NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 240/96
ze dne 31. ledna 1996
o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod o převodu technologií
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 19/65/EHS ze dne 2. března 1965 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě[1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
po zveřejnění návrhu tohoto nařízení[2],
po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení č. 19/65/EHS zmocňuje Komisi, aby formou nařízení použila čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě spadající pod čl. 85 odst. 1, které obsahují omezení vztahující se k nabývání nebo užívání práv průmyslového vlastnictví - zejména patentů, užitných vzorů, průmyslových vzorů nebo ochranných známek - nebo práv vyplývajících ze smluv o převodu nebo o právu užívání výrobních postupů nebo znalostí týkajících se využití nebo použití provozních postupů.
(2) Komise využila tohoto zmocnění a přijala nařízení (EHS) č. 2349/84 ze dne 23. července 1984 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie patentových licenčních dohod[3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2131/95[4], a nařízení (EHS) č. 556/89 ze dne 30. listopadu 1988 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod o licencích na know-how[5], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska.
(3) Tyto dvě blokové výjimky by se měly sloučit do jediného nařízení, jehož oblast působnosti zahrnuje dohody o převodu technologií, a předpisy upravující patentové licenční dohody a dohody o licencích na know-how by se měly co nejvíce sladit a zjednodušit, aby se podporovalo rozšiřování technických znalostí ve Společenství a výroba technicky dokonalejších výrobků. Proto by nařízení (EHS) č. 556/89 mělo být zrušeno.
(4) Toto nařízení by se mělo vztahovat na licence na vlastní patenty členských států, patenty Společenství[6] a evropské patenty[7] ("čisté" patentové licenční dohody). Mělo by se rovněž vztahovat na licenční dohody na nepatentované technické informace, jako jsou popisy výrobních postupů, receptury, vzorce, projekty nebo výkresy, společně nazývané "know-how" ("čisté" dohody o licencích na know-how) a na smíšené dohody o licencích na know-how a patentové licenci ("smíšené" dohody), které hrají stále významnější úlohu při převodu technologií. Pro účely tohoto nařízení jsou v článku 10 určité výrazy vymezeny.
(5) Patentovými licenčními dohodami a dohodami o licencích na know-how se rozumějí smlouvy, ve kterých podnik, jako majitel patentu nebo know-how ("poskytovatel licence") dovoluje jinému podniku ("nabyvateli licence") využívat na základě této smlouvy patent nebo mu předá know-how, zejména za účelem výroby, užití nebo uvedení na trh. Na základě dosud získaných zkušeností lze určit kategorii licenčních dohod, zahrnujících celý společný trh nebo jeho část, které sice spadají pod ustanovení čl. 85 odst. 1, ale které lze zpravidla považovat za vyhovující podmínkám uvedeným v čl. 85 odst. 3, pokud jsou patenty nezbytné pro dosažení účelu smíšené dohody nebo pokud know-how - ať již závislé na patentech či nikoliv - je tajné, podstatné a identifikované vhodným způsobem. Účelem těchto kriterií je pouze zajistit, aby poskytnutí know-how nebo licence na patent ospravedlnilo blokovou výjimku ze závazků, které omezují soutěž. Tím není dotčeno právo smluvních stran zahrnout do smlouvy ustanovení týkající se jiných závazků, například placení licenčních poplatků a to i tehdy, kdy bloková výjimka již neplatí.
(6) Je vhodné rozšířit působnost tohoto nařízení na čisté nebo smíšené dohody, obsahující licence na jiná práva duševního vlastnictví než patenty (zejména práva na ochranné známky, průmyslové vzory a autorská práva, například ochranu softwaru), pokud takové dodatečné licence přispívají k dosažení účelu licenční technologie a obsahují pouze vedlejší ustanovení.
(7) Pokud čisté nebo smíšené dohody obsahují nejen závazky, týkající se území společného trhu, ale i závazky týkající se třetích zemí, není tím vyloučeno použití tohoto nařízení, pokud jde o závazky týkající se území společného trhu. Pokud mají licenční dohody týkající se třetích zemí nebo území za hranicemi Společenství účinky na společném trhu, které mohou spadat do působnosti čl. 85 odst. 1, vztahuje se na tyto smlouvy toto nařízení ve stejném rozsahu, jako by se vztahovalo na smlouvy pro území společného trhu.
(8) Aby se usnadnilo rozšiřování technologií a zlepšily výrobní postupy, mělo by se toto nařízení použít pouze tehdy, pokud nabyvatel licence sám vyrábí licenční výrobky nebo je nechá vyrábět na svůj účet nebo, pokud je předmětem licence služba, sám poskytuje tuto službu nebo nechá službu poskytovat na svůj účet, bez ohledu na to, je-li nabyvatel licence oprávněn používat důvěrné informace předané mu poskytovatelem licence k podpoře a prodeji licenčního výrobku. Z působnosti tohoto nařízení by proto měly být vyňaty dohody, uzavřené pouze za účelem prodeje a rovněž dohody o poskytnutí marketingového know-how sděleného v souvislosti s franšízovými dohodami a určité licenční dohody uzavřené v souvislosti se smlouvami o společných podnicích nebo patentových sdruženích a jiné dohody, ve kterých je licence udělována výměnou za jiné licence, netýkající se zlepšení nebo nového použití licenční technologie. S takovými dohodami jsou spojeny další problémy, které nelze v současné době upravit jediným nařízením (článek 5).
(9) Vzhledem k podobnosti mezi prodejem a poskytováním výlučnosti licencí a nebezpečí, že toto nařízení by mohlo být obcházeno tak, že by udělení výlučných soutěž omezujících licencí bylo vydáváno za prodej, mělo by se toto nařízení vztahovat na dohody, týkající se původu a získání patentů nebo know-how, pokud riziko spojené s jejich využitím zůstává u prodejce. Toto by se mělo vztahovat rovněž na licenční dohody, ve kterých poskytovatel licence není držitelem patentu nebo know-how, ale je pouze držitelem oprávněn k poskytnutí licence (jako v případě sublicencí), a na licenční smlouvy, ve kterých práva nebo povinnosti smluvních stran přejímají s nimi spojené podniky (článek 6).
(10) Výlučné licenční dohody, tj. dohody, ve kterých se poskytovatel licence zavazuje nevyužívat licenční technologii na licenčním území on sám a na tuto technologii neposkytovat další licenci pro toto území, nemusejí být samy o sobě neslučitelné s čl. 85 odst.1, pokud se týkají zavedení a ochrany nové technologie na licenčním území z důvodu velikosti provedeného průzkumu, zintenzívnění soutěže, zejména mezi značkami, a konkurenceschopnosti dotyčných podniků vyplývající z rozšíření a inovací v rámci Společenství. Pokud smlouvy tohoto druhu spadají za jiných okolností pod ustanovení čl. 85 odst. 1, je vhodné je zahrnout do článku 1, aby mohly požívat výhod této výjimky.
(11) Vynětím poskytovatele licence a nabyvatele licence ze zákazů vývozu není dotčen vývoj judikatury Soudního dvora, pokud jde o dohody, zejména s ohledem na články 30 až 36 a čl. 85 odst. 1. Toto platí zejména v případě, pokud je nabyvateli licence zakázán prodej licenčního výrobku na územích, poskytnutých jiným nabyvatelům licence (pasivní soutěž).
(12) Závazky uvedené v článku 1 obecně přispívají ke zlepšení výroby zboží a podpoře technického pokroku. Majitelé patentu a know-how jsou pak ochotnější poskytovat licence a nabyvatelé licencí pak mají větší zájem o investice do výroby, užívání a uvádění na trh nového výrobku nebo nového výrobního postupu. Toto nařízení může tyto závazky připustit, pokud jde o území, na kterém je předmět licence chráněn patentem, a to po dobu, po kterou je tato územní ochrana platná.
(13) Protože je obtížné určit dobu, kdy know-how přestává být tajným, je vhodné, pokud jde o území, na nichž je předmětem licenční technologie pouze know-how, omezit takové závazky určitým počtem let. Aby byla navíc poskytnuta dostatečná doba ochrany, je vhodné, aby tato doba začínala dnem, kdy nabyvatel licence uvede licenční výrobek poprvé ve Společenství na trh.
(14) Výjimka podle čl. 85 odst. 3 stanovící delší územní ochranu u dohod o licencích na know-how, zejména za účelem ochrany nákladných a riskantních investic, nebo pokud smluvní strany nebyly v době udělení licence vzájemnými soutěžiteli, může být udělena pouze individuálním rozhodnutím. Na druhé straně mohou smluvní strany prodloužit trvání svých dohod za účelem využití všech zlepšení a zaplacení dodatečných licenčních poplatků. V takových případech však může být povolena delší doba územní ochrany až v den, kdy byla na tajná zlepšení udělena ve Společenství licence, a to individuálním rozhodnutím. Pokud je výsledkem snahy po zlepšení inovace, která je odlišná od licenční technologie, mohou smluvní strany uzavřít novou dohodu, která požívá výhodu vynětí podle tohoto nařízení.
(15) Mělo by také být stanoveno, aby byl nabyvatel licence zbaven závazku neuvádět výrobek na trh na území jiných nabyvatelů licence; povolená doba pro takový závazek (který by zakazoval nejen aktivní, ale i pasivní soutěž) by však měla být omezena na několik let ode dne, kdy nabyvatel licence poprvé uvedl licenční výrobek ve Společenství na trh bez ohledu na to, zda na smluvním území obsahuje licenční technologie know-how, patenty, nebo obojí.
(16) Výjimka z územní ochrany by se měla vztahovat na celou dobu trvání takto povolených období tak dlouho, dokud patenty zůstávají v platnosti nebo know-how zůstává tajné a podstatné. Smluvní strany smíšené patentové licenční smlouvy a dohody o licencích na know-how musí být schopny využít na určitém území tu ochrannou lhůtu platnou pro patent nebo know-how, která je delší.
(17) Závazky uvedené v článku 1 splňují také obecně podmínky pro použití čl. 85 odst. 3. Spotřebitelům se zpravidla budou přiměřeně podílet na výhodách plynoucích ze zlepšených dodávek zboží na trh. K dosažení tohoto účinku je správné vyloučit z použití článku 1 případy, kdy se smluvní strany dohodnou nevyhovět poptávce uživatelů nebo dalších prodejců na svém území, kteří by prodávali za účelem vývozu, nebo podniknout jiná opatření k zabránění paralelních dovozů. Výše uvedené závazky tak pouze ukládají omezení, potřebná k dosažení jejich cílů.
(18) Je žádoucí uvést v tomto nařízení seznam závazků, které se běžně vyskytují v licenčních smlouvách, ale soutěž zpravidla neomezují, a stanovit, že v případě zvláštních hospodářských nebo právních okolností spadají i tyto závazky pod čl. 85 odst. 1, aby se výjimka vztahovala i na ně. Tento seznam uvedený v článku 2 není vyčerpávající.
(19) Toto nařízení musí rovněž stanovit, jaká omezení či ustanovení nesmí licenční smlouvy obsahovat, mají-li požívat výhod blokových výjimek. Omezení uvedená v článku 3 mohou spadat pod zákaz podle čl. 85 odst. 1, ale v tomto případě nelze obecně předpokládat, že ačkoliv se týkají převodu technologie, povedou ke kladným účinkům požadovaným v čl. 85 odst. 3, což je podmínkou pro udělení blokové výjimky. Taková omezení mohou být prohlášena za vyňatá pouze individuálním rozhodnutím, přičemž se musí vzít v úvahu postavení dotyčných podniků na trhu a stupeň spojení na relevantním trhu.
(20) Závazek nabyvatele licence nepoužívat licenční technologii po skončení smlouvy (čl. 2 odst. 1 bod 3) a zpřístupnit zlepšení poskytovateli licence (čl. 2 odst. 1 bod 4) obecně soutěž neomezuje. Zákaz používání po skončení dohody je považován za normální součást licenčních podmínek, neboť jinak by byl poskytovatel licence nucen přenechat své patenty nebo know-how na neomezenou dobu. Závazek nabyvatele licence udělit zpětně poskytovateli licence licenci na zlepšení know-how nebo patentů obecně soutěž neomezuje, pokud je nabyvatel licence ze smlouvy oprávněn podílet se na budoucích poznatcích a vynálezech poskytovatele licence. Omezující účinek na soutěž však naproti tomu má smluvní povinnost nabyvatele licence převádět na poskytovatele licence práva na zlepšení původní licenční technologie, provedená jím samým (čl. 3 odst. 6).
