ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 6. listopadu 2008
o státní podpoře C 19/05 (ex N 203/05), kterou Polsko poskytlo společnosti Stocznia Szczecińska
(oznámeno pod číslem K(2008) 6770)
(Pouze polské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2010/3/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 pododst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Podle ustanovení přílohy IV bodu 3 Smlouvy o přistoupení týkajících se prozatímního mechanismu oznámilo Polsko dopisem ze dne 27. dubna 2004, zaevidovaným dne 28. dubna 2004, restrukturalizační opatření pro společnost Stocznia Szczecińska Nowa Sp. z o.o. (Nové štětínské loděnice s.r.o., dále jen „SSN“). Případ byl zaevidován pod číslem PL 31/2004.
(2)
Dopisem ze dne 19. května 2004 Komise Polsko požádala, aby poskytlo některé chybějící dokumenty. Tyto dokumenty byly poskytnuty dne 16. června 2004. Komise si vyžádala další informace dopisy ze dne 12. srpna 2004, 18. listopadu 2004 a 4. března 2005, na něž Polsko odpovědělo dopisem ze dne 24. září 2004, zaevidovaným téhož dne, 28. ledna 2005, zaevidovaným dne 2. února 2005, 30. března 2005, zaevidovaným dne 1. dubna 2005, a 18. dubna 2005, zaevidovaným dne 20. dubna 2005. Schůzky s polskými orgány se uskutečnily v těchto dnech: 9. listopadu 2004, 17. listopadu 2004 a 3. března 2005.
(3)
Dopisem ze dne 22. dubna 2005, zaevidovaným téhož dne, Polsko akceptovalo, že Komise bude považovat rovněž oznámení případu PL 31/2004 ze dne 27. dubna 2004 za oznámení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES s ohledem na opatření, u nichž bylo zjištěno, že představují novou podporu. Tomuto případu bylo přiděleno nové číslo N 203/2005.
(4)
Dne 1. června 2005 Komise přijala s ohledem na podporu na restrukturalizaci společnosti SSN, kterou oznámily polské orgány, rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES. Komise zveřejnila toto rozhodnutí v Úředním věstníku (2) a vyzvala Polsko a zúčastněné strany, aby podaly své připomínky.
(5)
Dopisem ze dne 24. června 2005 polské orgány sdělily, že rozhodnutí obsahuje důvěrné údaje, a požádaly, aby tyto informace byly ve veřejné verzi rozhodnutí vypuštěny. Komise odpověděla dopisem ze dne 15. července 2005. Polsko požádalo o prodloužení lhůty pro podání připomínek k rozhodnutí o zahájení řízení dopisem ze dne 30. června 2005, zaevidovaným dne 1. července 2005, 26. července, zaevidovaným dne 27. července 2005, a 30. srpna 2005, zaevidovaným dne 1. září 2005. Komise odpověděla dopisy ze dne12. července, 2. srpna a 9. září 2005. Dopisem ze dne 4. října 2005, zaevidovaným dne 7. října 2005, polské orgány předložily své připomínky k rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. V tomto dopise Polsko rovněž předložilo plán restrukturalizace na období 2002-2004 z prosince 2002, který byl v říjnu 2003 pozměněn (dále jen „plán restrukturalizace z roku 2003“). Dopisem ze dne 10. října 2005, zaevidovaným téhož dne, sdělil právní zástupce společnosti SSN, že jeho stanovisko a připomínky byly zahrnuty do podání polských orgánů.
(6)
Připomínky předložily tyto třetí strany: Związek Pracodawców Forum Okrętowe (sdružení polských námořních odvětví) dopisem ze dne 6. října 2005, zaevidovaným téhož dne, Towimor S.A. dopisem ze dne 6. října 2005, zaevidovaným téhož dne, H. Cegielski - Poznań S.A. dopisem ze dne 6. října 2005, zaevidovaným téhož dne, Spliethoff's Bevrachtingskantoor B.V. dopisem ze dne 6. října 2005, zaevidovaným téhož dne, Peter Dohle Shiffahrts-KG dopisem ze dne 5. října 2005, zaevidovaným dne 6. října 2005, Odjefjell ASA dopisem ze dne 6. října 2005, zaevidovaným dne 11. října 2005, odbory společnosti SSN („Solidarność“, „Solidarność 80“ a „Stoczniowiec“) dopisem ze dne 7. října 2005, zaevidovaným dne 10. října 2005, primátor města Štětína dopisem ze dne 5. října, zaevidovaným dne 11. října 2005, Lubmor Sp. z o.o. dopisem ze dne 6. října 2005, zaevidovaným dne 11. října 2005, a Business Club Szczecin dopisem ze dne 12. října 2005, zaevidovaným téhož dne. Komise předala tyto připomínky Polsku dopisem ze dne 27. října 2005. Polské orgány odpověděly dopisem ze dne 21. listopadu 2005.
(7)
K posouzení plánu restrukturalizace z roku 2003 si Komise vyžádala pomoc externího poradce. Poradce předložil Komisi zprávu v březnu 2006.
(8)
Dopisem ze dne 13. ledna 2006 Komise polské orgány požádala, aby poskytly další informace o procesu restrukturalizace společnosti SSN. Polsko odpovědělo dopisem ze dne 20. února 2006, zaevidovaným téhož dne. Dne 22. února 2006 se uskutečnila schůzka mezi polskými orgány, zástupci loděnice a zaměstnanci Komise. Po schůzce Komise Polsko požádala o doplňkové informace dopisy ze dne 8. března 2006, 30. března 2006, 12. dubna 2006 a 28. dubna 2006. Polské orgány odpověděly dopisem ze dne 13. března 2006, zaevidovaným téhož dne, 29. března 2006, zaevidovaným dne 30. března 2006, 6. dubna 2006, zaevidovaným dne 10. dubna 2006, 19. dubna 2006, zaevidovaným dne 20. dubna 2006, a 26. května 2006, zaevidovaným dne 30. května 2006. Dopisem ze dne 23. června 2006, zaevidovaným dne 26. června 2006, předložil poradce loděnice Komisi předlohu plánu restrukturalizace s názvem „Plán rozvoje společnosti Stocznia Szczecinska Nowa Sp. z o.o. na období 2006-2011“ za účelem konzultací.
(9)
Dne 12. července 2006 se uskutečnila schůzka mezi polskými orgány, zástupci loděnice a zaměstnanci Komise. Polské orgány předložily informace týkající se procesu restrukturalizace společnosti SSN dopisem ze dne 13. července 2006, zaevidovaným dne 17. července 2006. Dopisem ze dne 17. července 2006 Komise polské orgány požádala, aby poskytly doplňkové informace. Polské orgány odpověděly dopisem ze dne 1. září 2006, zaevidovaným téhož dne. Dne 4. září 2006 Polsko předložilo pozměněný plán restrukturalizace společnosti SSN s názvem „Plán rozvoje společnosti Stocznia Szczecinska Nowa Sp. z o.o. na období 2006-2011“ (dále jen „plán restrukturalizace z roku 2006“).
(10)
V dopise ze dne 26. září 2006, zaevidovaném dne 27. září 2006, a 21. listopadu 2006, zaevidovaném dne 27. listopadu 2006, poskytly polské orgány doplňkové informace týkající se daného případu.
