ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 27. dubna 2009
o existenci nadměrného schodku ve Francii
(2009/414/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 104 odst. 6 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
s ohledem na připomínky Francie,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle článku 104 Smlouvy se členské státy vyvarují nadměrných schodků veřejných financí.
(2)
Pakt o stabilitě a růstu vychází z cíle zdravých veřejných financí, které jsou prostředkem pro posílení podmínek pro cenovou stabilitu a pro silný udržitelný růst, jenž bude přispívat k vytváření nových pracovních míst.
(3)
Postup při nadměrném schodku podle článku 104 Smlouvy, jak je blíže vymezen v nařízení Rady (ES) č. 1467/97 ze dne 7. července 1997 o urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku (1) (které je součástí Paktu o stabilitě a růstu), ukládá povinnost rozhodnout o existenci nadměrného schodku. Protokol o postupu při nadměrném schodku připojený ke Smlouvě stanoví další ustanovení týkající se provádění postupu při nadměrném schodku. V nařízení Rady (ES) č. 3605/93 (2) se stanoví podrobná pravidla a definice pro použití ustanovení uvedeného protokolu.
(4)
V roce 2005 došlo k reformě Paktu o stabilitě a růstu, která se pokusila posílit jeho účinnost a ekonomické základy a zajistit dlouhodobou udržitelnost veřejných financí. Cílem reformy bylo zajistit, aby ve všech fázích postupu při nadměrném schodku byla plně zohledněna zejména hospodářská a rozpočtová situace. Tímto způsobem Pakt o stabilitě a růstu poskytuje rámec pro podporu vládních politik zaměřených na rychlý návrat ke zdravému stavu rozpočtů s přihlédnutím k hospodářské situaci.
(5)
Usoudí-li Komise, že v členském státě existuje nebo může vzniknout nadměrný schodek, je podle čl. 104 odst. 5 Smlouvy povinna předložit Radě stanovisko. Komise dospěla, vycházejíc ze své zprávy podle čl. 104 odst. 3 a s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru podle čl. 104 odst. 4, k závěru, že ve Francii existuje nadměrný schodek. Komise proto dne 24. března 2009 předložila Radě stanovisko týkající se Francie (3).
(6)
V čl. 104 odst. 6 Smlouvy se stanoví, že Rada zváží všechny připomínky, které dotčený členský stát případně učiní, předtím než po celkovém hodnocení rozhodne, zda nadměrný schodek existuje. V případě Francie jsou závěry celkového zhodnocení následující.
(7)
Podle údajů oznámených francouzskými orgány dne 6. února 2009 dosáhl v roce 2008 schodek veřejných financí ve Francii výše 3,2 % HDP (4), a překročil tak referenční hodnotu 3 % HDP. Zpráva Komise podle čl. 104 odst. 3 má za to, že schodek byl blízko referenční hodnotě 3 % HDP, ale že překročení referenční hodnoty nelze považovat za výjimečné ve smyslu Smlouvy a Paktu o stabilitě a růstu. Zejména nelze mít za to, že vyplývá z prudkého hospodářského propadu v roce 2008 ve smyslu Smlouvy a Paktu o stabilitě a růstu. Podle francouzského statistického úřadu (INSEE) se odhaduje, že růst HDP v roce 2008 dosáhl hodnoty 0,7 % HDP, přičemž v roce 2007 to bylo 2,2 %. Překročení referenční hodnoty nemůže být považováno za dočasné. Podle průběžné prognózy útvarů Komise z ledna 2009 se odhaduje, že schodek veřejných financí v roce 2009 dosáhne 5,4 % HDP a za předpokladu nezměněné politiky v roce 2010 pouze slabě klesne na 5 %, protože postupně přestane působit rozpočtový dopad plánu obnovy. Kritérium schodku stanovené ve Smlouvě tudíž není splněno.
(8)
Podle čl. 2 odst. 4 nařízení (ES) č. 1467/97 lze k „rozhodujícím faktorům“ u kroků vedoucích k rozhodnutí Rady o existenci nadměrného schodku v souladu s čl. 104 odst. 6 přihlédnout pouze tehdy, jsou-li splněny současně dvě podmínky: schodek zůstane blízko referenční hodnoty a její překročení je jen dočasné. Tyto dvě podmínky nejsou v případě Francie splněny. Rozhodující faktory nejsou tudíž u kroků vedoucích k tomuto rozhodnutí zohledněny,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Z celkového zhodnocení vyplývá, že ve Francii existuje nadměrný schodek.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Lucemburku dne 27. dubna 2009.
