ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 10. února 2009
o zveřejnění odkazu na normu EN 3-8:2006 „Přenosné hasicí přístroje - Část 8: Doplňující požadavky k EN 3-7 na konstrukční provedení, pevnost v tlaku a mechanické zkoušky hasicích přístrojů s nejvyšším dovoleným tlakem 30 bar“ v souladu se směrnicí 97/23/ES týkající se tlakových zařízení
(oznámeno pod číslem K(2009) 739)
(Text s významem pro EHP)
(2009/111/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 97/23/ES ze dne 29. května 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se tlakových zařízení (1), a zejména na článek 6 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko stálého výboru zřízeného podle článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 97/23/ES stanoví, že tlaková zařízení a sestavy mohou být uváděny na trh a do provozu pouze tehdy, jsou-li náležitě instalovány a udržovány a jsou-li používány k určeným účelům, neohrožují-li zdraví a bezpečnost osob a případně domácích zvířat nebo majetku.
(2)
O tlakových zařízeních a sestavách se předpokládá, že splňují základní požadavky uvedené v článku 3 směrnice 97/23/ES, pokud jsou ve shodě s vnitrostátními normami, které přejímají harmonizované normy, jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie.
(3)
V souladu s článkem 6 směrnice 97/23/ES vzneslo Švédsko formální námitku ohledně normy EN 3-8:2006, jež byla dne 2. listopadu 2006 přijata Evropským výborem pro normalizaci (CEN) a odkaz na ni zatím nebyl zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie.
(4)
Ve své formální námitce Švédsko uvádí, že část 5 normy EN 3-8:2006 nespecifikuje konkrétně druhy materiálů, které mají být používány, a proto nesplňuje základní požadavky bodu 4 přílohy I směrnice 97/23/ES.
(5)
Jelikož část 5 normy EN 3-8:2006 stanoví posouzení materiálů případ od případu oznámeným subjektem (přístup zvláštního posouzení materiálu), není určení druhů materiálů, které se mají používat, nutně požadováno. Dále, jelikož chybí konkrétní technické specifikace, část 5 normy EN 3-8:2006 nezakládá předpoklad splnění požadavků bodu 4 přílohy I směrnice 97/23/ES.
(6)
Švédsko má dále zato, že v části 6 normy EN 3-8:2006 chybí důležité informace nezbytné ke splnění požadavků bodu 2.2.4 přílohy I směrnice 97/23/ES, kvůli nedostatečné specifikaci materiálů v části 5 uvedené normy.
(7)
Směrnice 97/23/ES popisuje v oddílu 2.2 přílohy I metody, které mají zabezpečit náležitou pevnost tlakového zařízení, včetně výpočtové metody nebo experimentální metody provedení návrhu bez výpočtu. Experimentální metoda provedení návrhu je založená na programu zkoušek popsaném v bodu 2.2.4 písm. a) a b), který zahrnuje tlakovou zkoušku.
(8)
V části 6 normy EN 3-8:2006 je stanovena experimentální metoda provedení návrhu bez výpočtu. Jak se požaduje v bodu 2.2.4 přílohy I směrnice 97/23/ES, stanoví metoda program zkoušek s několika zkouškami. Směrnice 97/23/ES nevylučuje přístup zvláštního posouzení materiálu jako metodu prokázání shody použitých materiálů se specifikacemi materiálů uvedenými v bodu 4 přílohy I, použije-li výrobce experimentální metodu provedení návrhu. Protože část 5 normy EN 3-8:2006 neuvádí zvláštní požadavky na materiál, výrobce zařízení musí zabezpečit, aby se použité materiály shodovaly s požadavky bodu 4 přílohy I směrnice. Na tomto základě by byly vlastnosti materiálu použity jako parametr tlakové zkoušky v rámci programu zkoušky experimentální metodou provedení návrhu a to pod kontrolou oznámeného subjektu odpovědného za posuzování shody zařízení.
(9)
Švédsko má dále zato, že část 7.2.2 normy EN 3-8:2006 týkající se svařovacích postupů nesplňuje požadavky bodu 3.1.2 přílohy I směrnice 97/23/ES, jelikož, dodatečně k uvedeným normám, otevřeně odkazuje na jiné uznávané evropské normy pro svařování.
(10)
Směrnice 97/23/ES stanoví v bodu 3.1.2 přílohy I požadavky na nerozebíratelné spoje. Zmínka o tom, že „i jiné normy jsou přijatelné“, v části 7.2.2 normy EN 3-8:2006, není přiměřenou a uspokojivě konkrétní formulací normy, která má zakládat předpoklad splnění požadavků směrnice 97/23/ES. Harmonizovaná norma zakládající předpoklad splnění požadavků směrnice musí uvádět konkrétní technické specifikace návrhu, výroby a zkoušek, aby pomáhala výrobcům a umožnila naplnit předpoklad, že tlakové zařízení splňuje všechny příslušné základní požadavky. Část 7.2.2 normy EN 3-8:2006 však uvádí řadu konkrétních odkazů na normy, které stanoví specifikace pro svařování. Ačkoliv by část 7.2.2 měla být opravena, nebylo by z tohoto důvodu vhodné ustoupit od zveřejnění odkazu na normu.