(11)
Dne 7. prosince 2006 se konala schůzka mezi členkou Komise pí Neelie Kroes a polským ministrem hospodářství, p. Piotrem Wozniakem. P. Wozniak uvedl, že Polsko hodlá obnovit proces privatizace společnosti SSN prostřednictvím otevřeného a transparentního řízení, jež mělo být dokončeno do června 2007. Polsko toto prohlášení potvrdilo dopisem ze dne 27. prosince 2006, zaevidovaným dne 4. ledna 2007, a poukázalo na rozhodnutí polské Rady ministrů ze dne 19. prosince 2006, která vydala dokument s názvem „Informace o stavu odvětví stavby lodí“. Polsko Komisi požádalo, aby se zapojila do jednání o otázce vyrovnávacích opatření. Dne 18. prosince 2006 zaměstnanci Komise spolu s externím poradcem loděnici navštívili, aby zjistili skutečnosti a získali údaje potřebné k posouzení vyrovnávacích opatření. Externí poradce předložil zprávu hodnotící stávající kapacitu loděnice dne 16. ledna 2007.
(12)
Komise odpověděla na dopis ze dne 27. prosince 2006 dopisem ze dne 29. ledna 2007, v němž mimo jiné Polsko požádala, aby do konce února 2007 předložilo návrh vyrovnávacích opatření pro společnost SSN.
(13)
Dopisem ze dne 28. února 2007, zaevidovaným téhož dne, Polsko předložilo určitá vysvětlení týkající se privatizace společnosti SSN a návrh vyrovnávacích opatření. Polské orgány navrhly uzavření jednoho ze tří skluzů loděnice od března 2010.
(14)
Na základě toho se dne 15. března 2007 uskutečnila technická schůzka zaměstnanců Komise, polských orgánů a zástupců loděnice, která se týkala především vyrovnávacích opatření, byl však na ní projednán rovněž probíhající proces privatizace. Komise a polské orgány se dohodly, že Komise projedná technické záležitosti přímo se společností SSN s cílem opatřit si veškeré údaje potřebné pro posouzení polského návrhu vyrovnávacích opatření.
(15)
Po schůzce si Komise od společnosti SSN vyžádala řadu údajů dopisy ze dne 29. března 2007, 27. dubna 2007 a 30. dubna 2007. Loděnice odpověděla dopisem ze dne 18. dubna 2007, zaevidovaným dne 27. dubna 2007, 8. května 2007, zaevidovaným dne 10. května 2007, a 4. června 2007, zaevidovaným dne 5. června 2006. Dne 8. června se konala schůzka mezi zaměstnanci Komise, polskými orgány a zástupci loděnice. Společnost SSN poskytla doplňkové informace dopisem ze dne 15. června 2007, zaevidovaným téhož dne.
(16)
Dopisem ze dne 31. července 2007 Komise Polsko informovala, že za určitých podmínek považuje předběžně uzavření skluzu Wulkan 1 za dostatečné vyrovnávací opatření. V odpovědi ze dne 24. srpna 2007, zaevidovaném dne 28. srpna 2007, polské orgány potvrdily svůj záměr provést snížení kapacity uvedené v dopise Komise.
(17)
Polské orgány poskytly informace týkající se privatizace a restrukturalizace společnosti SSN dopisem ze dne 5. ledna 2007, zaevidovaným téhož dne, a 9. ledna 2007, zaevidovaným dne 11. ledna 2007. Komise odpověděla dopisem ze dne 29. ledna 2007. V dopise ze dne 28. února 2007, zaevidovaném téhož dne, se polské orgány zavázaly do konce června 2007 vybrat pro loděnici investora a podepsat smlouvu o privatizaci.
(18)
Komise si vyžádala další objasnění týkající se privatizace společnosti SSN dopisy ze dne 29. května 2007, 28. června 2007 a 30. července 2007. Polsko poskytlo informace v tomto ohledu dopisem ze dne 1. června 2007, zaevidovaným dne 4. června 2007, který obsahoval seznam podniků, jimž byla zaslána výzva k předložení nabídek na koupi společnosti SSN. Další informace byly poskytnuty dopisem ze dne 25. června 2007, zaevidovaným téhož dne, a 11. července 2007, zaevidovaným téhož dne.
(19)
Dopisem ze dne 1. srpna 2007, zaevidovaným dne 6. srpna 2007, polské orgány předložily první předlohu informačního memoranda společnosti SSN. Dopisem ze dne 13. srpna 2007 Komise zaslala své připomínky k informačnímu memorandu. Dopisem ze dne 21. srpna 2007, zaevidovaným dne 27. srpna 2007, polské orgány Komisi informovaly, že se finanční situace loděnice podstatně zhoršila, a proto veřejní vlastníci loděnice plánují, že ji podpoří kapitálovými vklady. Polsko rovněž oznámilo, že bude odpovídajícím způsobem aktualizováno informační memorandum.
(20)
Komise si vyžádala vysvětlení dopisem ze dne 4. září 2007. Polské orgány odpověděly dopisem ze dne 7. září 2007, zaevidovaným dne 10. září 2007, a 11. září 2007, v nichž Polsko předložilo novou verzi informačního memoranda a Komisi informovalo, že výzvy k předložení nabídek byly zaslány 221 potenciálním investorům.
(21)
Komise si vyžádala doplňkové informace dopisem ze dne 12. září 2007. Komise předložila své připomínky k informačnímu memorandu a vyžádala si vysvětlení dopisy ze dne 14. září 2007 a 3. října 2007. Polské orgány odpověděly dopisem ze dne 12. října 2007, zaevidovaným dne 16. října 2007, a uvedly, že kopii informačního memoranda loděnice si vyžádalo šest potenciálních investorů. Dopisem ze dne 23. října 2007, zaevidovaným téhož dne, předložily polské orgány aktualizovaný harmonogram privatizace, který předpokládal, že jednání s potenciálními investory budou zahájena v lednu 2008.
(22)
Dopisem ze dne 30. listopadu 2007 Komise požádala, aby předloha plánu restrukturalizace vypracovaného novým vlastníkem loděnice byla předložena do konce února 2008. Polsko poskytlo další informace o procesu privatizace dopisem ze dne 11. prosince 2007, zaevidovaným dne 13. prosince 2007, a 19. prosince 2007, zaevidovaným dne 20. prosince 2007. Dopisem ze dne 21. prosince 2007, zaevidovaným téhož dne, Polsko Komisi informovalo, že dne 20. prosince 2007 byla jediným uchazečem, který předložil závaznou nabídku na koupi akcií společnosti SSN, společnost Amber Sp. z o.o. (dále jen „Amber“, dceřiná společnost zcela ve vlastnictví polského obchodníka s ocelí, společnosti Złomrex).
(23)
Dne 10. ledna 2008 se uskutečnila schůzka mezi polskými orgány a Komisí. Po této schůzce Komise polské orgány požádala, aby poskytly další informace týkající se procesu privatizace, dopisy ze dne 17. ledna 2008, 30. ledna 2008, 28. února 2008, 18. března 2008 a 2. dubna 2008. Polské orgány odpověděly na žádosti Komise dopisem ze dne 23. ledna 2008, zaevidovaným dne 24. ledna 2008, 25. ledna 2008, zaevidovaným dne 28. ledna 2008, a 30. ledna 2008, zaevidovaným dne 31. ledna 2008. Dopisem ze dne 8. února 2008, zaevidovaným téhož dne, předložilo Polsko kopii závazné nabídky společnosti Amber.