(21) Seznam doložek, které nebrání výjimce, zahrnuje i závazek nabyvatele licence platit licenční poplatky až do skončení licenční smlouvy bez ohledu na to, zda se know-how stalo obecně známým činností třetí strany nebo nabyvatele samého (čl. 2 odst. 1 bod 7). K usnadnění placení licenčních poplatků musí být navíc ponecháno smluvním stranám na vůli rozdělit placení licenčních poplatků za licenční technologii na dobu přesahující platnost licencí na patenty, zejména stanovením nižších sazeb. Smluvní strany zpravidla nepotřebují být chráněny proti předvídatelným finančním důsledkům smlouvy, kterou dobrovolně uzavřely, a mělo by jim tedy být ponecháno na vůli, aby si samy určily vhodný způsob financování převodu technologie, jakož i způsob společné účasti na rizicích, která z převodu vyplývají. Stanovení sazby licenčních poplatků tak, aby se dosáhlo některého z omezení uvedených v článku 3, má však za následek, že se výjimka na tuto dohodu nevztahuje.
(22) Závazek nabyvatele licence omezit využívání licenční technologie na jeden nebo více technických oborů použití ("obory použití") nebo na jeden nebo více trhů výrobku, rovněž nespadá pod čl. 85 odst. 1, neboť poskytovatel licence je oprávněn převést technologii jen pro omezený účel (čl. 2 odst. 1 bod 8).
(23) Doložky, kterými si smluvní strany rozdělí zákazníky v tomtéž technologickém oboru použití nebo na tomtéž trhu výrobku, buď zákazem dodávat určitým kategoriím zákazníků nebo uložením závazku se stejným účinkem, by rovněž způsobilo, že na licenční smlouvu by se bloková výjimka nevztahovala, pokud jsou smluvní strany ve vztahu k licenčnímu výrobku soutěžiteli (čl. 3 odst. 4). Taková omezení mezi podniky, které nejsou vzájemnými soutěžiteli, podléhají oponentnímu řízení. Článek 3 se nevztahuje na případy, kdy je licence na patent nebo know-how udělena, aby byl jednomu zákazníkovi poskytnut druhý zdroj dodávek. V takovém případě je zákaz uložený druhému nabyvateli licence dodávat jiným osobám než dotyčnému zákazníkovi nezbytnou podmínkou pro udělení druhé licence, neboť účelem této dohody není vytvoření nezávislého dodavatele na trhu. Totéž se vztahuje na omezení množství, které může nabyvatel licence dotyčnému zákazníkovi dodávat (čl. 2 odst. 1 bod 13).
(24) Kromě již zmíněných doložek obsahuje seznam omezení neslučitelných s blokovou výjimkou také omezení týkající se prodejních cen licenčního výrobku nebo množství, které se ho má vyrobit nebo prodat, protože vážně omezují nabyvatele licence v rozsahu využití licenční technologie, a protože množstevní omezení mohou mít tentýž účinek jako zákaz vývozu (čl. 3 body 1 a 5). Toto se nevztahuje na případy, kdy licence je poskytnuta pro využití technologie v určitých výrobních zařízeních a kdy je nabyvateli licence předána jak speciální technologie ke zřízení, provozu a údržbě těchto zařízení, tak i souhlas ke zvýšení kapacity zařízení nebo ke zřízení dalších zařízení pro vlastní použití za normálních obchodních podmínek. Na druhé straně však může být nabyvateli licence právoplatně bráněno ve využívání předané technologie ke zřízení zařízení pro třetí osoby, protože účelem licenční smlouvy není dovolit nabyvateli licence umožnit jiným výrobcům přístup k technologii poskytovatele licence, pokud je tato technologie tajná nebo pokud je patentově chráněna (čl. 2 odst. 1 bod 12).
(25) Dohody, na které se bez dalšího nevztahuje bloková výjimka, protože obsahují ustanovení, která nejsou tímto nařízením výslovně vyňata a nejsou výslovně vyňata z výjimky, včetně těch, které jsou uvedeny v čl. 4 odst. 2, mohou však být za určitých okolností uznány způsobilými pro přiznání blokové výjimky. Na základě informací, které jsou podniky povinny podle nařízení Komise (ES) č. 3385/94[8] poskytnout, může Komise rychle zjistit, zda se jedná o tento případ. Komise může podniky zprostit povinnosti podávat zprávy na formuláři A/B, pokud je nepokládá za nezbytné. Komise se obecně spokojí se sdělením znění licenční smlouvy a odhadem struktury trhu na základě údajů, které jsou k dispozici, a podílu nabyvatele licence na trhu. Takové dohody by proto měly být považovány za dohody, na které se vztahuje výjimka podle tohoto nařízení, pokud jsou oznámeny Komisi a Komise proti udělení výjimky nevznese v určené době námitky.
(26) Pokud mají dohody vyňaté tímto nařízením účinek neslučitelný s čl. 85 odst 3, může Komise blokovou výjimku odejmout, zejména pokud licenční výrobek není na licenčním území vystaven skutečné soutěži (článek 7). Tak by tomu mohlo být také v případě, kdy nabyvatel licence má na daném trhu silné postavení. Při hodnocení podmínek soutěže věnuje Komise zvláštní pozornost případům, kdy se nabyvatel licence podílí více než 40 % na celém trhu licenčního výrobku a dalších výrobků či služeb, které zákazníci považují na základě jejich vlastností, cen a zamýšleného použití za vzájemně zaměnitelné s licenčním výrobkem nebo jím nahraditelné.
(27) Dohody, které splňují podmínky článků 1 a 2 a jejichž účelem není omezení soutěže a které ani nemohou žádným jiným způsobem takové omezení způsobit, nemusí být oznamovány. Podniky však stále mají právo požádat v jednotlivých případech o negativní atest nebo o výjimku podle čl. 85 odst. 3 podle nařízení Rady č. 17[9] naposledy pozměněného aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska. Mohou zejména oznamovat smlouvy, zavazující poskytovatele licence neudělovat licence pro území, kde podíl nabyvatele licence na trhu přesahuje, nebo pravděpodobně přesáhne 40 %,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Podle čl. 85 odst. 3 Smlouvy a podle níže uvedených podmínek se prohlašuje, že čl. 85 odst. 1 Smlouvy se nevztahuje na čisté patentové licenční smlouvy a na dohody o licencích na know-how a na smíšené dohody o licencích na know-how a patentové licenci, včetně těch dohod, které obsahují vedlejší ustanovení týkající se práv duševního vlastnictví jiných než patentů, jejichž smluvními stranami jsou pouze dva podniky a které obsahují jeden nebo více následujících závazků:
1) závazek poskytovatele licence neudělovat licenci na využívání licenční technologie na licenčním území jiným podnikům;
2) závazek poskytovatele licence sám nevyužívat licenční technologii na daném území;
3) závazek nabyvatele licence nevyužívat licenční technologii na území poskytovatele licence v rámci společného trhu;
4) závazek nabyvatele licence nevyrábět nebo neužívat licenční výrobek nebo nepoužívat licenční postup na území společného trhu nebo než byly uděleny licence jiným nabyvatelům;
5) závazek nabyvatele licence neprovádět aktivní činnost za účelem uvedení licenčního výrobku na trh územích společného trhu, která jsou vyhrazena jiným nabyvatelům licence, a zejména neprovádět reklamu zaměřenou na tato území, ani tam nezřizovat pobočku ani neprovozovat distribuční sklad;
6) závazek nabyvatele licence neuvádět licenční výrobek na trh na území společného trhu, která jsou licenčně vyhrazena jiným nabyvatelům v reakci na nevyžádanou objednávku;
7) závazek nabyvatele licence používat po dobu trvání licenční smlouvy pouze ochrannou známku poskytovatele licence nebo svoje vlastní rozlišení licenčního výrobku, pokud nabyvateli licence není bráněno, aby se označil jako výrobce licenčních výrobků;
8) závazek nabyvatele licence omezit svou výrobu licenčních výrobků na množství, které vyžaduje při výrobě svých vlastních výrobků a prodávat licenční výrobek pouze jako nedílnou součást nebo náhradní díl svých vlastních výrobků nebo jinak v souvislosti s prodejem svých vlastních výrobků, za předpokladu, že toto množství má nabyvatel licence možnost sám určit.
2. Pokud je smlouvou čistá patentová licenční smlouva, výjimka ze závazků uvedených v odstavci 1 je přiznána pouze v míře, v jaké je licenční výrobek na územích nabyvatele licence (body 1, 2, 7, a 8), poskytovatele licence (bod 3), a jiných nabyvatelů licence (body 4 a 5), chráněn paralelními patenty a to po dobu trvání této ochrany. Výjimka ze závazků uvedených v odst. 1 bodu 6 se uděluje pouze na dobu nepřesahující pět let ode dne, kdy byl tento výrobek jedním z nabyvatelů licence poprvé uveden na trh v rámci společného trhu a to pouze v míře, v jaké je tento výrobek chráněn paralelními patenty a po dobu trvání této ochrany.
3. U čistých dohod o licencích na know-how nesmí doba, na kterou se uděluje výjimka z povinností uvedených v odstavci 1 bodech 1 až 5, přesáhnout deset let ode dne, kdy byl licenční výrobek jedním z nabyvatelů poprvé uveden na trh v rámci společného trhu.
Výjimka ze závazků uvedených v odstavci 1 bodu 6 se uděluje na dobu nepřesahující pět let ode dne, kdy byl licenční výrobek jedním z nabyvatelů licence poprvé uveden na trh v rámci společného trhu.
Závazkům uvedeným v odstavci 1 bodech 7 a 8 se přiznává výjimka po dobu trvání smlouvy, pokud know-how zůstává tajné a podstatné.
Výjimka podle odstavce 1 se uplatní pouze tehdy, pokud smluvní strany vhodným způsobem identifikovaly původní know-how a všechna jeho následná zlepšení, která jsou na základě podmínek smlouvy a za účelem jejího plnění jedné straně zpřístupněna a druhé straně sdělena, a to pouze, pokud know-how zůstává tajné a podstatné.
4. U smíšených dohod o licencích na know-how a patentové licenci se výjimka ze závazků uvedených v odstavci 1 bodech 1 až 5 použije v členských státech, ve kterých je licenční technologie chráněna nezbytnými patenty, a to po dobu, po kterou je v těchto členských státech licenční výrobek chráněn, pokud tato ochrana trvá déle než doba uvedená v odstavci 3.
Trvání výjimky uvedené v odstavci 1 bodu 6 nesmí přesáhnout dobu pěti let uvedenou v odstavcích 2 a 3.
U takových dohod však může být výjimka podle odstavce 1 přiznána pouze na dobu platnosti patentu, anebo pokud je know-how identifikováno a pokud zůstává tajné a podstatné, podle toho, která doba je delší.
5. Výjimka uvedená v odstavci 1 se použije také v případech, kdy se smluvní strany ve zvláštní smlouvě zaváží převzít závazky typu uvedeného v tomto odstavci, ale v omezenějším rozsahu, než je tímto odstavcem dovoleno.
