesures visant à modifier des éléments non essentiels de la présente directive sont arrêtées conformément à la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 40, paragraphe 2.
Article 36
Équivalence d’autres réglementations
Sur proposition de la Commission, le Conseil, statuant à la majorité qualifiée, peut reconnaître l’équivalence entre les conditions ou les dispositions relatives à la réception CE par type de systèmes, de composants et d’entités techniques établies par la présente directive et les procédures établies par des réglementations internationales ou des réglementations de pays tiers, dans le cadre d’accords multilatéraux ou bilatéraux entre la Communauté et des pays tiers.
CHAPITRE XIV
COMMUNICATION D’INFORMATIONS TECHNIQUES
Article 37
Informations destinées aux utilisateurs
1. Le constructeur ne peut pas communiquer d’informations techniques relatives aux éléments prévus dans la présente directive ou dans les actes réglementaires énumérés à l’annexe IV qui diffèrent des éléments approuvés par l’autorité compétente en matière de réception.
2. Lorsqu’un acte réglementaire le prévoit spécifiquement, le constructeur met à la disposition des utilisateurs toutes les informations utiles ainsi que les instructions nécessaires décrivant les éventuelles conditions particulières ou restrictions d’utilisation concernant un véhicule, un composant ou une entité technique.
Ces informations sont communiquées dans les langues officielles de la Communauté. Elles sont fournies, en accord avec l’autorité compétente en matière de réception, dans un document justificatif approprié, tel que le manuel de l’utilisateur ou le manuel d’entretien.
Article 38
Informations destinées aux fabricants de composants et d’entités techniques
1. Le constructeur du véhicule met à la disposition des fabricants de composants ou d’entités techniques tous ces éléments, y compris, le cas échéant, les dessins répertoriés expressément dans l’annexe ou l’appendice d’un acte réglementaire et qui sont nécessaires à la réception CE par type de composants ou d’entités techniques ou à l’obtention d’une autorisation en application de l’article 31.
Le constructeur du véhicule peut exiger des fabricants de composants ou d’entités techniques un accord contraignant en vue de préserver la confidentialité de toute information qui ne relève pas du domaine public, notamment celles liées aux droits de propriété intellectuelle.
2. En sa qualité de détenteur d’une fiche de réception CE par type prévoyant, conformément à l’article 10, paragraphe 4, des restrictions d’utilisation ou des conditions particulières d’installation, ou les deux, le fabricant de composants ou d’entités techniques fournit toutes les informations détaillées en la matière au constructeur du véhicule.
Lorsqu’un acte réglementaire le prévoit, le fabricant de composants ou d’entités techniques fournit avec les composants ou entités techniques des instructions concernant les restrictions d’utilisation ou les conditions particulières d’installation, ou les deux.
CHAPITRE XV
MESURES DE MISE EN ŒUVRE ET MODIFICATIONS
Article 39
Mesures de mise en œuvre et modifications de la présente directive, des directives particulières et des règlements particuliers
1. La Commission arrête les mesures nécessaires à la mise en œuvre de chacune des directives particulières ou de chacun des règlements particuliers conformément aux règles définies dans chaque directive ou chaque règlement concerné.
2. La Commission arrête les modifications qu’il est nécessaire d’apporter aux annexes de la présente directive ou aux dispositions des directives particulières ou des règlements particuliers énumérés à l’annexe IV, partie I, afin de les adapter à l’évolution des connaissances scientifiques et techniques ou aux besoins particuliers des personnes handicapées.
3. La Commission arrête les modifications qu’il est nécessaire d’apporter à la présente directive afin de fixer les exigences techniques applicables aux véhicules produits en petites séries, aux véhicules réceptionnés selon la procédure de réception individuelle et aux véhicules à usage spécial.
4. Lorsque la Commission a connaissance de risques sérieux pour les usagers de la route ou pour l’environnement, qui exigent des mesures urgentes, elle peut modifier les dispositions des directives particulières ou des règlements particuliers énumérés à l’annexe IV, partie I.
5. La Commission arrête les modifications qui sont nécessaires dans l’intérêt d’une bonne administration et, en particulier, celles qui sont nécessaires pour garantir la cohérence des directives particulières ou des règlements particuliers énumérés à l’annexe IV, partie I, soit entre eux, soit avec d’autres éléments du droit communautaire.