(24)
Dopisem ze dne 14. února 2008, zaevidovaným dne 19. února 2008, Polsko Komisi informovalo, že nebude možné dokončit privatizaci loděnice ve stanovené lhůtě do konce února 2008 a že se polské orgány zavazují dokončit proces privatizace a schválit plán restrukturalizace do léta 2008.
(25)
Dopisem ze dne 29. února 2008, zaevidovaným dne 3. března 2008, polské orgány předložily dva dokumenty společnosti Amber: „Dodatečné vysvětlivky, nástin programu restrukturalizace a oznámené závazky týkající se koupě společnosti SSN předložené společností Amber“ ze dne 29. února 2008 a „První verze plánu restrukturalizace společnosti SSN s obchodním plánem společnosti SSN na období 2008-2012 s přihlédnutím k informacím získaným v průběhu hloubkové kontroly provedené v loděnici“.
(26)
Dopisem ze dne 28. března 2008, zaevidovaným téhož dne, polské orgány sdělily, že období exkluzivity udělené společnosti Amber pro jednání bylo prodlouženo do dne 15. dubna 2008. Na žádost polských orgánů v dopise ze dne 4. dubna 2008, zaevidovaném dne 7. dubna 2008, se dne 10. dubna 2008 uskutečnila schůzka polských orgánů, zástupců společností SSN a Amber a zaměstnanců Komise.
(27)
E-mailem ze dne 9. dubna 2008, zaevidovaným dne 24. dubna 2008, předložil poradce společnosti Amber předběžné finanční výhledy pro loděnici. Společnost Amber poskytla informace rovněž na schůzce dne 10. dubna 2008 a tyto informace byly zaevidovány dne 18. dubna 2008.
(28)
Polsko předložilo informace o pokroku jednání se společností Amber dopisem ze dne 7. dubna 2008, zaevidovaným dne 18. dubna 2008, 23. dubna 2008, zaevidovaným téhož dne, 25. dubna 2008, zaevidovaným téhož dne, 28. dubna 2008, zaevidovaným dne 29. dubna 2008, a 29. dubna 2008, zaevidovaným dne 5. května 2008. Komise si vyžádala informace dopisem ze dne 30. dubna 2008. Dne 8. května 2008 se konala schůzka mezi polskými orgány a Komisí.
(29)
Komise zaslala připomínky k pokroku procesu privatizace dopisy ze dne 21. dubna 2008 a 30. dubna 2008.
(30)
Dopisem ze dne 12. května 2008, zaevidovaným téhož dne, Polsko Komisi informovalo, že společnost Amber odstoupila z procesu privatizace.
(31)
Polsko Komisi rovněž informovalo, že polské orgány podnikají kroky k obnovení procesu privatizace s cílem podepsat smlouvy o privatizaci do konce listopadu 2008. Ode dne 3. června 2008 Polsko předkládalo Komisi každodenní zprávy o opatřeních přijatých zúčastněnými stranami v obnoveném procesu privatizace. Komise se sešla s polskými orgány dne 13. června 2008.
(32)
Dne 20. června 2008 se na žádost polských orgánů zaměstnanci Komise sešli s polskými orgány a s norskou společností Ulstein a dne 24. června 2008 s polskými orgány a s polskou společností Mostostal Chojnice. Tyto společnosti byly Komisi představeny jako potencionální kupci společnosti SSN. Dopisem ze dne 26. června 2008, zaevidovaným téhož dne, Polsko poskytlo předlohu plánu restrukturalizace společnosti SSN, kterou vypracovala společnost Mostostal Chojnice. Doplňkové informace byly poskytnuty dopisem ze dne 7. července 2008, zaevidovaným dne 8. července 2008.
(33)
Dopisem ze dne 14. července 2008 se Polsko zavázalo, že úplný plán restrukturalizace Komisi předloží do 12. září 2008.
(34)
Dne 16. července 2008 Komise předběžně vyložila posouzení a závěry v předloze rozhodnutí o uzavření formálního vyšetřovacího řízení, v němž bylo uvedeno, že státní podpora poskytnutá společnosti SSN je neslučitelná se společným trhem a že je nutno ji vrátit. Na základě dopisu Polska ze dne 14. července 2008 se však Komise rozhodla odložit přijetí tohoto rozhodnutí, aby mohla posoudit, zda nový plán restrukturalizace, který měly polské orgány předložit do 12. září 2008, situaci významně zlepší a umožní považovat podporu za slučitelnou se společným trhem.
(35)
Polsko poté Komisi každý týden informovalo o pokroku procesu privatizace (dopisy ze dne 28. července, 4. srpna, 12. srpna, 21. srpna, 25. srpna, 1. září, 8. září, 16. září a 23. září 2008, zaevidovanými vždy téhož dne).
(36)
Dopisem ze dne 18. července 2008, zaevidovaným dne 21. července 2008, Polsko požádalo o kolo konzultací se zaměstnanci Komise k předloze plánu restrukturalizace, aby mohlo vypracovat konečnou verzi plánu přihlížející k připomínkám zaměstnanců Komise. Komise souhlasila s harmonogramem konzultací v dopise ze dne 31. července 2008.
(37)
Komise však předlohu plánu restrukturalizace společnosti SSN obdržela neoficiálně až 3. září 2008. Na základě tohoto podání se dne 4. září 2008 konala první schůzka mezi polskými orgány a zaměstnanci Komise za přítomnosti společnosti Mostostal. Dne 8. září Komise obdržela revidovanou předlohu plánu restrukturalizace a dne 10. září 2008 byla uspořádána další schůzka s polskými orgány, společností Mostostal a potenciálním spoluinvestorem, společností Ulstein.
(38)
Dopisem ze dne 12. září 2008, zaevidovaným téhož dne, Polsko předložilo konečný plán restrukturalizace společnosti SSN vypracovaný společností Mostostal ve spolupráci s norskou loděnicí Ulstein.
(39)
Dopisem ze dne 16. září 2008, zaevidovaným dne 17. září 2008, Polsko poskytlo předlohu smlouvy o privatizaci mezi společností Mostostal a veřejnými vlastníky společnosti SSN, a to Agenturou pro rozvoj průmyslu a Korporací polských loděnic.
(40)
Dopisem ze dne 22. září 2008, zaevidovaným téhož dne, společnost Ulstein Komisi informovala, že odstupuje z procesu privatizace a že se nebude podílet na restrukturalizaci společnosti SSN.
(41)
Dopisem ze dne 22. září 2008, zaevidovaným dne 25. září 2008, společnost Mostostal Komisi informovala, že vzhledem k rozhodnutí společnosti Ulstein je společnost Mostostal připravena provést celý plán restrukturalizace společnosti SSN sama. Dne 30. září 2008 se uskutečnila schůzka polských orgánů, Komise a společnosti Mostostal.
(42)
Dopisem ze dne 27. října 2008 Komise Polsku sdělila rámcové podmínky pro provedení tohoto rozhodnutí. Dopisem ze dne 3. listopadu 2008, zaevidovaným dne 4. listopadu 2008, se Polsko zavázalo, že tyto podmínky plně dodrží. Komise přijala tento závazek dopisem ze dne 6. listopadu 2008.