Článek 2
1. Článek 1 platí bez ohledu na přítomnost kterékoliv z těchto doložek, které zpravidla soutěž neomezují:
1) závazek nabyvatele licence nevyzradit know-how sdělené poskytovatelem; nabyvateli může být uloženo dodržovat tento závazek i po skončení platnosti dohody;
2) závazek nabyvatele licence neposkytovat sublicence a nepostupovat licenci dále;
3) závazek nabyvatele licence nevyužívat know-how nebo patenty po skončení platnosti dohody, pokud je know-how stále tajné nebo patenty stále platné;
4) závazek nabyvatele licence poskytnout na jím provedená zlepšení nebo jeho nová použití licenční technologie poskytovateli licenci za předpokladu, že:
- taková licence v případě oddělitelných zlepšení není výlučná, takže nabyvatel licence může vlastní zlepšení volně využívat nebo je formou licence postupovat třetím stranám, pokud tím není vyzrazeno poskytovatelem předané know-how, které zůstává tajné,
- se poskytovatel licence zaváže poskytnout nabyvateli výlučnou nebo nevýlučnou licenci na svá vlastní zlepšení;
5) závazek nabyvatele licence zachovávat minimální požadavky na kvalitu, včetně technických specifikací licenčního výrobku nebo odebírat zboží či služby od poskytovatele licence nebo od podniku určeného poskytovatelem, pokud požadavky na kvalitu, výrobky nebo služby jsou potřebné pro:
a) technicky vyhovující využití licenční technologie, nebo
b) zabezpečení toho, že výrobek nabyvatele licence odpovídá požadavkům na minimální kvalitu, platným pro poskytovatele i nabyvatele licence,
a dovolit poskytovateli licence, aby prováděl příslušnou kontrolu;
6) závazky:
a) informovat poskytovatele licence o zneužití know-how nebo o porušení licenčního patentu, nebo
b) podávat žalobu proti takovému zneužití nebo porušení, nebo poskytovateli licence při podaných žalobách pomáhat;
7) závazek nabyvatele licence pokračovat v placení licenčních poplatků:
a) v případě, že se know-how stane veřejně známým jinak než jednáním poskytovatele až do konce smlouvy, a to v částkách, lhůtách a způsobem mezi stranami svobodně určeným; aniž je dotčen nárok poskytovatele licence na odškodnění při zveřejnění know-how v důsledku porušení smlouvy nabyvatelem,
b) po dobu přesahující trvání licenčních patentů, aby se placení usnadnilo;
8) závazek nabyvatele omezit využívání licenční technologie na jeden nebo více technických oborů použití v rámci postoupené technologie nebo na jeden nebo více trhů výrobků;
9) závazek nabyvatele licence platit minimální licenční poplatky nebo vyrábět minimální množství licenčního výrobku nebo provádět minimální počet operací využívajících licenční technologii;
10) závazek poskytovatele licence poskytnout nabyvateli výhodnější podmínky, které poskytovatel licence po uzavření smlouvy poskytne jinému podniku;
11) závazek nabyvatele licence označovat licenční výrobek jménem poskytovatele licence nebo číslem licenčního patentu;
12) závazek nabyvatele licence nepoužívat technologii poskytovatele licence k výstavbě zařízení pro třetí strany; tím však není dotčeno právo nabyvatele licence zvýšit kapacitu svého zařízení nebo zřizovat další zařízení pro své vlastní využívání za obvyklých obchodních podmínek, včetně placení dalších licenčních poplatků;
13) závazek nabyvatele licence dodávat určitému zákazníkovi pouze omezené množství licenčního výrobku, pokud byla licence udělena proto, aby měl zákazník na smluvním území druhý zdroj dodávek; toto ustanovení se použije také v případě, že zákazníkem je sám nabyvatel a že licence, která byla poskytnuta ke zřízení druhého zdroje dodávek, stanoví, že zákazník má licenční výrobky vyrábět sám, nebo že jejich výrobu zadá subdodavateli;
14) výhrada poskytovatele licence uplatňovat práva z patentu, aby zabránil nabyvateli licence ve využívání technologie mimo smluvní území;
15) výhrada poskytovatele licence ukončit předčasně smlouvu v případě, že nabyvatel napadne tajný nebo podstatný ráz know-how nebo zpochybní platnost licenčního patentu na společném trhu, který patří poskytovateli licence nebo podniku s ním spojeného;
16) výhrada poskytovatele licence ukončit patentovou licenční smlouvu v případě, že nabyvatel licence tvrdí, že tento patent není nezbytný;
17) závazek nabyvatele licence snažit se ze všech sil vyrábět licenční výrobek co nejlépe a uvádět jej na trh;
18) výhrada poskytovatele licence zrušit nabyvateli udělenou výlučnost a přestat s poskytováním zlepšení, pokud se nabyvatel stane v rámci společném trhu soutěžitelem poskytovateli licence, podnikům s poskytovatelem spojeným, nebo jiným podnikům, zabývajícím se výzkumem, vývojem, výrobou a distribucí konkurenčních výrobků, jakož i vyžadovat od nabyvatele licence, aby prokázal, že know-how není používáno pro výrobu výrobků či při poskytování služeb jiných než těch, pro něž bylo poskytnuto.
2. V případě, že ustanovení odstavce 1 spadají v důsledku zvláštních okolností pod čl. 85 odst. 1, budou rovněž vyňaty, i když neobsahují žádnou z povinností vyňatých článkem 1.
3. Výjimka uvedená v odstavci 2 se použije i tehdy, pokud smlouva obsahuje doložky typu uvedeného v odstavci 1, ale v omezenějším rozsahu, než tento odstavec dovoluje.
Článek 3
Ustanovení článku 1 a čl. 2 odst. 2 se nepoužijí, pokud:
1) je jedna smluvní strana omezována při určování cen, součástí cen nebo slev licenčního výrobku;
2) je jedna smluvní strana omezena v soutěži tak, že nesmí v rámci společného trhu soutěžit s druhou smluvní stranou, podniky spojenými s druhou smluvní stranou, jakož i jinými podniky v oblasti výzkumu a vývoje, výroby, užití nebo distribuce konkurenčního výrobku, aniž jsou tím dotčena ustanovení čl. 2 odst. 1, bodů 17 a 18;
3) jedna nebo obě smluvní strany jsou bez jakéhokoliv objektivně oprávněného důvodu zavázány, aby:
a) odmítly objednávky uživatelů nebo dalších prodejců na svém území, kteří by prodávali výrobky na jiných územích společného trhu,
b) ztěžovaly uživatelům či dalším prodejcům získávání výrobků od jiných dalších prodejců v rámci společném trhu a zejména uplatňovaly práva duševního vlastnictví nebo činily opatření, aby bylo uživatelům a dalším prodejcům zabráněno, aby získali zvenčí nebo uvedli na trh výrobky, které byly zákonně uvedeny na trh v rámci společného trhu poskytovatelem licence nebo s jeho svolením,
nebo tak činí v důsledku jednání ve vzájemné shodě;
4) smluvní strany již byly před udělením licence soutěžiteli, pokud jde o výrobu, a jedné z nich není dovoleno používat v rámci téhož technického oboru použití nebo na tomtéž trhu výrobku, pokud se týká zákazníků, které obsluhuje, zejména dodávat určité skupině uživatelů, používat určité formy distribuce nebo s cílem rozdělit si zákazníky používat určité balení výrobků, s výjimkou případů uvedených v čl. 1 odst. 1 bodu 7 a v čl. 2 odst. 1 bodu 13;
5) množství licenčních výrobků, které smí jedna ze smluvních stran vyrábět nebo prodávat, nebo počet operací využívajících licenční technologii podléhají omezení, s výjimkou případů uvedených v čl. 1 odst. 8 a v čl. 2 odst. 1 bodu 13;
6) nabyvatel licence je povinen postoupit poskytovateli zcela nebo částečně práva na zlepšení nebo nové využití licenční technologie;
7) poskytovatel licence je povinen po dobu, která je delší než doba uvedená v čl. 1 odst. 2 a 3, nepostupovat jiným podnikům licenci k užívání předané technologie na území stanoveném smlouvou, nebo jedna smluvní strana je povinna po dobu, která je delší než doba uvedená v čl. 1 odst. 2 a 3 nebo v čl. 1 odst. 4, nevyužívat licenční technologii na území druhé smluvních strany nebo jiných nabyvatelů licence, a to i tehdy, je-li tak stanoveno ve zvláštní smlouvě nebo automatickým prodloužením původní doby trvání smlouvy zahrnutím nových zlepšení.
Článek 4
1. Výjimka uvedená v článcích 1 a 2 se vztahuje také na smlouvy, které obsahují ustanovení omezující soutěž, na která se tyto články nevztahují a která nespadají pod článek 3, za podmínky, že dané smlouvy jsou v souladu s ustanoveními článků 1, 2 a 3 nařízení (ES) č. 3385/94 oznámeny Komisi a že Komise proti takové výjimce ve lhůtě čtyř měsíců nevznese námitky.
2. Odstavec 1 se použije zejména, pokud:
a) nabyvatel licence je povinen v době uzavření smlouvy přijmout požadavky na jakost nebo další licence nebo odebírat zboží či přijímat služby, které nejsou nezbytné k technicky uspokojivému využití licenční technologie nebo k zajištění takové kvality nabyvatelem vyráběného výrobku, která je v souladu s normami kvality dodržovanými poskytovatelem licence a jinými nabyvateli;
b) nabyvateli licence je zakázáno napadat tajný nebo podstatný ráz know-how nebo zpochybňovat na území společného trhu platnost patentů, které patří poskytovateli licence nebo s ním spojeným podnikům.
3. Lhůta čtyř měsíců uvedená v odstavci 1 začíná dnem, kdy oznámení nabývá účinku podle článku 4 nařízení (ES) č. 3385/94.
4. Výhody plynoucí z odstavců 1 a 2 mohou být uplatňovány u smluv, oznámených před vstupem tohoto nařízení v platnost podáním sdělení Komisi, které se výslovně dovolává tohoto článku a oznámení. Odstavec 3 se použije přiměřeně.
5. Komise může proti výjimce ve lhůtě čtyř měsíců vznést námitky. Vznese proti výjimce námitky, pokud obdrží žádost, aby tak učinila, od členského státu do dvou měsíců od doručení oznámení uvedeného v odstavci 1 nebo sdělení uvedeného v odstavci 4. Tato žádost musí být opodstatněná po uvážení soutěžních pravidel Smlouvy.
6. Komise může kdykoliv odvolat své námitky proti výjimce. Pokud však byly námitky vzneseny na žádost některého členského státu a tato žádost nadále platí, mohou být odvolány pouze po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení.
7. Pokud jsou námitky odvolány proto, že dotyčné podniky prokázaly, že podmínky čl. 85 odst. 3 jsou splněny, výjimka platí ode dne oznámení.
8. Pokud jsou námitky odvolány, protože dotyčné podniky pozměnily smlouvu tak, že jsou splněny podmínky čl. 85 odst. 3, výjimka platí ode dne, kdy změny nabudou účinku.
9. Pokud Komise vznese námitky proti výjimce a námitky nejsou odvolány, účinky oznámení se řídí ustanoveními nařízení č. 17.
Článek 5
1. Toto nařízení se nevztahuje na:
1) smlouvy, uzavřené mezi členy patentového sdružení nebo know-how sdružení, které se týkají technologie sdružení;
2) licenční smlouvy uzavřené mezi soutěžícími podniky, které mají podíl na společném podniku nebo mezi jedním z nich a společným podnikem, pokud se licenční smlouvy týkají činnosti společného podniku;
3) smlouvy, ve kterých jedna smluvní strana poskytuje druhé straně licenci na patent a/nebo know-how a výměnou za to jí druhá strana poskytuje, byť i na základě zvláštní smlouvy nebo prostřednictvím spojených podniků, licenci na patent, ochrannou známku, know how nebo právo výhradního prodeje, pokud jsou smluvní strany ve vztahu k výrobkům, na které se vztahuje smlouva, soutěžiteli;
4) licenční smlouvy obsahující ustanovení týkající se práv duševního vlastnictví nebo patentů, pokud se nejedná o vedlejší ustanovení;
5) smlouvy, uzavřené pouze za účelem prodeje.
2. Toto nařízení se však vztahuje na:
1) smlouvy, na které se vztahuje odstavec 1 bod 2, podle kterých poskytuje mateřský podnik společnému podniku licenci na patent nebo know-how za předpokladu, že licenční výrobky a ostatní zboží a služby zúčastněných podniků, které uživatelé považují vzhledem k jejich povaze, ceně a zamýšlenému použití za vzájemně zaměnitelné nebo nahraditelné, představují:
- v případě licence poskytnuté pouze pro výrobu nejvýše 20 %, a
- v případě licence poskytnuté pro výrobu a distribuci nejvýše 10 %
trhu licenčního výrobku a všeho vzájemně zaměnitelného nebo nahraditelného zboží a služeb;
2) smlouvy, na které se vztahuje odstavec 1 bod l a na vzájemné licence ve smyslu odstavce 1 bodu 3, za předpokladu, že smluvní strany nepodléhají v rámci společného trhu žádným územním omezením týkajícím se výroby, užívání, či uvedení licenčních výrobků na trh nebo užívání licenčních technologií nebo technologií sdružení.
3. Toto nařízení se nadále vztahuje na případy, pokud omezení podílů na trhu uvedené v odstavci 2 bodu 1 nejsou po dva po sobě jdoucí účetní roky překročena o více než 10 %; pokud je toto omezení překročeno, vztahuje se toto nařízení na tyto případy ještě po dobu šesti měsíců od konce roku, ve kterém k překročení došlo.