(11)
Švédsko nakonec uvádí, že část 7.3.1 normy EN 3-8:2006 týkající se identifikace materiálů použitých v různých částech tlakového zařízení není přesná, neposkytuje specifická technická řešení, a proto nemůže zakládat předpoklad splnění požadavků bodu 3.1.5 přílohy I směrnice 97/23/ES.
(12)
Směrnice 97/23/ES v bodu 3.1.5. přílohy I (identifikovatelnost) požaduje používání vhodných postupů umožňujících identifikaci materiálů konstrukčních částí tlakového zařízení, které přispívají k jeho odolnosti proti tlaku, s použitím vhodných prostředků, od přejímání materiálů přes výrobu až po závěrečnou zkoušku vyrobeného tlakového zařízení. Cílem tohoto požadavku je předejít veškerým pochybnostem ohledně specifikace materiálů použitých pro zařízení. Výrobci mohou použít různé postupy podle charakteristik a způsobů výroby. Oznámený subjekt, který provádí posuzování shody zařízení, musí případ od případu posoudit, zda tyto postupy splňují požadavky bodu 3.1.5 přílohy I směrnice. Ačkoliv by měla být část 7.3.1 opravena, nebylo by kvůli tomu vhodné ustoupit od zveřejnění odkazu na normu.
(13)
Pro tento účel Komise požádá CEN, aby během tří let vypracoval revidovanou verzi normy EN E-8:2006, která by lépe odrážela shodu se základními požadavky směrnice 97/23/ES. Po splnění tohoto pověření a podle dosažených výsledků může Komise přijmout další rozhodnutí o současné verzi této normy.
(14)
Odkaz na normu EN 3-8:2006 by proto měl být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odkaz na normu EN 3-8:2006 „Přenosné hasicí přístroje - Část 8: Doplňující požadavky k EN 3-7 na konstrukční provedení, pevnost v tlaku a mechanické zkoušky hasicích přístrojů s nejvyšším dovoleným tlakem 30 bar“ by měl být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 10. února 2009.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 10 février 2009
concernant la publication de la référence de la norme EN 3-8:2006 «Extincteurs d’incendie portatifs - partie 8: exigences additionnelles à l’EN 3-7 pour la construction, la résistance à la pression et les essais mécaniques pour extincteurs dont la pression maximale admissible est inférieure ou égale à 30 bar», conformément à la directive 97/23/CE concernant les équipements sous pression
[notifiée sous le numéro C(2009) 739]
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2009/111/CE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
vu la directive 97/23/CE du Parlement européen et du Conseil du 29 mai 1997 relative au rapprochement des législations des États membres concernant les équipements sous pression (1), et notamment son article 6,
vu l’avis du comité permanent institué conformément à l’article 5 de la directive 98/34/CE du Parlement européen et du Conseil du 22 juin 1998 prévoyant une procédure d’information dans le domaine des normes et réglementations techniques et des règles relatives aux services de la société de l’information (2),
considérant ce qui suit:
(1)
En vertu de la directive 97/23/CE, les équipements sous pression et les ensembles ne peuvent être mis sur le marché et en service que s’ils ne compromettent pas la santé et la sécurité des personnes et, le cas échéant, des animaux domestiques ou des biens, lorsqu’ils sont installés et entretenus convenablement et utilisés conformément à leur destination.
(2)
Les équipements sous pression et les ensembles sont présumés conformes aux exigences essentielles visées à l’article 3 de la directive 97/23/CE lorsqu’ils sont conformes aux normes nationales transposant les normes harmonisées dont les références ont été publiées au Journal officiel de l’Union européenne.
(3)
En application de l’article 6 de la directive 97/23/CE, la Suède a émis une objection formelle concernant la norme EN 3-8:2006, adoptée le 2 novembre 2006 par le Comité européen de normalisation (CEN), dont les références n’ont pas encore été publiées au Journal officiel de l’Union européenne.
(4)
Dans son objection formelle, la Suède indique que la section 5 de la norme EN 3-8:2006 ne spécifie pas les types de matériaux à utiliser et, partant, ne satisfait pas aux exigences essentielles énoncées à l’annexe I, point 4, de la directive 97/23/CE.
(5)
Étant donné que la section 5 de la norme EN 3-8:2006 prévoit une évaluation cas par cas des matériaux par l’organisme notifié (évaluation particulière des matériaux), il n’est pas absolument impératif de spécifier les types de matériaux à employer. En outre, la section 5 de la norme EN 3-8:2006 ne peut, en l’absence de spécifications techniques concrètes, conférer la présomption de conformité aux exigences énoncées à l’annexe I, point 4, de la directive 97/23/CE.
(6)
La Suède estime par ailleurs que des informations importantes et nécessaires pour le respect des exigences définies à l’annexe I, point 2.2.4, de la directive 97/23/CE font défaut à la section 6 de la norme EN 3-8:2006, en raison de l’absence de spécification des matériaux à la section 5 de ladite norme.