(43)
Dopisem ze dne 14. června 2007 Komise polské orgány požádala, aby poskytly informace o státní podpoře, kterou společnost SSN obdržela po zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Polské orgány odpověděly dopisem ze dne 11. července 2007, zaevidovaným téhož dne. Komise si vyžádala další vysvětlení dopisem ze dne 13. listopadu 2007. Polsko odpovědělo dopisem ze dne 9. ledna 2008, zaevidovaným téhož dne. Polsko předložilo doplňkové informace týkající se státní podpory poskytnuté loděnici dopisem ze dne 9. ledna 2008, zaevidovaným dne 10. ledna 2008. Polsko Komisi informovalo o dodatečných opatřeních provedených ve prospěch společnosti SSN dopisem ze dne 6. prosince 2007, zaevidovaným téhož dne, 9. ledna 2008, zaevidovaným dne 10. ledna 2008, 12. února 2008, zaevidovaným dne 13. února 2008, 26. června 2008, zaevidovaným dne 27. června 2008, a 12. září 2008, zaevidovaným téhož dne.
2. POPIS
2.1 PŘÍSLUŠNÝ PODNIK
(44)
Příjemce se nachází v oblasti Zachodniopomorskie (Západní Pomořansko) na severozápadě Polska. Komise podotýká, že podle pravidel státní podpory jsou podniky usazené v této oblasti způsobilé pro podporu ze strukturálních fondů v rámci cíle Konvergence (3) a z Fondu soudržnosti (4). Podniky v této oblasti jsou případně způsobilé zejména pro podporu z regionálního operačního programu pro oblast Zachodniopomorskie v rámci prioritních os pro podporu malých a středních podniků, inovací a převodu technologií (se zaměřením na tvorbu pracovních příležitostí v dlouhodobém horizontu) a pro sociální infrastrukturu a vzdělávací infrastrukturu se zaměřením na odborné vzdělávání a celoživotní učení. Podniky v této oblasti jsou rovněž způsobilé pro operační program Inovativní hospodářství.
(45)
Společnost SSN byla založena dne 25. června 2002 za účelem převzetí loďařských činností od společnosti Stocznia Szczecińska Porta Holding S.A. (dále jen „SSPH“) a její hlavní loďařské dceřiné společnosti Stocznia Szczecińska (dále jen „SS“), které dne 29. července 2002 vyhlásily úpadek. Společnost SSN byla založena jako tzv. „empty shell“, bez dluhů společností SSPH a SS souvisejících s jejich dřívější činností.
(46)
Novou loděnici převzala Agencja Rozwoju Przemysłu S.A. (Agentura pro rozvoj průmyslu, a.s., dále jen „ARP“) ve vlastnictví státu a státní pokladna s cílem dokončit stávající výrobu a pokračovat v loďařské činnosti a současně provést nezbytnou restrukturalizaci. Původně byla společností, která převzala předchozí loďařskou činnost, dceřiná společnost společnosti SSPH založená v roce 1989, Allround Ship Services Sp. z o.o. (dále jen „ASS“). Ve skutečnosti se již v roce 2001 společnost SSPH zcela ve vlastnictví státu, která se potýkala s obtížnou finanční situací, rozhodla soustředit loďařskou činnost ve společnosti ASS, o níž se usuzovalo, že je otevřenější vůči restrukturalizaci než společnost SS. V lednu 2002 společnost ASS, původně malá dceřiná společnost působící v oblasti nátěrů, uzavřela se společností SSPH rámcovou smlouvu týkající se stavby trupů lodí a pronajala si od společnosti SSPH za tímto účelem výrobní aktiva. Několik týdnů před tím, než společnost SSPH podala návrh na vyhlášení úpadku, prodala společnost ASS agentuře ARP za částku 1 PLN. Společnost ASS byla poté přejmenována na Stocznia Szczecinska Nowa (SSN - příjemce podpory).
(47)
V té době společnost SSN nepřevzala aktiva společností SSPH a SS, nýbrž si je od správce majetkové podstaty až do července 2004 pronajala. Dne 20. července 2004 společnost SSN podepsala se správci majetkové podstaty společností SSPH a SS smlouvy, na jejichž základě získala tato aktiva. Společnost SSN nepřevzala dluhy společností SSPH nebo SS, takže tyto dluhy zůstaly těmto dvěma společnostem a byly řešeny v rámci úpadkového řízení. Společnost SSN převzala některé probíhající práce uzavřením nových smluv s majiteli lodí.
(48)
Společnost ASS převzala zaměstnance společností SSPH a SS, loděnice však postupně snížila počet pracovníků z 8 071 osob v roce 2001 na 5 322 osob na konci roku 2006. V roce 2007 činil průměrný počet zaměstnanců 4 700 osob.
(49)
Objem výroby se zvýšil z 158 000 CGT v roce 2003 na 213 000 CGT v roce 2005, v roce 2006 však poklesl na 167 000 CGT. Kniha zakázek ze srpna 2007 zahrnovala 30 lodí v celkové hodnotě 1 134 milionů EUR. Společnost SSN zaujímá celosvětově 32. místo a 6. místo v Evropě, pokud jde o velikost její knihy zakázek.
(50)
Její hlavní zákazníci se nacházejí v Německu, Nizozemsku, Rusku a Itálii. Jejími hlavními konkurenty v Evropě jsou španělské, německé a chorvatské loděnice.
(51)
V současnosti 80 % akcií společnosti SSN vlastní Korporacja Polskie Stocznie S.A. (Korporace polských loděnic, a.s., dále jen „KPS“) a 18 % ARP. 2 % akcií vlastní státní pokladna. ARP je veřejnoprávní společnost s ručeným omezeným, která je zcela ve vlastnictví státní pokladny. ARP vykonává činnosti, které jí jsou svěřeny zákonem, včetně účasti na procesech restrukturalizace vlastnictví ve státních podnicích, správy aktiv státní pokladny a akcií jménem státních institucí a poskytování úvěrů a záruk pro restrukturalizaci veřejných podniků. KPS je zcela ve vlastnictví ARP a byla založena s cílem poskytovat loďařským společnostem v Polsku finanční prostředky.
(52)
Společnost SSN působí v oblasti stavby lodí, včetně kontejnerových lodí, chemických tankerů, lodí typu ro-ro a víceúčelových plavidel. 1 % podnikání společnosti se týká výroby kovových konstrukcí a různých služeb souvisejících se stavbou lodí.
(53)
Hlavní výrobní zařízení společnosti SSN tvoří tři skluzy: Wulkan Nowy, Odra Nowa a Wulkan 1.
(54)
Neprodleně po svém založení v roce 2002 začala společnost SSN provádět restrukturalizační činnosti. Vypracovala plán restrukturalizace z roku 2003, který byl akcionáři nejprve dne 19. prosince 2002 schválen a později v říjnu 2003 pozměněn. Jako hlavní příčiny úpadku bývalého stavitele lodí ve Štětíně byly stanoveny tyto faktory: technologické problémy, projekční chyby, nízká produktivita, vysoké náklady a vnější činitele jako vysoký směnný kurz polského zlotého a asijská konkurence. Kvůli těmto problémům se finanční trhy zdráhaly financovat stavbu lodí, což vedlo k zpoždění dodávek, a tudíž nahromadění sankcí a dluhů.