Článek 6
Toto nařízení se vztahuje také na:
1) smlouvy, pokud poskytovatel není držitelem know-how nebo patentu, ale je zmocněn držitelem know-how nebo patentu k poskytnutí licence;
2) postoupení know-how, patentů nebo obojího, pokud rizika spojená s využíváním zůstávají na postupiteli, zejména tehdy, závisí-li splatná částka za postoupení na obratu nabyvatele při výrobě výrobku, při níž se know-how nebo patenty využívají, nebo na množství vyrobených výrobků, či na počtu operací provedených při užívání know-how nebo patentů;
3) licenční smlouvy, v nichž práva a závazky poskytovatele nebo nabyvatele licence převezmou podniky s nimi spojené.
Článek 7
Komise může odejmout výhody tohoto nařízení podle článku 7 nařízení č. 19/65/EHS, pokud v konkrétním případě zjistí, že smlouva, vyňatá tímto nařízením, má přesto určité účinky, které jsou neslučitelné s čl. 85 odst. 3 Smlouvy, a zejména, pokud:
1) účelem smlouvy je zabránit, aby byl licenční výrobek vystaven účinné soutěži na smluvním území se stejným zbožím nebo službami, či se zbožím nebo službami, které považují uživatelé vzhledem k jejich povaze, ceně a zamýšlenému použití za vzájemně zaměnitelné nebo nahraditelné, k čemuž může dojít zejména tehdy, pokud podíl nabyvatele licence na trhu přesahuje 40 %;
2) aniž je dotčen čl. 1 odst. 1 bod 6, odmítne nabyvatel licence bez jakéhokoliv objektivně oprávněného důvodu vyhovět nevyžádané poptávce uživatelů nebo dalších prodejců na území jiných nabyvatelů licence;
3) smluvní strany:
a) bez jakéhokoliv objektivně oprávněného důvodu odmítají vyhovět poptávce uživatelů nebo dalších prodejců na svém území, kteří by uváděli výrobky na trh na jiných územích společného trhu, nebo
b) ztěžují uživatelům nebo dalším prodejcům získání výrobku od jiných prodejců v rámci společného trhu, a zejména, pokud uplatňují práva duševního vlastnictví nebo činí opatření, aby zabránily uživatelům nebo dalším prodejcům v tom, aby získali zvenčí nebo uvedli na trh uvnitř smluvního území výrobky, které byly zákonně uvedeny na trh v rámci společného trhu poskytovatelem licence nebo s jeho svolením;
4) smluvní strany byly v době udělení licence soutěžiteli ve výrobě a závazek nabyvatele licence vyrábět minimální množství nebo povinnost využívat licenční technologie podle svých nejlepších sil, jak to stanoví čl. 2 odst 1 body 9 a 17, brání nabyvateli licence v užívání konkurenční technologie.
Článek 8
1. Pro účely tohoto nařízení se:
a) přihlášky k patentům,
b) užitné vzory,
c) přihlášky k zápisu užitných vzorů,
d) topografie polovodičových výrobků,
e) certificats d´utilité a certificats d´addition podle francouzského práva,
f) přihlášky k certificats d´utilité a certificats d´addition podle francouzského práva,
g) doplňková ochranná osvědčení pro léčiva nebo jiné výrobky, u kterých mohou být taková osvědčení požadována,
h) osvědčení šlechtitelů rostlin
považují za patenty.
2. Toto nařízení se vztahuje také na smlouvy, které se týkají využívání vynálezu, pokud je přihláška k vynálezu ve smyslu odstavce 1 pro licenční území podána po dni uzavření smlouvy, ale ve lhůtách stanovených pro její podání vnitrostátními právními předpisy nebo mezinárodními smlouvami.
3. Toto nařízení se navíc vztahuje na čisté patentové licenční smlouvy nebo čisté dohody o licencích na know-how nebo na smíšené smlouvy, jejichž původní doba trvání se bez dalšího prodlužuje zahrnutím jakýchkoliv poskytovatelem licence sdělených zlepšení ať patentovaných či nikoliv, pokud je nabyvatel licence oprávněn tato vylepšení odmítnout nebo je každá ze smluvních stran oprávněna ukončit smlouvu při uplynutí původní doby jejího trvání, a nejméně každé tři roky poté.
Článek 9
1. Informace získané na základě článku 4 smějí být používány pouze pro účely tohoto nařízení.
2. Komise a orgány členských států, jejich úředníci a jiní zaměstnanci nesmějí vyzradit informace získané na základě tohoto nařízení, které spadají do povinnosti profesního tajemství.
3. Ustanovení odstavců 1 a 2 nebrání zveřejnění všeobecných informací nebo přehledů, které neobsahují informace týkající se konkrétních podniků nebo sdružení podniků.
Článek 10
Pro účely tohoto nařízení se výrazem:
1) "know-how" rozumí soubor technických informací, které jsou tajné, významné a vhodnou formou identifikované;
2) "tajný" rozumí, že know-how jako celek nebo v přesném uspořádání jednotlivých částí není všeobecně známé nebo snadno přístupné, takže část jeho hodnoty spočívá v náskoku, který nabyvatel získá, je-li mu sděleno; nerozumí se tím ale užší smysl slova, že jednotlivé část know-how by měly být zcela neznámé nebo nedosažitelné mimo podnik poskytovatele licence;
3) "podstatný" rozumí, že know-how obsahuje informace, které musí být užitečné, tj. že od nich v době uzavření smlouvy lze očekávat, že zlepší konkurenceschopnost nabyvatele licence, například tím, že mu umožní vstup na nový trh nebo poskytne výhody v soutěži s ostatními výrobci či poskytovateli služeb, kteří nemají přístup ke sdělenému tajnému know-how nebo jinému srovnatelně tajnému know-how;
4) "identifikovaný" rozumí, že know-how je popsáno nebo zaznamenáno tak, aby bylo možné ověřit, že splňuje požadavky tajnosti a podstatnosti a zajišťuje, že nabyvatel licence není nad míru omezován ve svém využívání své vlastní technologie. Identifikovanost know-how může být stanovena buď v licenční smlouvě nebo ve zvláštním dokumentu, nebo zaznamenána jiným vhodným způsobem, nejpozději však při převodu know-how nebo krátce po něm za předpokladu, že zvláštní dokument nebo jiný záznam je k dispozici, je-li to třeba,
5) "nezbytné patenty" rozumí, že patentová licence je k využívání licenční technologie nezbytná, a kdy bez takové licence by nebyla její realizace možná vůbec, nebo jen v omezené míře nebo dosažitelná pouze za obtížných a nákladných podmínek. Takové patenty musí být proto v technickém, právním nebo hospodářském zájmu nabyvatele licence;
6) "licenční smlouva" rozumí čistá patentová licenční smlouva a čistá dohoda o licencích na know-how, jakož i smíšená dohoda o licencích na know-how a patentové licenci;
7) "licenční technologie" rozumí původní výrobní know-how, nebo potřebný výrobek a patenty na výrobní postupy nebo obojí existující v době, kdy byla uzavřena první licenční smlouva a provedena následná zlepšení know-how nebo patentů, bez ohledu na to, zda a v jaké míře jsou smluvními stranami nebo jinými nabyvateli licence využívány;
8) "licenční výrobky" rozumí zboží nebo služby, jejichž výroba nebo poskytování vyžaduje použití licenční technologie;
9) "podíl nabyvatele licence na trhu" rozumí poměrná část, kterou na celém trhu licenčních výrobků a všech ostatních s licenčním výrobkem vzájemně zaměnitelných nebo nahraditelných druhů zboží a služeb představují licenční, nabyvatelem licence dodávané výrobky a jiné zboží nebo nabyvatelem poskytované služby, které uživatelé považují, z hlediska jejich povahy, cen a zamýšleného použití za s licenčním výrobkem vzájemně zaměnitelné nebo nahraditelné v rámci společného trhu nebo jeho podstatné části;
10) "využití" rozumí jakékoliv užívání licenční technologie, zejména ve výrobě, v aktivním či pasivním prodeji na daném území, i když není spojeno s výrobou na tomto území nebo leasingem licenčního výrobku;
11) "smluvní území" rozumí území, zahrnující celý společný trh nebo alespoň jeho část, kde je nabyvatel licence oprávněn licenční technologii využívat;
12) "území poskytovatele licence" rozumí území, na němž poskytovatel licence neudělil žádnou licenci na patent ani know-how;
13) "paralelní patenty" rozumí patenty, které přes stávající rozdílnosti v důsledku chybějícího sjednocení vnitrostátních přepisů týkajících se průmyslového vlastnictví chrání tentýž vynález v různých členských zemích;
14) "spojené podniky" rozumí
a) podniky, ve kterých jedna smluvní strana přímo nebo nepřímo:
- vlastní více než polovinu základního kapitálu nebo obchodních aktiv, nebo
- může vykonávat více než polovinu hlasovacích práv, nebo
- může jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů právně zastupujících podnik, nebo
- má právo spravovat záležitosti podniku;
b) podniky, které mohou přímo nebo nepřímo v jedné smluvní straně vykonávat práva, uvedená v písmenu a);
c) podniky, ve kterých podnik, uvedený v písmenu b), může přímo nebo nepřímo vykonávat práva uvedená v písmenu a);
d) podniky, ve kterých mohou smluvní strany nebo podniky s nimi spojené přímo nebo nepřímo dohromady vykonávat práva, uvedená v písmenu a); takové společně řízené podniky jsou považovány za spojené s každou ze smluvních stran;
15) "vedlejší ustanovení" rozumí ustanovení týkající se využívání práv duševního vlastnictví jiných než patentů, která neobsahují žádné závazky omezující soutěž jiné než ty, které jsou připojeny k licenčnímu know-how nebo licenci na patent a vyňaty podle tohoto nařízení;
16) "závazky" rozumí jak smluvní závazky, tak jednání ve vzájemné shodě;
17) "soutěžící výrobci" nebo "výrobci konkurenčních výrobků" rozumí výrobci, kteří prodávají výrobky, které uživatelé považují z hlediska jejich povahy, ceny, a zamýšleného použití za vzájemně zaměnitelné nebo nahraditelné licenčním výrobkem.
Článek 11
1. Nařízení (EHS) č. 556/89 se zrušuje s účinkem od 1. dubna 1996.
2. Nařízení (EHS) č. 2349/84 se použije do 31. března 1996.
3. Zákaz uvedený v čl. 85 odst. 1 Smlouvy se nevztahuje na smlouvy, které jsou účinné ke dni 31. března 1996 a splňují předpoklady pro výjimku stanovené nařízením (EHS) č. 2349/84 nebo (EHS) č. 556/89.
Článek 12
1. Komise bude pravidelně přezkoumávat používání tohoto nařízení, zejména oponentní řízení podle článku 4.
2. Komise vypracuje před uplynutím čtvrtého roku ode dne, kdy toto nařízení vstoupilo v platnost, zprávu o činnosti, na jejímž základě určí, zda je žádoucí úprava tohoto nařízení.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 1996.
Použije se do 31. prosince 2006.
Čl. 11 bod 2 tohoto nařízení se však použije ode dne 1. ledna 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 31. ledna 1996.
RÈGLEMENT (CE) N° 240/96 DE LA COMMISSION du 31 janvier 1996 concernant l'application de l'article 85 paragraphe 3 du traité à des catégories d'accords de transfert de technologie (Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
vu le règlement n° 19/65/CEE du Conseil, du 2 mars 1965, concernant l'application de l'article 85 paragraphe 3 du traité à des catégories d'accords et de pratiques concertées (1), modifié en dernier lieu par l'acte d'adhésion de l'Autriche, de la Finlande et de la Suède, et notamment son article 1er,
après publication du projet du présent règlement (2),
après consultation du comité consultatif en matière d'ententes et de positions dominantes,
considérant ce qui suit:
(1) Le règlement n° 19/65/CEE autorise la Commission à appliquer, par voie de règlement, l'article 85 paragraphe 3 du traité à des catégories d'accords et de pratiques concertées relevant des dispositions de l'article 85 paragraphe 1, qui comportent des limitations imposées en rapport avec l'acquisition ou l'utilisation de droits de propriété industrielle - notamment de brevets, modèles d'utilité, dessins et modèles ou marques - ou avec les droits résultant de contrats comportant cession ou concession de procédés de fabrication ou de connaissances relatives à l'utilisation et à l'application de techniques industrielles.
(2) La Commission a fait usage de cette compétence lors de l'adoption du règlement (CEE) n° 2349/84, du 23 juillet 1984, concernant l'application de l'article 85 paragraphe 3 du traité à des catégories d'accords de licence de brevets (3), modifié en dernier lieu par le règlement (CE) n° 2131/95 (4), et du règlement (CEE) n° 556/89, du 30 novembre 1988, concernant l'application de l'article 85 paragraphe 3 du traité à des catégories d'accords de licence de savoir-faire (5), modifié en dernier lieu par l'acte d'adhésion de l'Autriche, de la Finlande et de la Suède.