6. Lorsque, en application de la décision 97/836/CE, de nouveaux règlements CEE-ONU ou des modifications de règlements CEE-ONU existants auxquels la Communauté a adhéré sont adoptés, la Commission modifie en conséquence les annexes de la présente directive.
7. Chaque nouvelle directive particulière ou nouveau règlement particulier introduit les modifications nécessaires dans les annexes de la présente directive.
8. Les annexes de la présente directive peuvent être modifiées par voie de règlement.
9. Les mesures visées par le présent article sont arrêtées conformément à la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 40, paragraphe 2, ces mesures visant à modifier des éléments non essentiels de la présente directive ou de directives particulières et de règlements particuliers, y compris en les complétant.
Article 40
Comité
1. La Commission est assistée par un comité dénommé «comité technique pour les véhicules à moteur» (CTVM).
2. Dans le cas où il est fait référence au présent paragraphe, l’article 5 bis, paragraphes 1 à 4, et l’article 7 de la décision 1999/468/CE s’appliquent, dans le respect des dispositions de l’article 8 de celle-ci.
3. Dans le cas où il est fait référence au présent paragraphe, les articles 5 et 7 de la décision 1999/468/CE s’appliquent, dans le respect des dispositions de l’article 8 de celle-ci.
La période prévue à l’article 5, paragraphe 6, de la décision 1999/468/CE est fixée à trois mois.
CHAPITRE XVI
DÉSIGNATION ET NOTIFICATION DES SERVICES TECHNIQUES
Article 41
Désignation des services techniques
1. Lorsqu’un État membre désigne un service technique, ce dernier se conforme aux dispositions de la présente directive.
2. Les services techniques effectuent eux-mêmes ou supervisent les essais requis pour la réception ou les inspections mentionnées dans la présente directive ou dans un acte réglementaire énumérés à l’annexe IV, sauf lorsque d’autres procédures sont expressément autorisées. Ils ne peuvent pas effectuer des essais ou des inspections pour lesquels ils n’ont pas été dûment désignés.
3. Les services techniques relèvent d’au moins une des quatre catégories d’activités définies ci-après, en fonction de leur domaine de compétence:
a)
catégorie A: les services techniques qui effectuent dans leurs propres installations les essais visés par la présente directive et par les actes réglementaires énumérés à l’annexe IV;
b)
catégorie B: les services techniques qui supervisent les essais visés par la présente directive et par les actes réglementaires énumérés à l’annexe IV, effectués dans les installations du constructeur ou dans celles d’un tiers;
c)
catégorie C: les services techniques qui évaluent et vérifient régulièrement les procédures suivies par le constructeur pour veiller à la conformité de la production;
d)
catégorie D: les services techniques qui supervisent ou effectuent les essais ou les inspections dans le cadre de la surveillance de la conformité de la production.
4. Les services techniques font la preuve qu’ils disposent des compétences voulues, des connaissances techniques spécifiques et d’une expérience avérée dans les domaines particuliers couverts par la présente directive et les actes réglementaires énumérés à l’annexe IV.
En outre, les services techniques se conforment aux normes énumérées à l’appendice 1 de l’annexe V qui sont applicables aux activités qu’ils mènent. Toutefois, cette obligation n’est pas applicable à la dernière étape d’une procédure de réception par type multiétape telle que visée à l’article 25, paragraphe 1.
5. Une autorité compétente en matière de réception peut agir en qualité de service technique pour une ou plusieurs des activités visées au paragraphe 3.
6. Un constructeur ou un sous-traitant agissant pour le compte de celui-ci peut être désigné en tant que service technique pour les activités relevant de la catégorie A en ce qui concerne les actes réglementaires énumérés à l’annexe XV.
La Commission modifie, le cas échéant, la liste de ces actes réglementaires conformément à la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 40, paragraphe 2.
7. Les entités visées aux paragraphes 5 et 6 se conforment aux dispositions du présent article.
8. Les services techniques d’un pays tiers, autres que ceux désignés conformément au paragraphe 6, ne peuvent être notifiés aux fins de l’article 43 que dans le cadre d’un accord bilatéral entre la Communauté et le pays tiers en question.