(55)
Cílem restrukturalizační strategie bylo dosáhnout trvalé ziskovosti tím, že se společnost zaměří na trh kontejnerových lodí a stane se důležitým výrobcem chemických tankerů, plavidel typu ro-ro a con-ro a jednoúčelových plavidel. Plán restrukturalizace zahrnoval rovněž možnost nalezení strategického investora. V roce 2003 bylo nezbytné původní plán restrukturalizace pozměnit kvůli finančním potížím spolupracujících společností, zaměstnancům a činnostem úzce spojeným se společností SSN.
(56)
Finanční situace společnosti SSN se postupně významně zhoršovala.
Tabulka 1
Výroba společnosti SSN
(v milionech PLN)
2002
2003
2004
2005
2006
30.9.2007
Obrat
424,88
1 114,44
1 303,46
1 416,04
1 199,38
655,87
Provozní výsledek
-6,16
-39,64
- 119,80
-11,44
- 194,24
- 134,36
Vlastní kapitál
65,01
62,01
112,83
247,96
149,43
81,96
Zdroj: informační memorandum z roku 2006 předložené polskými orgány dne 12. října 2007 a „Obchodní plán společnosti SSN na období 2008-2012 s přihlédnutím k informacím získaným v průběhu hloubkové kontroly provedené v loděnici“, předložený v dopise ze dne 29. února 2008.
(57)
K vnějším činitelům přispívajícím k obtížné finanční situaci patřily oslabení dolaru (měna, v níž jsou vykazovány výnosy loděnice) a zhodnocení zlotého (měna, v níž jsou vykazovány náklady), zvýšení cen oceli a potíže při získávání financování lodí po úpadku společnosti SSPH. Co se týká interních příčin potíží loděnice, uvádělo se, že zařízení jsou ve špatném stavu a vyžadují značnou modernizaci. Od roku 2006 se loděnice potýkala s vážnými problémy v souvislosti s pracovníky: vysoká míra absence v práci, střídání zaměstnanců a odliv kvalifikovaných pracovníků do jiných loděnic, zejména v Německu a Norsku, kde byly nabízené mzdy podstatně vyšší.
2.2 ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ PODLE ČL. 88 ODST. 2 SMLOUVY O ES
(58)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise původně shledala, že některá oznámená opatření představují novou podporu podle bodu 3 přílohy IV smlouvy o přistoupení, jelikož nebyla provedena v době přistoupení. Komise uvedla tato opatření v části B přílohy uvedeného rozhodnutí.
(59)
Komise rovněž rozhodla, že řada opatření uvedených v části A přílohy rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení byla ve prospěch společnosti SSN provedena přede dnem 1. května 2004 a nebyla použitelná po přistoupení ve smyslu bodu 3 přílohy IV Smlouvy o přistoupení, nebyla proto přezkoumána v rámci řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES. Na tato opatření se proto toto rozhodnutí nevztahuje. Je však nutno k těmto opatřením přihlédnout při posuzování slučitelnosti opatření provedených po přistoupení se společným trhem.
(60)
Co se týká opatření uvedených v části B přílohy rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, Komise tvrdila, že údajně závazné rozhodnutí o těchto opatřeních nebylo vydáno před přistoupením, ačkoliv uznala, že byly podniknuty určité předběžné kroky směrem k takovémuto rozhodnutí.
(61)
Prvním z těchto opatření je vložení kapitálu agenturou ARP. Plán restrukturalizace z roku 2003 předpokládal kapitálový vklad ve výši 241 752 900 PLN, před přistoupením však byla vložena pouze část tohoto kapitálu (180 milionů PLN). Agentura ARP nebyla z rozpočtových důvodů schopna provést celé navýšení kapitálu ve výši 241 752 900 PLN. Podle Polska bylo rozhodnutí o provedení zbývajícího navýšení kapitálu (61 752 652 PLN) vydáno dne 21. prosince 2004.
(62)
Druhým a třetím opatřením podpory jsou záruky za plnění, které poskytla agentura ARP (každá odpovídající podpoře ve výši 1 935 000 PLN). Tyto záruky souvisí s loděmi zadanými v roce 2002. Záruky za další lodě musely být vydány, jakmile byly dodány předchozí lodě. Záruky za lodě 7 a 8 měly být podle předpokladů poskytnuty v době dodání lodí 4 a 5 (v roce 2005).
(63)
Posledním souborem opatření, která podle dostupných informací nebyla provedena před přistoupením, jsou opatření, jež ve prospěch společnosti SSN provedlo město Štětín formou odpisů a odkladů platby daně z nemovitostí. Celkem tato opatření představují částku ve výši 12,5 milionu PLN. Tato opatření nebyla podle informací, které poskytly polské orgány (5), dosud ve prospěch loděnice provedena.
(64)
Komise se rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení kvůli níže uvedeným pochybnostem, co se týká slučitelnosti podpory na restrukturalizaci se společným trhem.
(65)
Komise měla za prvé pochybnosti týkající se způsobilosti společnosti SSN na restrukturalizační podporu. Zdálo se, že společnost byla založena s cílem převzít činnosti svého předchůdce, jež vyhlásil úpadek, aniž by však převzala jeho dluhy. Komise se proto domnívala, že společnost SSN je novou společností ve smyslu platných pokynů Společenství.
(66)
Komise měla za druhé pochybnosti, zda restrukturalizační činnosti (již provedené a probíhající) povedou k dlouhodobé životaschopnosti společnosti SSN. Restrukturalizace, kterou loděnice provedla, se týkala zejména snížení zadlužení a zlepšení likvidity, aby mohla pokračovat výroba. Údajné náklady na skutečné restrukturalizační činnosti zahrnovaly náklady na pořízení výrobních prostředků od správce majetkové podstaty společností SSPH a SS. Komise podotýká, že i na konci období restrukturalizace byla plánovaná úroveň produktivity v porovnání s produktivitou konkurenčních evropských loděnic poměrně nízká.
(67)
Na základě dostupných informací měla Komise za třetí pochybnosti, zda byla přijata náležitá vyrovnávací opatření, jelikož ve skutečnosti nedošlo k žádnému skutečnému snížení výrobní kapacity loděnice.
(68)
Komise měla za čtvrté pochybnosti, zda by některé z údajných restrukturalizačních nákladů, například náklady na pořízení výrobních prostředků, měly být považovány za způsobilé, jelikož skutečně souvisí s restrukturalizací.
(69)
Komise měla rovněž pochybnosti, zda byl vlastní příspěvek příjemce k plánu restrukturalizace, ať už z vlastních zdrojů nebo financování z vnějších zdrojů za tržních podmínek, významný. Komise zejména pochybovala, zda použití kumulovaného zisku představovalo vlastní příspěvek. Komise mimoto uvádí, že se 78 % údajného vlastního příspěvku skládalo ze zálohových plateb majitelů lodí zaručených KUKE, polskou vývozní úvěrovou agenturou. Vzhledem ke skutečnosti, že společnost SSN byla podnikem ve finančních potížích, měla Komise pochybnosti, zda účtované záruční prémie náležitě odrážely související riziko, zda bylo zajištění požadované KUKE dostatečné, a zda proto navrhovaný státní příspěvek nezahrnoval státní podporu.