(3) Il est indiqué d'unifier le champ d'application desdites exemptions par catégories en un règlement unique couvrant les accords de transfert de technologie et d'harmoniser et de simplifier autant que possible les dispositions applicables aux accords de licence de brevet et de licence de savoir-faire, afin d'encourager la diffusion des connaissances techniques dans la Communauté et de promouvoir la fabrication de produits techniquement améliorés. Dans ces conditions, il y a lieu d'abroger le règlement (CEE) n° 556/89.
(4) Le présent règlement doit s'appliquer aux licences de brevets nationaux des États membres, aux licences de brevets communautaires (6), ainsi qu'aux licences de brevets européens (7) (licences pures de brevet). Il doit s'appliquer également aux accords de licence sur l'information technique non protégée par des brevets (par exemple, descriptifs de procédés de fabrication, recettes, formules, modèles ou dessins), appelée communément « savoir-faire » (licences pures de savoir-faire) ainsi qu'aux accords mixtes de licence de brevet et de licence de savoir-faire (accords mixtes), ces derniers jouant un rôle de plus en plus important dans les transferts de technologie. Pour les besoins du présent règlement, certains termes sont définis à l'article 10.
(5) Les accords de licence de brevet ou de savoir-faire sont des accords par lesquels une entreprise titulaire d'un brevet ou d'un savoir-faire (donneur de licence) autorise une autre entreprise (licencié) à exploiter les brevets concédés ou lui communique son savoir-faire en vue notamment de la fabrication, de l'utilisation et de la mise dans le commerce. L'expérience acquise jusqu'à présent permet de définir une catégorie d'accords de licence couvrant la totalité ou une partie du marché commun qui, bien que susceptibles de relever des dispositions de l'article 85 paragraphe 1 du traité, peuvent normalement être considérés comme remplissant les conditions de l'article 85 paragraphe 3, lorsque les brevets sont nécessaires pour la réalisation de l'objet de la technologie concédée par un accord mixte ou que le savoir-faire concédé - qu'il soit accessoire aux brevets ou indépendant de ceux-ci - est secret, substantiel et identifié de manière appropriée. Ces critères de définition ont pour seul objet de garantir que l'octroi de la licence de savoir-faire ou de brevet justifie l'application de l'exemption par catégorie aux obligations restrictives de concurrence. Ils sont sans préjudice du droit des parties d'inclure des dispositions concernant d'autres obligations contractuelles, telles que celle de payer des redevances, même si l'exemption par catégorie n'est plus applicable.
(6) Il y a lieu d'étendre le champ d'application du présent règlement à des accords purs ou mixtes qui incluent la licence de droits de propriété intellectuelle autres que les brevets (en particulier, les marques, les droits sur les dessins et modèles et le droit d'auteur, par exemple le logiciel), lorsqu'une telle licence additionnelle contribue à la réalisation de l'objet de la technologie concédée et ne comporte que des clauses accessoires.
(7) Si de tels accords de licence purs ou mixtes comportent non seulement des obligations relatives à des territoires à l'intérieur du marché commun, mais aussi des obligations relatives à des pays tiers, la présence de ces dernières n'empêche pas le présent règlement de s'appliquer aux obligations concernant des territoires à l'intérieur du marché commun. Toutefois, si les accords de licence conclus pour des pays tiers ou pour des territoires qui s'étendent au-delà des frontières de la Communauté ont, à l'intérieur du marché commun, des effets pouvant relever de l'article 85 paragraphe 1 du traité, ils doivent être couverts par le présent règlement dans la même mesure que le seraient des accords conclus pour des territoires à l'intérieur du marché commun.
(8) Conformément aux buts poursuivis de diffusion de la technologie et d'amélioration de la fabrication des produits, il y a lieu de subordonner l'application du présent règlement à la condition que le licencié fabrique lui-même, ou fasse fabriquer pour son compte, les produits sous licence ou, lorsque le produit sous licence est un service, qu'il fournisse le service lui-même ou le fasse fournir pour son compte, et cela que le licencié ait ou non également le droit d'utiliser des informations confidentielles provenant du donneur de licence pour la promotion et la vente du produit sous licence. Il y a donc lieu d'exclure du champ d'application du présent règlement des accords ayant exclusivement la vente pour objet. Sont également à exclure du champ d'application du présent règlement les accords relatifs à la communication d'un savoir-faire commercial dans le cadre de contrats de franchise, certains accords de licence conclus en liaison avec des accords instituant des entreprises communes ou des pools de brevets et les accords par lesquels une licence est concédée en échange d'autres licences qui ne portent pas sur des perfectionnements ou de nouvelles applications de la technologie concédée, car de tels accords soulèvent des problèmes différents qu'il n'est pas possible actuellement de traiter dans un seul règlement (article 5).
(9) Eu égard aux ressemblances existant entre la vente et la licence exclusive, et afin d'empêcher le contournement du règlement en faisant passer pour des cessions des licences exclusives restrictives de concurrence, le présent règlement doit s'appliquer également aux accords de cession et d'acquisition de brevets ou de savoir-faire dans la mesure où le cédant continue d'assumer le risque de leur exploitation économique. Il doit s'appliquer en outre aux accords de licence dans lesquels le donneur de licence n'est pas le titulaire du brevet ou le détenteur du savoir-faire, mais a été habilité par ce dernier à concéder la licence, comme c'est le cas des sous-licences, ainsi qu'aux accords de licence dans lesquels les droits et obligations des parties contractantes sont assumés par des entreprises qui leur sont liées (article 6).
(10) Les accords de licence exclusive, c'est-à-dire les accords par lesquels le donneur de licence s'engage à ne pas exploiter lui-même la technologie concédée sur le territoire concédé ou à ne pas y accorder d'autres licences, peuvent ne pas être incompatibles avec l'article 85 paragraphe 1 du traité lorsqu'ils concernent l'introduction et la protection d'une nouvelle technologie sur le territoire concédé, en raison de l'ampleur de la recherche mise en oeuvre, de l'intensification de la concurrence, notamment entre marques et de l'amélioration de la compétitivité des entreprises concernées qu'entraîne la diffusion de l'innovation dans la Communauté. Dans la mesure où les accords de licence exclusive relèvent de l'article 85 paragraphe 1, il convient de les inclure dans l'article 1er afin qu'ils puissent aussi bénéficier de l'exemption.
(11) L'exemption des interdictions d'exporter à charge du donneur de licence de brevet et de ses licenciés ne préjuge pas les développements éventuels de la jurisprudence de la Cour de justice des Communautés européennes, au regard des articles 30 à 36 et de l'article 85 paragraphe 1 du traité, vis-à-vis de ces interdictions et, en particulier, vis-à-vis de l'interdiction pour le licencié de mettre dans le commerce le produit sous licence dans les territoires concédés à d'autres licenciés (concurrence passive).
(12) Les obligations visées à l'article 1er contribuent généralement à l'amélioration de la production et à la promotion du progrès technique. Elles incitent en effet les titulaires de brevets ou de savoir-faire à concéder des licences et les licenciés à investir dans la fabrication, l'utilisation et la mise dans le commerce de nouveaux produits ou dans l'utilisation de nouveaux procédés. Ces obligations peuvent être admises dans le cadre du présent règlement à l'égard de territoires où le produit sous licence est protégé par des brevets, pour toute la durée de la validité de ceux-ci.
(13) Compte tenu de la difficulté de déterminer le moment où le savoir-faire cesse d'être secret, il y a lieu, pour ce qui est des territoires où la technologie concédée ne comprend que du savoir-faire, de limiter dans le temps la validité des obligations susvisées. En outre, pour assurer des périodes de protection suffisantes, il convient de prendre comme point de départ pour de telles périodes la date à laquelle le produit est mis sur le marché pour la première fois dans la Communauté par un licencié.
(14) L'exemption accordée en vertu de l'article 85 paragraphe 3 du traité pour des périodes plus longues de protection territoriale dans le cas des accords de savoir-faire, en particulier lorsqu'il s'agit de protéger des investissements coûteux et risqués ou lorsque les parties n'étaient pas en concurrence à la date de l'octroi de la licence, ne peut être accordée que par une décision individuelle. Par ailleurs, les parties sont libres de proroger leurs accords en vue d'exploiter d'éventuels perfectionnements ou de prévoir le paiement de redevances supplémentaires. Toutefois, dans de tels cas, le bénéfice d'une nouvelle période de protection territoriale commençant à la date à laquelle les perfectionnements secrets ont été concédés sous licence dans la Communauté, ne peut être accordé que par décision individuelle. Si la recherche de perfectionnements aboutit à des innovations distinctes par rapport à la technologie concédée, les parties pourront conclure un nouvel accord bénéficiant de l'exemption prévue par le présent règlement.
(15) Il y a lieu enfin d'exempter l'obligation du licencié de ne pas mettre le produit sous licence dans le commerce dans les territoires des autres licenciés (c'est-à-dire l'interdiction non seulement de la concurrence active, mais aussi de la concurrence passive) pour une période limitée à quelques années à partir de la date de première mise dans le commerce du produit sous licence dans la Communauté et cela que, dans les territoires concernés, la technologie concédée comprenne uniquement du savoir-faire, des éléments brevetés ou les deux éléments ensemble.
(16) L'exemption de la protection territoriale doit couvrir toute la durée des périodes autorisées, aussi longtemps que les brevets demeurent en vigueur ou que le savoir-faire reste secret et substantiel. Les parties à un accord mixte de licence de brevet et de savoir-faire doivent pouvoir profiter de la période de protection la plus longue résultant sur un territoire déterminé de l'existence d'un brevet ou du savoir-faire.
(17) Les obligations énoncées à l'article 1er du présent règlement remplissent aussi, en règle générale, les autres conditions d'application de l'article 85 paragraphe 3 du traité. Les utilisateurs se voient en règle générale attribuer une part équitable du profit résultant de l'amélioration de l'approvisionnement du marché. Pour préserver cet effet, il convient d'exclure l'application de l'article 1er lorsque les parties s'accordent pour refuser de satisfaire aux demandes d'utilisateurs ou de revendeurs établis sur leur territoire respectif, qui revendraient à l'exportation, ou pour prendre d'autres mesures pour empêcher les importations parallèles. Ainsi précisées, les obligations susvisées n'imposent que des restrictions indispensables pour atteindre les objectifs susmentionnés.
(18) Il est souhaitable que le présent règlement énumère un certain nombre d'obligations qui figurent communément dans les accords de licence mais qui ne sont généralement pas restrictives de concurrence, et prévoie que, si, en raison d'un contexte économique ou juridique particulier, elles relevaient de l'article 85 paragraphe 1 du traité, elles devraient aussi être couvertes par l'exemption. L'énumération de l'article 2 du présent règlement n'est pas limitative.
(19) Le présent règlement doit également préciser les restrictions ou dispositions qui ne peuvent figurer dans les accords de licence pour que ceux-ci puissent bénéficier de l'exemption par catégorie. Les restrictions énumérées à l'article 3 du présent règlement peuvent tomber sous le coup de l'interdiction de l'article 85 paragraphe 1 du traité, mais, en ce qui les concerne, il est impossible de présumer d'une manière générale que, bien qu'elles soient liées au transfert de technologie, elles auront les effets positifs requis par l'article 85 paragraphe 3 du traité, ainsi que l'exigerait l'octroi d'une exemption par catégorie. De telles restrictions ne pourront être exemptées que par une décision individuelle, compte tenu notamment de la position sur le marché des entreprises en cause et du degré de concentration du marché.
(20) Ne sont généralement pas restrictives de concurrence l'obligation pour le licencié de cesser d'utiliser la technologie concédée après l'expiration de l'accord (article 2 paragraphe 1 point 3) et celle de mettre à la disposition du donneur de licence les perfectionnements qu'il a apportés (article 2 paragraphe 1 point 4). L'interdiction d'utilisation après terme peut être considérée comme un élément normal de la licence, sans quoi le donneur de licence serait tenu de transmettre indéfiniment son savoir-faire ou ses brevets. L'obligation pour le licencié d'accorder au donneur de licence une licence sur les perfectionnements apportés au savoir-faire et/ou aux brevets concédés n'a généralement pas un effet restrictif lorsque le licencié est autorisé par le contrat à partager l'expérience et les inventions futures du donneur de licence. Il y a par contre restriction de concurrence lorsque l'accord comporte une obligation pour le licencié de céder au donneur de licence ses droits sur les perfectionnements apportés à la technologie concédée (article 3 point 6).