Article 42
Évaluation des compétences des services techniques
1. Les compétences visées à l’article 41 sont attestées par un rapport d’évaluation établi par une autorité compétente. Il peut notamment s’agir d’un certificat d’accréditation émis par un organisme d’accréditation.
2. L’évaluation sur laquelle est fondé le rapport visé au paragraphe 1 est réalisée conformément aux dispositions de l’appendice 2 de l’annexe V.
Le rapport d’évaluation fait l’objet d’une révision après une période de trois ans au maximum.
3. Le rapport d’évaluation est communiqué sur demande à la Commission.
4. L’autorité compétente en matière de réception qui agit en qualité de service technique fait la preuve de sa conformité au moyen de documents probants.
Cela comprend notamment une évaluation réalisée par des contrôleurs indépendants de l’activité sur laquelle porte l’évaluation. Ces contrôleurs peuvent provenir du même organisme pour autant qu’ils soient gérés de manière autonome par rapport au personnel exerçant l’activité faisant l’objet de l’évaluation.
5. Un constructeur ou un sous-traitant agissant pour le compte de celui-ci, désigné en tant que service technique, se conforme aux dispositions pertinentes du présent article.
Article 43
Procédures de notification
1. Les États membres notifient à la Commission, pour chaque service technique désigné, la dénomination, l’adresse, y compris l’adresse électronique, les personnes responsables ainsi que la catégorie d’activités. Ils lui notifient toute modification ultérieure.
L’acte de notification précise pour quels actes réglementaires les services techniques ont été désignés.
2. Un service technique ne peut exercer les activités décrites à l’article 41 aux fins de la réception par type que s’il a été préalablement notifié à la Commission.
3. Le même service technique peut être désigné et notifié par plusieurs États membres indépendamment de la catégorie d’activités qu’il exerce.
4. Lorsqu’une organisation spécifique ou un organisme compétent, dont l’activité ne figure pas parmi celles visées à l’article 41, doit être désigné en application d’un acte réglementaire, la notification a lieu conformément aux dispositions du présent article.
5. La Commission publie sur son site internet la liste des autorités compétentes en matière de réception et des services techniques ainsi que les renseignements les concernant.
CHAPITRE XVII
DISPOSITIONS FINALES
Article 44
Dispositions transitoires
1. Dans l’attente des modifications de la présente directive nécessaires afin d’y inclure des véhicules qui ne relèvent pas encore de son champ d’application, ou de compléter les dispositions administratives et techniques relatives à la réception par type de véhicules d’une autre catégorie que M1, produits en petites séries, et d’établir des prescriptions administratives et techniques harmonisées concernant la procédure de réception individuelle, et en attendant que viennent à expiration les périodes transitoires prévues à l’article 45, les États membres continuent d’accorder des réceptions nationales pour ces véhicules, à condition que ces réceptions s’appuient sur les exigences techniques harmonisées établies dans la présente directive.
2. À la demande du constructeur ou, dans le cas d’une réception individuelle, du propriétaire du véhicule et sur présentation des informations requises, l’État membre concerné remplit et émet la fiche de réception par type ou la fiche de réception individuelle, selon le cas. La fiche est délivrée au demandeur.
Pour les véhicules du même type, les autres États membres acceptent une copie certifiée conforme comme preuve que les essais requis ont été effectués.
3. Lorsqu’un véhicule donné ayant fait l’objet d’une réception individuelle doit être immatriculé dans un autre État membre, cet État membre peut exiger de l’autorité compétente en matière de réception qui a délivré la réception individuelle des informations supplémentaires précisant la nature des exigences techniques auxquelles satisfait le véhicule en question.
4. En attendant l’harmonisation des systèmes d’immatriculation et de taxation des États membres concernant les véhicules couverts par la présente directive, les États membres peuvent utiliser des codes nationaux afin de faciliter l’immatriculation et la taxation sur leur territoire. À cette fin, ils peuvent subdiviser les versions figurant à l’annexe III, partie II, à condition que les éléments utilisés pour la subdivision soient indiqués expressément dans le dossier de réception ou puissent en être déduits par un calcul simple.