2.3 PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
2.3.1 PŘIPOMÍNKY POLSKA
(70)
Po rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení předložily polské orgány své připomínky k rozhodnutí. Příjemce nepředložil žádné zvláštní argumenty, nýbrž potvrdil podání polské vlády.
(71)
Polské orgány nadnesly řadu záležitostí. Hlavní spornou záležitostí bylo to, zda byla určitá opatření podpory provedena před přistoupením Polska k Evropské unii, tj. před 1. květnem 2004, a nebyla po přistoupení nadále použitelná. Tato opatření nemůže Komise přezkoumat; Komise posuzuje jako oznámenou podporu nebo jako protiprávní podporu pouze opatření, jež nebyla provedena před přistoupením, a to na základě řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(72)
Polské orgány zpochybnily zjištění Komise, že opatření uvedená v části B přílohy rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení představují novou podporu. Polské orgány tvrdily, že veškerá opatření uvedená ve zmíněné tabulce byla provedena před přistoupením Polska, pro společnost SSN proto nebyla plánována žádná nová podpora, ani jí nebyla poskytnuta.
(73)
Polské orgány za prvé uvedly, že společnost SSN oprávněně očekávala, že podpora uvedená v plánu restrukturalizace z roku 2003 je slučitelná s právem v oblasti státních podpor. Polské orgány poukazují zejména na dva dokumenty: „Situace polského odvětví stavby lodí, doporučená opatření a podpora tohoto odvětví“ (přijato Radou ministrů dne 16. července 2002) a „Střednědobá strategie záruk státní pokladny do roku 2010“ (přijato Radou ministrů dne 10. června 2003). Polské orgány tvrdily, že tato a podobná opatření ústředních, regionálních a obecních orgánů byla součástí rozsáhlého programu na záchranu odvětví stavby lodí.
(74)
Polské orgány za druhé uvedly, že Komise vyžadováním přijetí „právně závazného aktu“ uplatňovala kritéria práva ES na události a vnitrostátní právo před přistoupením. Polsko prohlásilo, že před přistoupením platily polské právní předpisy v oblasti státních podpor a že tyto právní předpisy „v žádném okamžiku řízení nevyžadují formální rozhodnutí o udělení podpory určené příjemci“. Jediné, co polské právní předpisy vyžadují, je schválení plánu restrukturalizace a opatření podpory, jež jsou v něm obsažena, předsedou Úřadu na ochranu hospodářské soutěže a spotřebitelů, který byl skutečně vydán. Polské orgány uvedly, že „je nesporné, že všechna opatření obsažená v plánu restrukturalizace schváleném s konečnou platností byla dohodnuta mezi společností SSN a příslušným orgánem poskytujícím podporu“. Polsko dále uvedlo, že předpisy práva ES nejsou použitelné na události, k nimž došlo před přistoupením Polska, a že se případ Fleuren (6), na nějž Komise poukázala ve svém rozhodnutí o zahájení formálního šetření, od tohoto případu zásadně liší.
(75)
Za třetí bylo uvedeno, že za udělení podpory je nutno považovat schválení plánu restrukturalizace dozorčí radou společnosti SSN. V reakci na pochybnosti Komise, zda byla dozorčí rada subjektem, který je oprávněn přijímat rozhodnutí s finančními důsledky závaznými pro akcionáře, Polsko uvedlo, že dozorčí rada zastupuje zájmy akcionářů, jelikož je jimi jmenována. Členové dozorčí rady jednají na pokyn akcionářů (ARP a státní pokladna) a jejich úkony představují závazek ARP a státní pokladny týkající se poskytnutí podpory.
(76)
Polsko za čtvrté uvedlo, že schválení plánu restrukturalizace z roku 2003 týmem ARP pro odvětví stavby lodí posílilo oprávněná očekávání loděnice, jelikož členy tohoto týmu byli zástupci ARP v dozorčí radě. Polsko rovněž potvrdilo, že rozhodnutí jsou přijímána dozorčí radou a valnou hromadou akcionářů ARP.
(77)
Polské orgány uvedly, že podpora byla udělena před přistoupením, jelikož v plánu restrukturalizace z roku 2003 byla přesně stanovena účast státu, byla proto známá před přistoupením.
(78)
Polské orgány poukázaly na systém obnovování, podle něhož je při skončení platnosti předchozí záruky poskytnuta nová záruka, a tvrdily, že tento systém (a tudíž všechny záruky, na něž se vztahuje) byl dozorčí radou schválen jako součást plánu restrukturalizace z roku 2003. Uvedly kritéria pro posouzení, zda je záruka použitelná po přistoupení, a měly za to, že tato kritéria jsou rozhodující pro určení, zda byla poskytnuta podpora.
(79)
Polské orgány nereagovaly na tvrzení Komise, že u dvou sporných záruk agentura ARP nepřijala stejné procesní kroky jako v případě záruk udělených dříve. Polské orgány nezpochybnily poznatek Komise, že smlouvy o stavbě lodí uzavřené v roce 2002 obsahovaly ustanovení, jež kupci umožňovalo ukončit jednostranně smlouvu, pokud loděnice ve stanovené lhůtě neposkytne záruku za plnění.
(80)
Polsko uvedlo, že přesná hospodářská účast státu na těchto opatřeních byla známá před přistoupením. Potvrdilo, že orgán poskytující podporu nemohl vydat konečná rozhodnutí o odkladu a odpisu předem.
(81)
V reakci na pochybnosti Komise, zda byla loděnice, jako společnost založená po vyhlášení úpadku předchozí společnosti, jež vykonávala loďařské činnosti ve Štětíně, způsobilá pro restrukturalizační podporu, Polsko uvedlo, že příjemce podpory existoval pod jiným názvem (ASS) před úpadkem předchozího subjektu a že se podílel na stavbě lodí.
(82)
Polské orgány předložily rovněž připomínky týkající se ostatních aspektů rozhodnutí Komise. Polsko zejména uvedlo, že restrukturalizace společnosti SNN měla dopad na mnoho oblastí její činnosti a byla v podstatě zaměřena na zlepšení výkonnosti loděnice. Loděnice přijala koncentrovanější strategii, provedla restrukturalizaci zaměstnanosti, zvýšila produktivitu, zavedla účinnější systém řízení a zlepšila svou finanční situaci. V roce 2005 se očekávalo dosažení zisku.
(83)
Polsko rovněž uvedlo, že loděnice provedla přiměřená vyrovnávací opatření, jelikož společnost SSN získala pouze část pozemků a staveb, jež předtím vlastnila společnost SSPH, a že tyto přímo souvisely s loďařskou kapacitou loděnice.
(84)
Polské orgány uvedly, že navrhovaný vlastní příspěvek byl dostatečný. Budoucí zisky, jimiž loděnice hodlá financovat část restrukturalizačních nákladů, nelze považovat za státní prostředky, představují proto vlastní příspěvek. Polské orgány tvrdily, že zálohové platby zaručené polskou vývozní úvěrovou agenturou KUKE, jimiž byl financován provoz loděnice, je nutno považovat rovněž za vlastní příspěvek. Polsko popsalo podmínky, za nichž KUKE vydává tyto záruky (prémie a druh požadovaného zajištění), a zdůraznilo, že v rámci poskytnutých záruk KUKE neuskutečnila pro majitele lodí žádné platby.