(21) La liste des clauses qui ne font pas obstacle à l'exemption comprend aussi l'obligation pour le licencié de continuer à payer des redevances jusqu'à l'expiration de l'accord, que le savoir-faire concédé soit ou non tombé dans le domaine public par l'action de tiers ou du licencié lui-même (article 2 paragraphe 1 point 7). En outre, les parties doivent être libres, pour des raisons de facilité de paiement, d'échelonner le paiement des redevances pour l'exploitation de la technologie concédée sur une période allant au-delà de la durée de validité des brevets concédés, notamment par la fixation de taux moins élevés. En règle générale, il n'y a pas lieu de protéger les parties contre les conséquences financières prévisibles d'un accord conclu librement, ni, par conséquent, de restreindre leur liberté de choisir le moyen approprié pour financer le transfert de technologie et de répartir entre elles le risque d'une telle exploitation. Toutefois, le recours à la fixation de redevances en vue de réaliser l'une des restrictions visées à l'article 3 exclut l'accord du bénéfice de l'exemption.
(22) L'obligation pour le licencié de limiter l'exploitation de la technologie concédée à un ou plusieurs domaines techniques d'application (« domaines d'utilisation ») ou à un ou plusieurs marchés de produits ne relève pas non plus de l'article 85 paragraphe 1 du traité, le donneur de licence n'ayant le droit de transférer sa technologie qu'à des fins limitées (article 2 paragraphe 1 point 8).
(23) Les clauses par lesquelles les parties, lorsqu'elles sont concurrentes pour les produits contractuels, se partagent la clientèle dans le même domaine technologique d'utilisation ou sur le même marché de produits, soit par une interdiction effective de fournir certaines catégories de clients, soit par une obligation d'effet équivalent, excluent l'accord du bénéfice de l'exemption par catégorie (article 3 point 4). De telles restrictions entre non-concurrents restent soumises à la procédure d'opposition. N'est pas visé par l'article 3 du présent règlement le cas où la licence de brevet ou de savoir-faire est accordée pour procurer une deuxième source d'approvisionnement à un client. Dans ce cas, l'interdiction faite au deuxième licencié de livrer à d'autres que le client intéressé est nécessaire pour l'octroi de la deuxième licence, étant donné que le but de l'opération n'est pas de créer une source d'approvisionnement indépendante sur le marché. Il en va de même pour les restrictions concernant les quantités que le licencié peut fournir au client intéressé (article 2 paragraphe 1 point 13).
(24) Outre les clauses déjà mentionnées, la liste des restrictions faisant obstacle à l'exemption par catégorie comprend également celles relatives aux prix de vente du produit sous licence ou aux quantités à produire ou à vendre, parce qu'elles limitent gravement l'exploitation de la technologie par le licencié et que les restrictions de quantité, en particulier, peuvent avoir le même effet qu'une interdiction d'exporter (article 3 points 1 et 5). Il n'en va pas de même lorsqu'une licence est accordée pour l'utilisation d'une technologie dans des installations de production déterminées et lorsque, à la fois, le licencié obtient une technologie spécifique pour la création, l'exploitation et l'entretien de ces installations et est autorisé à accroître leur capacité ou à en créer de nouvelles pour son propre usage dans des conditions commerciales normales. Par ailleurs, il est légitime d'empêcher le licencié d'utiliser la technologie spécifique du donneur de licence pour la création d'installations pour des tiers, étant donné que l'accord n'a pas pour objet de permettre au licencié de donner à d'autres producteurs l'accès à la technologie du donneur de licence aussi longtemps que celle-ci reste secrète ou protégée par des brevets (article 2 paragraphe 1 point 12).
(25) Pour les accords qui ne sont pas automatiquement couverts par l'exemption parce qu'ils contiennent des clauses non expressément exemptées par le présent règlement ni expressément exclues de l'exemption, notamment celles énumérées à l'article 4 paragraphe 2 du présent règlement, il est toutefois généralement permis de supposer qu'ils pourront, dans certaines circonstances, bénéficier de l'exemption par catégorie. La Commission pourra établir rapidement si c'est le cas sur la base des informations que les entreprises sont tenues de lui présenter conformément aux dispositions du règlement (CE) n° 3385/94 de la Commission (8). La Commission peut dispenser de l'obligation de communiquer toute indication particulière requise par le formulaire A/B qui ne lui apparaît pas nécessaire. La Commission se contentera en règle générale de la communication du texte intégral de l'accord de licence et d'une estimation fondée sur des informations directement disponibles de la structure du marché et de la part de marché détenue par le licencié. Il y a par conséquent lieu de considérer que ces accords sont couverts par l'exemption prévue par le présent règlement lorsqu'ils sont notifiés à la Commission et que celle-ci ne fait pas opposition à l'exemption dans un délai déterminé.
(26) Lorsque des accords exemptés en vertu du présent règlement ont toutefois des effets incompatibles avec l'article 85 paragraphe 3, la Commission peut retirer le bénéfice de l'exemption par catégorie, notamment lorsque les produits sous licence ne sont pas exposés, dans le territoire concédé, à une concurrence effective (article 7). Il pourrait en être ainsi lorsque le licencié détient une forte position sur le marché. Dans son appréciation des conditions de concurrence, la Commission prêtera une attention particulière aux situations dans lesquelles la part de marché du licencié dépasse un seuil de 40 % de l'ensemble du marché des produits sous licence et de tous les produits ou services que le consommateur considère comme interchangeables ou substituables en raison de leurs propriétés, de leur prix et de leur usage.
(27) Les accords qui remplissent les conditions des articles 1 et 2 du présent règlement et qui n'ont ni pour objet ni pour effet de restreindre la concurrence d'aucune autre manière ne doivent plus être notifiés. Toutefois, les entreprises auront toujours le droit de demander, dans des cas particuliers, une attestation négative ou une exemption au titre de l'article 85 paragraphe 3 du traité sur la base du règlement n° 17 du Conseil (9), modifié en dernier lieu par l'acte d'adhésion de l'Autriche, de la Finlande et de la Suède. Elles pourront, en particulier, notifier leurs accords comportant l'obligation pour le concédant de ne pas concéder d'autres licences dans le territoire concédé, lorsque la part de marché du licencié se situe ou risque de se situer au-delà de 40 %,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
1. Conformément à l'article 85 paragraphe 3 du traité, l'article 85 paragraphe 1 du traité est déclaré inapplicable, dans les conditions prévues ci-après, aux accords purs de licence de brevet ou de licence de savoir-faire et aux accords mixtes de licence de brevet et de savoir-faire et aux accords comportant des clauses accessoires relatives à des droits de propriété intellectuelle autres que les brevets, auxquels ne participent que deux entreprises et qui comportent une ou plusieurs des obligations suivantes:
1) l'obligation pour le donneur de licence de ne pas autoriser d'autres entreprises à exploiter la technologie concédée dans le territoire concédé;
2) l'obligation pour le donneur de licence de ne pas exploiter lui-même la technologie concédée dans le territoire concédé;
3) l'obligation pour le licencié de ne pas exploiter la technologie concédée dans le territoire du donneur de licence à l'intérieur du marché commun;
4) l'obligation pour le licencié de ne pas fabriquer ou utiliser le produit sous licence et de ne pas utiliser le procédé sous licence dans les territoires concédés à d'autres licenciés à l'intérieur du marché commun;
5) l'obligation pour le licencié de ne pas pratiquer une politique active de mise dans le commerce du produit sous licence dans les territoires concédés à d'autres licenciés à l'intérieur du marché commun et, en particulier, de ne pas faire de publicité expressément destinée à ces territoires, de n'y établir aucune succursale et de n'y entretenir aucun dépôt pour la distribution de ce produit;
6) l'obligation pour le licencié de ne pas mettre dans le commerce le produit sous licence dans les territoires concédés à d'autres licenciés à l'intérieur du marché commun, en réponse à des demandes non sollicitées de livraison;
7) l'obligation pour le licencié de n'utiliser que la marque de fabrique du donneur de licence ou la présentation déterminée par celui-ci pour distinguer le produit sous licence pendant la durée de validité de l'accord, pour autant que le licencié n'est pas empêché d'indiquer qu'il est le fabricant du produit sous licence;
8) l'obligation pour le licencié de limiter sa production du produit sous licence aux quantités nécessaires à la fabrication de ses propres produits, et de ne vendre le produit sous licence que comme partie intégrante ou comme pièce de rechange de ses propres produits, ou de toute autre manière qui soit en liaison avec la vente de ceux-ci, à condition que ces quantités soient fixées librement par le licencié.
2. En cas d'accords purs de licence de brevet, l'exemption des obligations visées au paragraphe 1 n'est accordée que pour autant et aussi longtemps que, dans les territoires respectifs du licencié (points 1, 2, 7 et 8), du donneur de licence (point 3) et des autres licenciés (points 4 et 5), le produit sous licence est protégé par des brevets parallèles. L'exemption de l'obligation visée au paragraphe 1 point 6 est accordée pour une période qui n'excède pas cinq ans à compter de la date à laquelle le produit sous licence est mis pour la première fois dans le commerce à l'intérieur du marché commun par un des licenciés, pour autant et aussi longtemps que, dans ces territoires, ce produit est protégé par des brevets parallèles.
3. En cas d'accords purs de licence de savoir-faire, la période pendant laquelle l'exemption des obligations visées au paragraphe 1 points 1 à 5 est accordée, ne peut dépasser dix ans à compter de la date à laquelle le produit sous licence est mis pour la première fois dans le commerce à l'intérieur du marché commun par un des licenciés.
L'exemption de l'obligation visée au paragraphe 1 point 6 est accordée pour une période qui n'excède pas cinq ans à compter de la date à laquelle le produit sous licence est mis pour la première fois dans le commerce à l'intérieur du marché commun par un des licenciés.
Les obligations visées au paragraphe 1 points 7 et 8 sont exemptées pendant la durée de validité de l'accord aussi longtemps que le savoir-faire reste secret et substantiel.
Toutefois, l'exemption prévue au paragraphe 1 n'est accordée que lorsque les parties ont identifié, sous toute forme appropriée, le savoir-faire initial ainsi que les éventuels perfectionnements devenus accessibles à l'une des parties et communiqués à l'autre conformément aux dispositions et à l'objet de l'accord, à condition et aussi longtemps que le savoir-faire reste secret et substantiel.
4. En cas d'accords mixtes de licence de brevet et de savoir-faire, l'exemption prévue au paragraphe 1 points 1 à 5 s'applique pour les États membres dans lesquels la technologie concédée est protégée par des brevets nécessaires aussi longtemps que le produit sous licence y est protégé par de tels brevets, lorsque la durée de cette protection dépasse les périodes indiquées au paragraphe 3.
La durée de l'exemption prévue au paragraphe 1 point 6 ne peut pas excéder la période de cinq ans prévue aux paragraphes 2 et 3.
Toutefois, ces accords ne peuvent bénéficier de l'exemption prévue au paragraphe 1 qu'aussi longtemps que les brevets demeurent en vigueur ou pour autant que le savoir-faire ait été identifié et aussi longtemps qu'il reste secret et substantiel, selon celle de ces deux périodes qui est la plus longue.
5. L'exemption prévue au paragraphe 1 s'applique également lorsque les parties prévoient dans leurs accords des obligations du type de celles qui sont visées par ledit paragraphe, mais en leur donnant une portée plus limitée que celle admise par celui-ci.