DÉCISION DU CONSEIL
du 27 avril 2009
sur l’existence d’un déficit excessif en France
(2009/414/CE)
LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 104, paragraphe 6,
vu la recommandation de la Commission,
vu les observations émises par la France,
considérant ce qui suit:
(1)
Conformément à l’article 104 du traité, les États membres doivent éviter les déficits publics excessifs.
(2)
Le pacte de stabilité et de croissance repose sur l’objectif de finances publiques saines en tant que moyen de renforcer les conditions propices à la stabilité des prix et à une croissance soutenue et durable, génératrice d’emplois.
(3)
La procédure concernant les déficits excessifs (PDE) prévue par l’article 104, telle que clarifiée par le règlement (CE) no 1467/97 du Conseil du 7 juillet 1997 visant à accélérer et à clarifier la mise en œuvre de la procédure concernant les déficits excessifs (1) (qui fait partie du pacte de stabilité et de croissance), prévoit l’adoption d’une décision sur l’existence d’un déficit excessif. Le protocole sur la procédure concernant les déficits excessifs annexé au traité contient des dispositions supplémentaires concernant la mise en œuvre de la PDE. Le règlement (CE) no 3605/93 du Conseil (2) établit des règles et des définitions détaillées pour l’application des dispositions dudit protocole.
(4)
La réforme du pacte de stabilité et de croissance de 2005 visait à renforcer son efficacité et ses fondements économiques et à garantir la viabilité à long terme des finances publiques. Elle visait notamment à faire en sorte que la situation économique et budgétaire soit pleinement prise en compte dans toutes les phases de la PDE. De cette manière, le pacte de stabilité et de croissance constitue le cadre qui soutient les politiques gouvernementales pour un retour rapide à des positions budgétaires saines en tenant compte de la situation économique.
(5)
Au titre de l’article 104, paragraphe 5, du traité, la Commission adresse un avis au Conseil si elle estime qu’il y a un déficit excessif dans un État membre ou qu’un tel déficit risque de se produire. Compte tenu du rapport qu’elle a élaboré en vertu de l’article 104, paragraphe 3, et de l’avis rendu par le comité économique et financier conformément à l’article 104, paragraphe 4, la Commission a conclu à l’existence d’un déficit excessif en France. Le 24 mars 2009, elle a donc adressé au Conseil un avis en ce sens concernant la France (3).
(6)
L’article 104, paragraphe 6, du traité prévoit que le Conseil tient compte des observations éventuelles de l’État membre concerné avant de décider, après une évaluation globale, s’il existe ou non un déficit excessif. Dans le cas de la France, cette évaluation globale aboutit aux conclusions suivantes.
(7)
Selon les données communiquées par les autorités françaises le 6 février 2009, le déficit public de la France a atteint 3,2 % du PIB en 2008 (4), soit un niveau supérieur à la valeur de référence de 3 % du PIB. Dans son rapport établi au titre de l’article 104, paragraphe 3, la Commission considère que le déficit est proche de la valeur de référence de 3 % du PIB, mais que le dépassement de cette valeur ne peut pas être qualifié d’exceptionnel au sens du traité et du pacte de stabilité et de croissance, avec un PIB qui aurait progressé de 0,7 % en 2008, contre 2,2 % en 2007. Le dépassement de la valeur de référence ne peut pas être considéré comme temporaire. Selon les prévisions intermédiaires des services de la Commission de janvier 2009, le déficit public devrait s’établir à 5,4 % du PIB en 2009 et, dans l’hypothèse de politiques inchangées, ne diminuer que légèrement en 2010 pour atteindre 5 %, lorsque l’incidence budgétaire du plan de relance s’atténuera. Le critère du déficit prévu par le traité n’est donc pas rempli.
(8)
En vertu de l’article 2, paragraphe 4, du règlement (CE) no 1467/97, les démarches menant à la décision du Conseil sur l’existence d’un déficit excessif prise au titre de l’article 104, paragraphe 6, ne peuvent tenir compte des «facteurs pertinents» qu’à la double condition que le déficit demeure proche de la valeur de référence et que le dépassement de la valeur de référence soit temporaire. Dans le cas de la France, cette double condition n’est pas remplie. Par conséquent, les facteurs pertinents ne sont pas pris en compte dans les démarches conduisant à la présente décision,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
Il ressort d’une évaluation globale qu’il existe un déficit excessif en France.
Article 2
La République française est destinataire de la présente décision.
Fait à Luxembourg, le 27 avril 2009.