(85)
Polské orgány podotkly, že přijetí restrukturalizačních opatření zlepšilo finanční situaci loděnice a v důsledku toho je možno prokázat její životaschopnost.
2.3.2 PŘIPOMÍNKY OSTATNÍCH ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(86)
Polské sdružení zaměstnavatelů v odvětví stavby lodí Forum Okrętowe objasnilo důvody potíží loděnice a uvedlo, že podle jeho názoru loděnice přežila pouze díky úspěšnému provedení restrukturalizačního plánu a státní podpoře poskytnuté na restrukturalizaci.
(87)
Dodavatel palubních jeřábů a kotevního a úvazového zařízení pro loděnici, společnost Towimor S.A., uvedl, že loděnice obnovila své loďařské kapacity a přežila krizi v období 2002-2004 pouze proto, že se ARP ujala procesu restrukturalizace. Společnost zdůraznila, že restrukturalizační plán byl úspěšně proveden a že dosažená zlepšení jsou dlouhodobé povahy.
(88)
Společnost Lubmor Sp. z o.o., dodavatel vnitřního vybavení plavidel, zdůraznila význam, jaký pro ni a pro ostatní společnosti spolupracující s loděnicí má existence společnosti SSN.
(89)
Další dodavatel H. Cegielski, který vyrábí především lodní motory, zdůraznil, že úspěšná restrukturalizace společnosti SSN v období 2002-2004 zachránila celé odvětví stavby lodí a trvale se zlepšující finanční výsledky loděnice naznačují, že restrukturalizační opatření vedla k dlouhodobému zlepšení.
(90)
Společnost Spliethoff's Bevrachtingskantoor B.V., zákazník společnosti SSN, vyzdvihla rozsáhlé know-how loděnice v různých segmentech stavby lodí a kvalitu plavidel, jež společnost postavila. Majitel lodí poukázal na skutečnost, že společnost SSN pro něj postavila osm víceúčelových plavidel s vysokými technickými požadavky a normami jakosti. Majitel lodí vyjádřil naději, že Komise schválí podporu, která byla loděnici poskytnuta. Ostatní zákaznici loděnice, Peter Dohle Schiffahrts-KG a Odfjell, vyslovili podobné názory.
(91)
Odborový svaz Solidarność zdůraznil význam loděnice pro zaměstnanost a hospodářskou situaci celé oblasti. Vyjádřil naději, že Komise neprodleně ukončí šetření a schválí podporu, kterou loděnice obdržela.
(92)
Primátor města Štětína vyzdvihl význam existence loděnice pro region a podotkl, že navzdory určitým prodlevám přinesla provedená restrukturalizace očekávané výsledky a loděnice je schopna být z dlouhodobého hlediska na trhu konkurenceshopná.
(93)
Business Club Szczecin, sdružení zaměstnavatelů pro rozvoj Štětína a Západního Pomořanska, vyjádřil svou podporu restrukturalizaci společnosti SSN. Popsal potíže, s nimiž se region potýkal po vyhlášení úpadku společnosti SSPH v roce 2002, a uvedl, že podpora polských orgánů, kterou poskytly loděnici, umožnila tuto krizi překonat.
2.4 VÝVOJ PO VYDÁNÍ ROZHODNUTÍ KOMISE O ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(94)
Níže je shrnuto šetření Komise a příslušné události.
(95)
V reakci na rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení na podzim 2005 předložily polské orgány dvě linie argumentace: na straně jedné zpochybnily pravomoc Komise jednat s ohledem na opatření určená v rozhodnutí Komise jako nová podpora a na druhou stranu tvrdily, že i kdyby tato opatření představovala novou podporu, jsou slučitelná se společným trhem jako podpora na restrukturalizaci.
(96)
K doložení svého tvrzení, že se jedná o slučitelnou podporu, předložilo Polsko Komisi plán restrukturalizace z roku 2003. Komise přezkoumala plán restrukturalizace z roku 2003 a vyžádala si pomoc externího poradce. Komise dospěla k závěru, že plán restrukturalizace z roku 2003 nesplňuje žádnou z podmínek pro schválení restrukturalizační podpory, které jsou stanoveny v platných pokynech.
(97)
V prosinci 2005 Komise z veřejných zdrojů (7) zjistila, že KPS, kapitálová skupina ve veřejném vlastnictví, byla založena s cílem integrovat tři velké polské loděnice v Gdyni, Gdaňsku a Štětíně pod jednu střechu (dále jen „konsolidační plán“). Hlavní úlohou KPS bylo poskytnout loděnicím finanční prostředky na výrobu. Polsko Komisi o konsolidačním plánu v této fázi řízení neinformovalo, a to před vydáním rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, ani posléze.
(98)
Na žádost Komise polské orgány počátkem roku 2006 objasnily, že dříve byl konsolidační plán skutečně zvažován, bylo však od něho upuštěno a brzy bude přijata nová strategie restrukturalizace polského odvětví stavby lodí. Polsko objasnilo, že úlohou KPS bylo poskytnout polským loděnicím provozní financování, zejména v podobě krátkodobých úvěrů.
(99)
Na schůzce mezi polskými orgány a zaměstnanci Komise dne 22. února 2006 Komise Polsko informovala, že na základě informací, které má k dispozici, není s to dospět k závěru, že plán restrukturalizace z roku 2003 postačuje k obnovení dlouhodobé životaschopnosti loděnice. Komise zdůraznila, že plán restrukturalizace z roku 2003 je spíše plánem k zahájení činnosti, který se zabývá zejména finančními opatřeními nezbytnými k obnovení činnosti po úpadku společnosti SSPH, než restrukturalizačním plánem, jenž zaručuje obnovení dlouhodobé životaschopnosti. Zejména plánované investice nejsou dostatečné vzhledem k špatnému stavu vybavení a zařízení loděnice. Polské orgány a loděnice uvedly, že loděnice již obnovila svou životaschopnost. Polsko však potvrdilo, že loděnice ve skutečnosti potřebuje značné investice do modernizace ve výši nejméně 200 milionů PLN, a v roce 2008-2009 bude proto prodána soukromému investorovi. Na schůzce polské orgány potvrdily, že Komisi bude předložen nový plán restrukturalizace nebo revidovaná verze plánu restrukturalizace z roku 2003.
(100)
Po schůzce se polské orgány zavázaly (8), že do 22. května 2006 Komisi předloží pozměněný plán restrukturalizace společnosti SSN.
(101)
Dne 26. června 2006 Komise obdržela první předlohu plánu restrukturalizace s názvem „Plán rozvoje společnosti Stocznia Szczecińska Nowa Sp. z o.o. na období 2006-2011“ vypracovaný s pomocí poradenské společnosti Deloitte Advisory.