Article 2
1. Ne font notamment pas obstacle à l'application de l'article 1er les clauses suivantes, généralement non restrictives de concurrence:
1) l'obligation pour le licencié de ne pas divulguer le savoir-faire communiqué par le donneur de licence; le licencié peut rester tenu par cette obligation après l'expiration de l'accord;
2) l'obligation pour le licencié de ne pas concéder de sous-licence ou de ne pas céder la licence;
3) l'obligation pour le licencié de ne pas exploiter le savoir-faire ou les brevets concédés après l'expiration de l'accord, pour autant et aussi longtemps que le savoir-faire demeure secret ou que les brevets demeurent en vigueur;
4) l'obligation pour le licencié d'accorder une licence au donneur de licence sur les perfectionnements ou les nouvelles applications qu'il aurait apportés à la technologie qui lui a été concédée, à condition que:
- s'agissant d'améliorations dissociables, une telle licence ne soit pas exclusive, de manière que le licencié soit libre d'utiliser les perfectionnements qu'il a lui-même apportés ou d'en concéder des licences à des tiers, dans la mesure où cela n'entraîne pas une divulgation du savoir-faire qui lui a été communiqué par le donneur de licence et qui est demeuré secret
et que
- le donneur de licence prenne l'engagement d'accorder une licence, exclusive ou non, sur ses propres perfectionnements au licencié;
5) l'obligation pour le licencié de respecter des spécifications de qualité minimales, y compris des spécifications techniques, en ce qui concerne le produit sous licence ou de se procurer des produits ou des services auprès du donneur de licence ou auprès d'une entreprise désignée par ce dernier, dans la mesure où ces spécifications de qualité, ces produits ou ces services sont nécessaires pour:
a) assurer une exploitation techniquement correcte de la technologie concédée
ou
b) garantir la conformité de la production du licencié aux spécifications de qualité minimales qui sont applicables au donneur de licence et aux autres licenciés,
et d'autoriser le donneur de licence à effectuer des contrôles à cet égard;
6) les obligations:
a) d'informer le donneur de licence de toute appropriation illicite du savoir-faire ou de toute contrefaçon des brevets sous licence
ou
b) d'engager ou d'aider le donneur de licence à engager une action en justice en cas d'appropriation illicite ou de contrefaçon;
7) l'obligation pour le licencié de continuer à verser des redevances:
a) jusqu'à l'expiration de l'accord, à raison des montants, pendant la durée et selon les modalités de paiement librement arrêtés par les parties, au cas où le savoir-faire tomberait dans le domaine public autrement que par le fait du donneur de licence, sans préjudice d'un éventuel dédommagement supplémentaire si le savoir-faire tombait dans le domaine public par le fait du licencié agissant en violation de l'accord;
b) pendant une période allant au-delà de la durée de validité des brevets concédés, pour des raisons de facilité de paiement;
8) l'obligation pour le licencié de limiter son exploitation de la technologie concédée à une ou plusieurs des applications techniques couvertes par la technologie concédée, ou à un ou plusieurs marchés de produits;
9) l'obligation pour le licencié de verser une redevance minimale ou de produire une quantité minimale de produits sous licence ou d'accomplir un nombre minimal d'actes d'exploitation de la technologie concédée;
10) l'obligation pour le donneur de licence de faire bénéficier le licencié des conditions de licence plus avantageuses qu'il pourrait accorder à une autre entreprise après la conclusion de l'accord;
11) l'obligation pour le licencié de mentionner le nom du donneur de licence ou le numéro du brevet concédé sur le produit sous licence;
12) l'obligation pour le licencié de ne pas utiliser la technologie du donneur de licence pour construire des installations pour des tiers; cette obligation ne porte pas atteinte au droit du licencié d'accroître la capacité de ses installations ou d'en créer de nouvelles pour son propre usage à des conditions commerciales normales, ce qui inclut le paiement de redevances supplémentaires;
13) l'obligation pour le licencié de ne livrer qu'une quantité limitée du produit sous licence à un client donné, lorsque la licence est accordée en vue de fournir à ce dernier une deuxième source d'approvisionnement à l'intérieur du territoire concédé. Cette disposition s'applique également lorsque le client est le licencié et que la licence, accordée en vue de constituer une deuxième source d'approvisionnement, prévoit que le client doit fabriquer les produits sous licence ou les faire fabriquer par un sous-traitant;
14) la réservation par le donneur de licence du droit de se prévaloir des droits conférés par un brevet en vue de s'opposer à l'exploitation de la technologie par le licencié hors du territoire concédé;
15) la réservation par le donneur de licence du droit de résilier l'accord en cas de contestation par le licencié du caractère secret ou substantiel du savoir-faire concédé ou de la validité de brevets concédés en licence à l'intérieur du marché commun, qui appartiennent au donneur de licence ou à des entreprises liées à ce dernier;
16) la réservation par le donneur de licence du droit de résilier la licence d'un brevet si le licencié fait valoir que ce brevet n'est pas nécessaire;
17) l'obligation pour le licencié de fabriquer et commercialiser au mieux le produit sous licence;
18) la réservation par le donneur de licence du droit de mettre fin à l'exclusivité accordée au licencié et de cesser de lui concéder des perfectionnements lorsque le licencié entre en concurrence à l'intérieur du marché commun avec le donneur de licence, avec des entreprises liées à celui-ci ou avec d'autres entreprises dans les domaines de la recherche et du développement, de la fabrication ou de l'utilisation des produits concurrents et de leur distribution, et du droit d'exiger que le licencié apporte la preuve que le savoir-faire concédé n'est pas utilisé pour la production de produits et la prestation de services autres que ceux sous licence.
2. Lorsque, en raison de circonstances particulières, les clauses mentionnées au paragraphe 1 relèvent de l'application de l'article 85 paragraphe 1 du traité, elles sont également exemptées, même si elles ne sont accompagnées d'aucune des obligations exemptées en vertu de l'article 1er.
3. L'exemption prévue au paragraphe 2 s'applique également lorsque les parties prévoient dans leurs accords des clauses du type de celles visées au paragraphe 1 du traité, mais en leur donnant une portée plus limitée que celle admise par ledit paragraphe.
Article 3
L'article 1er et l'article 2 paragraphe 2 ne s'appliquent pas lorsque:
1) l'une des parties est soumise à des limitations quant à la fixation des prix, d'éléments de prix ou des remises pour les produits sous licence;
2) la liberté d'une des parties d'entrer en concurrence à l'intérieur du marché commun avec l'autre partie, avec des entreprises liées à celle-ci ou avec d'autres entreprises dans les domaines de la recherche et du développement, de la fabrication ou de l'utilisation des produits concurrents et de leur distribution est restreinte, sans préjudice des dispositions de l'article 2 paragraphe 1 points 17 et 18;
3) les parties ou l'une d'entre elles sont tenues, sans raison objectivement justifiée, de:
a) refuser de satisfaire les demandes de livraison d'utilisateurs ou de revendeurs, établis sur leur territoire respectif, qui écouleraient les produits dans d'autres territoires à l'intérieur du marché commun;
b) restreindre la possibilité, pour les utilisateurs ou les revendeurs, d'acheter les produits auprès d'autres revendeurs dans le marché commun, et en particulier lorsqu'elles exercent des droits de propriété intellectuelle ou prennent des mesures pour empêcher que ces utilisateurs ou ces revendeurs n'obtiennent en dehors du territoire concédé ou n'écoulent dans celui-ci des produits qui ont été licitement mis dans le commerce à l'intérieur du marché commun par le donneur de licence ou avec son consentement;
ou lorsque de tels comportements sont le résultat d'une concertation entre elles;
4) les parties étaient déjà des fabricants concurrents avant la concession de la licence et l'une d'elles est soumise, à l'intérieur d'un même domaine technique d'application ou sur un même marché de produits, à des limitations quant à la clientèle qu'elle peut desservir, notamment par l'interdiction d'approvisionner certaines catégories d'utilisateurs, d'employer certaines formes de distribution ou, dans le but de répartir la clientèle, d'utiliser certaines formes de conditionnement des produits, cela sous réserve des dispositions de l'article 1er paragraphe 1 point 7 et de l'article 2 paragraphe 1 point 13;
5) l'une des parties est soumise à des limitations quant à la quantité des produits sous licence fabriqués ou vendus ou quant au nombre d'actes d'exploitation de la technologie concédée, sous réserve des dispositions de l'article 1er paragraphe 1 point 8 et de l'article 2 paragraphe 1 point 13;
6) le licencié est obligé de céder au donneur de licence tout ou partie de ses droits sur les perfectionnements ou les nouvelles applications de la technologie concédée;
7) le donneur de licence est tenu, même par des accords distincts ou par la prolongation automatique de la durée initiale de l'accord du fait de l'inclusion de nouveaux perfectionnements, pour une période excédant celle mentionnée à l'article 1er paragraphes 2 et 3, de ne pas accorder de licence à d'autres entreprises pour l'exploitation de la technologie concédée dans le territoire concédé, ou une des parties est tenue, pour une période excédant celle mentionnée à l'article 1er paragraphes 2 et 3 ou à l'article 1er paragraphe 4, de ne pas exploiter la technologie concédée dans le territoire de l'autre partie ou d'autres licenciés.
Article 4
1. Bénéficient également de l'exemption prévue par le présent règlement les accords qui contiennent des obligations restrictives de concurrence qui ne sont pas couvertes par les articles 1 et 2 et ne relèvent pas de l'application de l'article 3, à la condition que ces accords soient, conformément aux dispositions des articles 1 à 3 du règlement (CE) n° 3385/94, notifiés à la Commission et que celle-ci, dans un délai de quatre mois, ne fasse pas opposition à l'exemption.
2. Le paragraphe 1 s'applique en particulier lorsque:
a) le licencié est obligé, lors de la conclusion de l'accord, d'accepter des spécifications de qualité ou d'autres licences ou de se procurer des biens ou des services qui ne sont pas nécessaires pour assurer une exploitation techniquement correcte de la technologie concédée ou pour garantir la conformité de la production du licencié aux spécifications de qualité qui sont respectées par le donneur de licence et par d'autres licenciés;
b) il est interdit au licencié de contester le caractère secret ou substantiel du savoir-faire concédé ou la validité de brevets concédés en licence à l'intérieur du marché commun, qui appartiennent au donneur de licence ou à des entreprises liées à ce dernier.
3. Le délai de quatre mois fixé au paragraphe 1 court à partir de la date à laquelle la notification prend effet conformément aux dispositions de l'article 4 du règlement (CE) n° 3385/94.
4. En ce qui concerne les accords déjà notifiés lors de l'entrée en vigueur du présent règlement, les dispositions des paragraphes 1 et 2 peuvent être invoquées dans une communication à la Commission se référant à la notification et expressément au présent article. Les dispositions du paragraphe 3 sont applicables mutatis mutandis.
5. La Commission peut faire opposition à l'exemption dans un délai de quatre mois. Elle doit faire opposition lorsqu'un État membre le demande dans un délai de deux mois à compter de la date à laquelle la notification visée au paragraphe 1 ou la communication visée au paragraphe 4 lui a été transmise. Cette demande doit être fondée sur des considérations relatives aux règles de concurrence du traité.
6. La Commission peut lever son opposition à l'exemption à tout moment. Toutefois, lorsque celle-ci résulte de la demande d'un État membre et que celui-ci la maintient, l'opposition ne peut être levée qu'après consultation du comité consultatif en matière d'ententes et de positions dominantes.
7. Si l'opposition est levée parce que les entreprises intéressées ont démontré que les conditions de l'article 85 paragraphe 3 du traité sont réunies, l'exemption s'applique à partir de la date à laquelle la notification a pris effet.
8. Si l'opposition est levée parce que les entreprises intéressées ont modifié l'accord de manière à remplir les conditions de l'article 85 paragraphe 3, l'exemption s'applique à partir de la date à laquelle les modifications entrent en vigueur.
9. Si la Commission fait opposition et que celle-ci n'est pas levée, les conséquences juridiques de la notification sont régies par les dispositions du règlement n° 17.
Article 5
1. Le présent règlement ne s'applique pas:
1) aux accords conclus entre des membres d'une communauté de brevets ou de savoir-faire, qui concernent les technologies mises en commun;
2) aux accords de licence conclus entre des concurrents qui détiennent une participation dans une entreprise commune, ou entre l'un d'eux et l'entreprise commune, lorsque les accords de licence portent sur les activités de l'entreprise commune;
3) aux accords par lesquels une partie accorde une licence de brevet et/ou de savoir-faire à l'autre partie qui, en échange, même par des accords distincts ou par l'intermédiaire d'entreprises liées, lui concède une licence de brevet, de marque ou de savoir-faire ou des droits exclusifs de vente, dans la mesure où les parties sont concurrentes pour les produits concernés par ces accords;
4) aux accords de licence contenant des clauses relatives à des droits de propriété intellectuelle autres que les brevets, qui ne sont pas des clauses accessoires;
5) aux accords ayant pour seul objet la vente.