(7)
La directive 97/23/CE décrit, en son annexe I, point 2.2, les méthodes à appliquer pour garantir une résistance appropriée des équipements sous pression et prévoit une méthode de calcul ou une méthode expérimentale de conception sans calcul. Cette méthode expérimentale de conception repose sur un programme d’essais, défini aux points 2.2.4 a) et 2.2.4 b), et comprend un essai de résistance à la pression.
(8)
La section 6 de la norme EN 3-8:2006 prévoit l’emploi de la méthode expérimentale de conception sans calcul. Comme le requiert l’annexe I, point 2.2.4, de la directive 97/23/CE, elle définit un programme d’essais multiples. La directive 97/23/CE n’exclut pas le recours à la méthode d’évaluation particulière des matériaux en vue de démontrer la conformité des matériaux employés aux spécifications de l’annexe I, point 4, concernant les matériaux lorsque le fabricant applique la méthode expérimentale de conception. Puisque la section 5 de la norme EN 3-8:2006 ne comporte pas d’exigences spécifiques concernant les matériaux, les fabricants d’équipements sous pression doivent faire en sorte que les matériaux qu’ils utilisent soient conformes aux exigences de l’annexe I, point 4, de la directive. Sur cette base, les caractéristiques des matériaux doivent être utilisées en tant que paramètre de l’essai de résistance à la pression dans le cadre du programme d’essais de la méthode expérimentale de conception, sous la supervision de l’organisme notifié chargé de procéder à l’évaluation de conformité des équipements concernés.
(9)
La Suède fait également observer que la section 7.2.2 de la norme EN 3-8:2006, qui définit les modes opératoires de soudage, n’est pas conforme à l’annexe I, point 3.1.2, de la directive 97/23/CE car, en plus des normes citées, elle contient une mention non limitative selon laquelle d’autres normes européennes reconnues relatives à la soudure peuvent être admises.
(10)
À l’annexe I, point 3.1.2, la directive 97/23/CE définit les exigences à respecter en matière d’assemblages permanents. L’indication, à la section 7.2.2 de la norme EN 3-8:2006, que «d’autres normes […] peuvent être admises» ne constitue pas une formulation adéquate et suffisamment concrète pour une norme devant conférer la présomption de conformité aux exigences de la directive 97/23/CE. Une norme harmonisée conférant la présomption de conformité aux exigences de la directive doit contenir des spécifications techniques concrètes concernant la conception, la fabrication et les essais, de manière à aider les fabricants et à faire en sorte que les équipements sous pression puissent être présumés conformes aux exigences essentielles qui leur sont applicables. Toutefois, la section 7.2.2 de la norme EN 3-8:2006 mentionne différentes références précises à des normes contenant des spécifications en matière de soudure. Par conséquent, il serait disproportionné de ne pas publier les références de la norme en cause pour ce motif, même s’il apparaît nécessaire d’améliorer la section 7.2.2.
(11)
Enfin, la Suède estime que la section 7.3.1 de la norme EN 3-8:2006 concernant la traçabilité des matériaux utilisés dans les différentes parties des équipements sous pression est imprécise, ne prévoit pas de solutions techniques spécifiques et, partant, ne peut conférer la présomption de conformité aux exigences énoncées à l’annexe I, point 3.1.5, de la directive 97/23/CE.
(12)
La directive 97/23/CE impose, en son annexe I, point 3.1.5 (traçabilité), l’application de procédures adéquates en vue d’identifier, par des moyens appropriés, les matériaux des parties de l’équipement qui contribuent à la résistance à la pression, depuis la réception, en passant par la production, jusqu’à l’essai final de l’équipement sous pression fabriqué. Cette exigence vise à lever le moindre doute quant aux spécifications des matériaux utilisées pour l’équipement en question. Les fabricants peuvent appliquer différentes procédures suivant les caractéristiques et les méthodes de fabrication. Il incombe à l’organisme notifié qui procède à l’évaluation de la conformité de l’équipement d’évaluer, cas par cas, si ces procédures sont conformes à l’exigence de l’annexe I, point 3.1.5, de la directive. Toutefois, il serait disproportionné de ne pas publier les références de la norme en cause pour ce motif, même s’il apparaît nécessaire d’améliorer la section 7.3.1.
(13)
À cette fin, la Commission invitera le CEN à lui soumettre, dans un délai de trois ans, une version révisée de la norme EN 3-8:2006 en vue de garantir une meilleure conformité aux exigences essentielles de la directive 97/23/CE. Une fois ce mandat rempli et en fonction de ses résultats, d’autres décisions concernant la version actuelle de la norme pourraient être envisagées.
(14)
Il convient dès lors de publier les références de la norme EN 3-8:2006 au Journal officiel de l’Union européenne,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
La référence de la norme EN 3-8:2006 «Extincteurs d’incendie portatifs - partie 8: exigences additionnelles à l’EN 3-7 pour la construction, la résistance à la pression et les essais mécaniques pour extincteurs dont la pression maximale admissible est inférieure ou égale à 30 bar» est publiée au Journal officiel de l’Union européenne.
Article 2
Les États membres sont destinataires de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 10 février 2009.