Article 45
Dates d’application pour la réception CE par type
1. En ce qui concerne la réception CE par type, les États membres octroient la réception CE à de nouveaux types de véhicules à compter des dates indiquées à l’annexe XIX.
2. À la demande du constructeur, les États membres peuvent octroyer la réception CE à de nouveaux types de véhicules à compter du 29 avril 2009.
3. Jusqu’aux dates indiquées dans la quatrième colonne du tableau figurant à l’annexe XIX, l’article 26, paragraphe 1, ne s’applique pas aux nouveaux véhicules pour lesquels une réception nationale a été octroyée avant les dates indiquées dans la troisième colonne de ladite annexe ou pour lesquels il n’y a pas eu de réception.
4. À la demande du constructeur, et dans les délais fixés dans la colonne 3 des rangs 6 et 9 du tableau figurant à l’annexe XIX, les États membres continuent à octroyer des réceptions nationales par type à la place de la réception CE par type de véhicule, pour les véhicules des catégories M2 ou M3, à la condition que ces véhicules et leurs systèmes, composants ou entités techniques aient été réceptionnés par type conformément aux actes réglementaires énumérés à l’annexe IV, partie I, de la présente directive.
5. La présente directive n’annule aucune réception CE par type délivrée pour des véhicules de la catégorie M1 avant le 29 avril 2009 et ne fait pas obstacle à l’extension de ces réceptions.
6. En ce qui concerne la réception CE de nouveaux types de systèmes, de composants ou d’entités techniques, les États membres appliquent la présente directive à compter du 29 avril 2009.
La présente directive n’annule aucune réception CE par type délivrée pour des systèmes, des composants ou des entités techniques avant le 29 avril 2009 et ne fait pas obstacle à l’extension de ces réceptions.
Article 46
Sanctions
Les États membres déterminent les sanctions applicables en cas de non-respect des dispositions de la présente directive, en particulier des interdictions figurant à l’article 31 ou résultant de cet article, et des actes réglementaires énumérés à l’annexe IV, partie I, et prennent toutes les mesures nécessaires à leur mise en œuvre. Les sanctions fixées doivent être effectives, proportionnées et dissuasives. Les États membres notifient ces dispositions à la Commission, au plus tard le 29 avril 2009, et ils notifient dans les meilleurs délais toute modification ultérieure de ces dispositions.
Article 47
Évaluation
1. Au plus tard le 29 avril 2011, les États membres informent la Commission quant à l’application des procédures de réception par type établies dans la présente directive, et notamment de l’application du processus multiétape. S’il y a lieu, la Commission propose les modifications jugées nécessaires pour améliorer le processus de réception par type.
2. Sur la base des informations communiquées en application du paragraphe 1, la Commission rend compte au Parlement européen et au Conseil de l’application de la présente directive, au plus tard le 29 octobre 2011. S’il y a lieu, la Commission peut proposer le report des dates d’application visées à l’article 45.
Article 48
Transposition
1. Les États membres adoptent et publient, avant le 29 avril 2009, les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer aux modifications de fond apportées par la présente directive. Ils communiquent immédiatement à la Commission le texte de ces dispositions.
Ils appliquent ces dispositions à compter du 29 avril 2009.
Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d’une telle référence lors de leur publication officielle. Elles contiennent également une mention précisant que les références faites, dans les dispositions législatives, réglementaires et administratives en vigueur, à la directive abrogée par la présente directive s’entendent comme faites à la présente directive. Les modalités de cette référence et la formulation de cette mention sont arrêtées par les États membres.
2. Les États membres communiquent à la Commission le texte des dispositions essentielles de droit interne qu’ils adoptent dans le domaine régi par la présente directive.
Article 49
Abrogation
La directive 70/156/CEE est abrogée avec effet au 29 avril 2009, sans préjudice des obligations des États membres en ce qui concerne les délais de transposition en droit interne et d’application des directives indiqués à l’annexe XX, partie B.
Les références faites à la directive abrogée s’entendent comme faites à la présente directive et sont à lire selon le tableau de correspondance figurant à l’annexe XXI.
Article 50
Entrée en vigueur
La présente directive entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Article 51
Destinataires
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Bruxelles, le 5 septembre 2007.