2. Le présent règlement s'applique toutefois:
1) aux accords visés au paragraphe 1 point 2, en vertu desquels une entreprise fondatrice concède à l'entreprise commune une licence de brevet ou de savoir-faire au cas où les produits sous licence et les autres biens et services des entreprises participantes considérés comme interchangeables ou substituables par l'utilisateur en raison de leurs propriétés, de leur prix et de leur usage ne représentent pas dans le marché commun ou dans un partie substantielle de celui-ci:
- plus de 20 % lorsque la licence est limitée à la production,
- plus de 10 % lorsque la licence s'étend à la production et à la distribution
du marché de l'ensemble des produits sous licence et de tout produit ou service interchangeable ou substituable;
2) aux accords visés au paragraphe 1 point 1 ainsi qu'aux licences réciproques visées au paragraphe 1 point 3, lorsque les parties ne sont soumises à aucune restriction territoriale à l'intérieur du marché commun quant à la fabrication, à l'utilisation et à la mise dans le commerce des produits visés par ces accords ou quant à l'utilisation des technologies concédées ou mises en commun.
3. Le présent règlement continue de s'appliquer lorsque, pendant deux exercices consécutifs, les parts de marché prévues au paragraphe 2 point 1 ne sont pas dépassées de plus d'un dixième; lorsque cette limite est également dépassée, le présent règlement continue de s'appliquer pendant une période de six mois à compter de la fin de l'exercice au cours duquel le dépassement s'est produit.
Article 6
Le présent règlement s'applique également:
1) aux accords dans lesquels le donneur de licence n'est pas le détenteur du savoir-faire ou le breveté, mais est autorisé par le détenteur ou par le breveté à concéder des licences;
2) aux accords de cession de savoir-faire et/ou de brevets, lorsque le risque de l'exploitation est supporté par le cédant, en particulier lorsque le prix à payer en contrepartie de la cession est fonction du chiffre d'affaires réalisé par le cessionnaire pour les produits fabriqués à l'aide du savoir-faire ou des brevets, des quantités produites ou du nombre d'opérations effectuées à l'aide du savoir-faire ou des brevets;
3) aux accords de licence dans lesquels les droits ou obligations du donneur de licence ou du licencié sont assumés par des entreprises qui leur sont liées.
Article 7
La Commission peut retirer le bénéfice de l'application du présent règlement, conformément à l'article 7 du règlement n° 19/65/CEE, si elle constate que, dans un cas déterminé, un accord exempté en application du présent règlement a cependant certains effets incompatibles avec les conditions énoncées à l'article 85 paragraphe 3 du traité, notamment lorsque:
1) l'accord a pour effet d'empêcher que les produits sous licence ne soient exposés, dans le territoire concédé, à la concurrence effective de produits ou de services identiques ou considérés comme interchangeables ou substituables par les utilisateurs en raison de leurs propriétés, de leur prix et de leur usage, ce qui pourrait se produire notamment dans les cas où le licencié détient une part de marché supérieure à 40 %;
2) sans raison objectivement justifiée, le licencié refuse de satisfaire des demandes de livraison non sollicitées d'utilisateurs ou de revendeurs établis dans le territoire d'autres licenciés, cela sans préjudice des dispositions de l'article 1er paragraphe 1 point 6;
3) les parties:
a) refusent, sans raison objectivement justifiée, de satisfaire des demandes de livraison d'utilisateurs ou de revendeurs établis sur leur territoire respectif qui écouleraient les produits dans d'autres territoires du marché commun
ou
b) restreignent la possibilité, pour les utilisateurs ou les revendeurs, d'acheter les produits auprès d'autres revendeurs dans le marché commun, et en particulier lorsqu'elles exercent des droits de propriété intellectuelle ou prennent des mesures pour empêcher que ces utilisateurs ou revendeurs n'obtiennent en dehors du territoire concédé ou n'écoulent dans celui-ci des produits qui ont été licitement mis dans le commerce à l'intérieur du marché commun par le donneur de licence ou avec son consentement;
4) les parties étaient des fabricants concurrents au moment de la concession de la licence et que les obligations faites au licencié de produire une quantité minimale et d'exploiter au mieux la technologie concédée, visées respectivement à l'article 2 paragraphe 1 points 9 et 17, ont pour effet d'empêcher le licencié d'utiliser des technologies concurrentes.
Article 8
1. Pour l'application du présent règlement, sont assimilés à des brevets:
a) les demandes de brevets;
b) les modèles d'utilité;
c) les demandes de modèles d'utilité;
d) les topographies de produits semi-conducteurs;
e) les certificats d'utilité et certificats d'addition en droit français;
f) les demandes de certificats d'utilité et certificats d'addition en droit français;
g) les certificats complémentaires de protection pour les médicaments ou tous autres produits pour lesquels de tels certificats peuvent être obtenus;
h) les certificats d'obtenteur.
2. Le présent règlement s'applique également aux accords concernant l'exploitation d'une invention, lorsqu'une demande au sens du paragraphe 1 est introduite pour le territoire de licence après la date de conclusion de l'accord mais dans les délais prévus par la législation nationale ou la convention internationale applicable.
3. Le présent règlement s'applique en outre aux accords purs de licence de brevet ou de savoir-faire ou aux accords mixtes dont la durée initiale est automatiquement prolongée par l'inclusion de nouveaux perfectionnements, brevetés ou non, communiqués par le donneur de licence, pourvu que le licencié ait le droit de refuser ces perfectionnements ou que chaque partie puisse résilier l'accord à l'expiration de la période initiale, et par la suite, au moins tous les trois ans.
Article 9
1. Les informations recueillies en application de l'article 4 ne peuvent être utilisées qu'aux fins visées par le présent règlement.
2. La Commission et les autorités des États membres, ainsi que leurs fonctionnaires et autres agents, sont tenus de ne pas divulguer les informations qu'ils ont recueillies en application du présent règlement et qui, par leur nature, sont couvertes par le secret professionnel.
3. Les dispositions des paragraphes 1 et 2 n'empêchent pas la publication de renseignements généraux ou d'études ne contenant pas d'indications individuelles sur les entreprises ou associations d'entreprises.
Article 10
Aux fins du présent règlement, les termes suivants sont ainsi définis:
1) le terme « savoir-faire » désigne un ensemble d'informations techniques qui sont secrètes, substantielles et identifiées de toute manière appropriée;
2) le terme « secret » signifie que l'ensemble du savoir-faire, considéré globalement ou dans la configuration et l'assemblage précis de ses éléments, n'est généralement pas connu ou facile à obtenir, de sorte qu'une partie de sa valeur réside dans l'avance que sa communication procure au licencié; il ne doit pas être entendu au sens strict, c'est-à-dire que chaque élément individuel du savoir-faire doit être totalement inconnu ou impossible à obtenir en dehors de l'entreprise du donneur de licence;
3) le terme « substantiel » signifie que le savoir-faire englobe des informations qui doivent être utiles, c'est-à-dire qu'il faut que l'on puisse raisonnablement s'attendre, à la date de la conclusion de l'accord, à ce qu'il soit de nature à améliorer la compétitivité du licencié, par exemple en l'aidant à pénétrer sur un nouveau marché, ou à lui donner un avantage dans la concurrence avec d'autres fabricants ou fournisseurs de services qui n'ont pas accès au savoir-faire secret concédé ou à un autre savoir-faire secret comparable;
4) le terme « identifié » qualifie le savoir-faire décrit ou exprimé sur un support matériel de telle sorte qu'il soit possible de vérifier s'il remplit les critères de secret et de substantialité et de s'assurer que la liberté du licencié d'exploiter sa propre technologie n'est pas indûment restreinte. Le savoir-faire peut être identifié par une description figurant dans l'accord de licence ou dans un document distinct ou exprimé sous toute forme appropriée, au plus tard lors du transfert du savoir-faire ou peu de temps après celui-ci, à condition que ce document distinct ou ce support soit disponible en cas de besoin;
5) les « brevets nécessaires » sont des brevets dont la concession sous licence est nécessaire pour la mise en oeuvre de la technologie concédée dans la mesure où, en l'absence d'une telle licence, la réalisation de cette technologie ne serait pas possible ou ne serait possible que dans une moindre mesure ou dans des conditions plus difficiles ou plus onéreuses. Ces brevets doivent donc présenter pour le licencié un intérêt techique, juridique ou économique;
6) les « accords de licence » désignent les licences pures de brevet ou de savoir-faire ainsi que les accords mixtes de licence de brevet et de licence de savoir-faire;
7) il y a lieu d'entendre par « technologie concédée » le savoir-faire industriel initial et/ou les brevets de produit et de procédé nécessaires existant lors de la conclusion du premier contrat de licence ainsi que les perfectionnements qui ont été apportés ultérieurement au savoir-faire ou aux brevets, indépendamment de la question de savoir si et dans quelle mesure ils sont exploités par les parties ou par d'autres licenciés;
8) les « produits sous licence » désignent les biens ou services dont la production ou la fourniture exige l'utilisation de la technologie concédée;
9) la « part de marché du licencié » désigne la part que les produits sous licence et les autres produits ou services fournis par le licencié, qui sont considérés par l'utilisateur comme interchangeables ou substituables aux produits sous licence en raison de leurs propriétés, de leur prix et de leur usage, représentent de l'ensemble du marché des produits sous licence et de tous les produits ou services interchangeables ou substituables dans le territoire du marché commun ou dans une partie substantielle de celui-ci;
10) l'« exploitation » vise toute utilisation de la technologie concédée, notamment pour la production, les ventes actives ou passives sur un territoire donné, même si elles ne s'accompagnent pas d'une fabrication sur ce même territoire, ou le crédit-bail des produits sous licence;
11) le « territoire concédé » représente le territoire couvrant l'ensemble ou au moins une partie du marché commun, sur lequel le licencié a le droit d'exploiter la technologie concédée;
12) le « territoire du donneur de licence » correspond au territoire pour lequel le donneur de licence n'a pas concédé de licence pour les brevets et/ou le savoir-faire couverts par l'accord de licence;
13) les « brevets parallèles » désignent les brevets qui, malgré les divergences qui subsistent en l'absence de toute unification des règles nationales concernant la propriété intellectuelle, couvrent la même invention dans divers États membres;
14) les « entreprises liées » désignent:
a) les entreprises dans lesquelles une partie à l'accord, directement ou indirectement:
- possède plus de la moitié du capital social ou du capital d'exploitation
ou
- détient plus de la moitié des droits de vote
ou
- dispose du pouvoir de désigner plus de la moitié des membres du conseil de surveillance, du conseil d'administration ou des organes représentant juridiquement l'entreprise
ou
- a le droit de gérer les affaires de l'entreprise;
b) les entreprises qui disposent, directement ou indirectement, sur une des parties à l'accord, des droits ou pouvoirs énumérés au point a);
c) les entreprises dans lesquelles une entreprise visée au point b) dispose, directement ou indirectement, des droits ou pouvoirs énumérés au point a);
d) les entreprises dans lesquelles les parties à l'accord ou des entreprises liées à elles détiennent conjointement les droits ou pouvoirs énumérés au point a): ces entreprises contrôlées conjointement sont considérées comme liées avec chacune des parties à l'accord;
15) les « clauses accessoires » sont des clauses relatives à l'exploitation de droits de propriété intellectuelle autres que les brevets, qui ne contiennent aucune obligation restrictive de concurrence autre que celles qui accompagnent les brevets ou le savoir-faire et qui sont exemptées en vertu du présent règlement;
16) le terme « obligation » désigne aussi bien une obligation contractuelle qu'une pratique concertée;
17) les « fabricants concurrents » ou les fabricants de « produits concurrents » sont les fabricants qui offrent des produits qui, eu égard à leurs propriétés, à leur prix et à l'usage auquel ils sont destinés, sont considérés par les utilisateurs comme interchangeables ou substituables aux produits sous licence.
Article 11
1. Le règlement (CEE) n° 556/89 est abrogé avec effet au 1er avril 1996.
2. Les dispositions du règlement (CEE) n° 2349/84 restent applicables jusqu'au 31 mars 1996.
3. L'interdiction énoncée à l'article 85 paragraphe 1 du traité ne s'applique pas aux accords en vigueur au 31 mars 1996 et qui remplissent les conditions d'exemption prévues par le règlement (CEE) n° 2349/84 ou par le règlement (CEE) n° 556/89.
Article 12
1. La Commission procède à une évaluation régulière de l'application du présent règlement, notamment en ce qui concerne la procédure d'opposition prévue à l'article 4.
2. La Commission établit un rapport sur le fonctionnement du présent règlement avant la fin de la quatrième année qui suit son entrée en vigueur et apprécie sur cette base l'opportunité de procéder à des adaptations éventuelles du règlement.
Article 13
Le présent règlement entre en vigueur le 1er avril 1996.
Il est applicable jusqu'au 31 mars 2006.
La disposition de l'article 11 paragraphe 2 est toutefois applicable à partir du 1er janvier 1996.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 31 janvier 1996.