(102)
S ohledem na tuto předlohu plánu vyjádřila Komise velké obavy během návštěvy na místě dne 13. června 2006 a písemně dne 17. července 2006 a podotkla, že se nezdá, že by první předloha plánu restrukturalizace byla dostatečně rozsáhlá k zajištění toho, že bude obnovena dlouhodobá životaschopnost loděnice. Komise vyzdvihla, že významná část restrukturalizace musí být financována z vlastních zdrojů nezahrnujících státní podporu, což se v předložené předloze plánu nepředpokládalo, a že musí být provedena smysluplná vyrovnávací opatření. S ohledem na pokračující spoléhání se na záruky poskytované KUKE, státní agenturou, Komise loděnici a polské orgány upozornila, že tyto záruky představují státní podporu. Komise Polsko vyzvala, aby předlohu plánu restrukturalizace revidovalo a do konce srpna 2006 předložilo úplné znění plánu.
(103)
Navzdory tomuto upozornění se plán restrukturalizace z roku 2006, který Polsko nakonec předložilo v září 2006 (o dva měsíce později), významně nelišil od první předlohy. Hlavní kritika plánu restrukturalizace z roku 2006 je popsána níže.
(104)
V září 2006 Polsko Komisi informovalo, že dne 31. srpna 2006 rozhodla valná hromada společnosti SSN o navýšení kapitálu loděnice o 95 milionů PLN a o vypracování nabídek pro potenciální investory zajímající se o získání nově emitovaných akcií do 15. října 2006. Do 31. prosince 2006 projevily zájem o získání akcií společnosti SSN pouze dvě společnosti: polská společnost obchodující s ocelí, Złomrex, a ISD Polska, dceřiná společnost ukrajinského výrobce oceli, společnosti Donbas.
(105)
Na schůzce dne 7. prosince 2006 (a písemně dopisem ze dne 29. ledna 2007) Komise polským orgánům objasnila, že plán restrukturalizace z roku 2006 nesplňuje žádnou z podmínek pro schválení restrukturalizační podpory podle platných pokynů. Na schůzce se polské orgány zavázaly zprivatizovat loděnici s cílem zlepšit vyhlídky na obnovení životaschopnosti a zajistit dostatečný vlastní příspěvek na restrukturalizaci. Polské orgány posléze potvrdily závazek zprivatizovat loděnici do 30. června 2007 v dopise ze dne 5. ledna 2007. Během vypracovávání dokumentů pro privatizaci Polsko Komisi požádalo, aby uvedla, jaká vyrovnávací opatření pro společnost SSN považuje za nezbytná, aby bylo možno informovat potenciální investory.
(106)
Na základě dohody mezi komisařkou paní Neelie Kroesovou a ministrem panem Piotrem Wozniakem z prosince 2006 se Komise zúčastnila intenzivních diskusí s polskými orgány a společností SSN s cílem stanovit potřebná vyrovnávací opatření. Polsko předložilo návrh vyrovnávacích opatření ve společnosti SSN a zavázalo se uzavřít skluz Wulkan 1, jakmile budou splněny smlouvy týkající se stavby lodí, které již byly podepsány, tj. v březnu 2010.
(107)
Komise si od společnosti SSN vyžádala řadu údajů. Zaměstnanci Komise poté dopisem ze dne 31. července 2007 Polsko informovali, že předběžně považují uzavření skluzu Wulkan 1 za dostatečné vyrovnávací opatření, pokud bude zařízení nevratně vyřazeno pro účely montáže a spuštění lodí a uzavření bude provedeno do 1. června 2009, nebo dříve, bude-li ukončena dříve stavba lodi 587-IV/09, posledního z plavidel, jejichž montáž je na tomto skluzu naplánována. V roce 2009 je možno použít skluz Wulkan 1 pouze pro montáž lodi 587-IV/09. Základ pro tento závěr Komise je popsán níže. Polské orgány potvrdily svůj záměr provést snížení kapacity, jak bylo popsáno v dopise Komise.
(108)
V únoru 2007 zaslalo vedení loděnice výzvy ke koupi většinového podílu ve společnosti SSN 57 potenciálním investorům. V té době již loděnice řadu měsíců jednala se společností Zlomrex, nakonec však nebylo přijato žádné rozhodnutí.
(109)
Nové úsilí o privatizaci bylo zahájeno na podzim 2007. V srpnu a září 2007 byla s Komisí konzultována předloha informačního memoranda. V září zaslal poradce společností KPS a ARP pro privatizaci výzvy k předložení nabídek 221 potenciálním investorům.
(110)
Šest potenciálních investorů projevilo zájem o získání akcií loděnice a vyžádalo si kopii informačního memoranda. Lhůta pro předložení nabídek potenciálními investory byla několikrát prodloužena.
(111)
S ohledem na prodlevy v procesu privatizace Komise polské orgány dopisem ze dne 3. října 2007 vyzvala, aby privatizaci neprodleně dokončily. Dopisem ze dne 23. října 2007 Polsko Komisi informovalo, že privatizace nebude dokončena podle plánu do konce roku 2007. Polsko se místo toho zavázalo zahájit v lednu 2008 jednání s vybranými investory. Komise zopakovala své obavy ohledně prodlev dopisem ze dne 30. listopadu 2007 a uvedla, že očekává, že nový vlastník společnosti SSN předloží první předlohu nového plánu restrukturalizace do konce února 2008. Tato žádost byla poté Komisí mnohokrát zopakována. Komise opakovaně trvala na přísném dodržení harmonogramu privatizace.
(112)
Po dokončení procesu hloubkové kontroly předložila dne 20. prosince 2007 společnost Amber, jediný potencionální investor zajímající se o nabytí společnosti SSN, podmíněnou závaznou nabídku, která byla posouzena poradcem společností KPS a ARP pro privatizaci.
(113)
Ode dne 20. března 2008 byla společnosti Amber udělena výhradní vyjednávací práva, jejich platnost byla poté několikrát prodloužena a skončila dne 12. května 2008.
(114)
Dne 29. února 2008 Polsko Komisi předložilo první předlohu plánu restrukturalizace společnosti SSN, kterou vypracovala společnost Amber (9). Společnost Amber předložila aktualizované finanční výhledy e-mailem ze dne 9. dubna 2008. Komise předložila ústní připomínky k této předloze na schůzce mezi zaměstnanci Komise, polskými orgány, loděnicí a společností Amber ve Varšavě dne 10. dubna 2008 a zaslala písemné připomínky v dopise ze dne 21. dubna 2008.
(115)
Na schůzce s polskými orgány dne 12. května 2008 společnost Amber oznámila, že odstupuje z procesu privatizace společnosti SSN. Polsko Komisi o tomto vývoji informovalo týž den. Ve svém vysvětlení pro státní pokladnu společnost Amber uvedla, že hlavním důvodem jejího odstoupení je skutečnost, že po hloubkové kontrole situace loděnice dospěla k závěru, že ani po provedení restrukturalizačních opatření, včetně významných investic, nebude loděnice zisková. Jelikož společnost Amber byla jediným uchazečem, její odstoupení znamenalo, že proces privatizace zahájený v roce 2007 skončil.
(116)
Dne 26. května 2008 Polsko Komisi informovalo, že proces privatizace byl obnoven. V následných každodenních zprávách Polsko Komisi informovalo o opatřeních, jež polské orgány přijaly k nalezení kupce pro společnost SSN. Polsko zaslalo Komisi řadu dopisů, v nichž potenciální investoři žádali o poskytnutí informací o pokračujícím procesu privatizace a o zaslání informačního memoranda, jakmile bude k dispozici.
(117)
Na schůzce dne 13. června 2008 polské orgány Komisi informovaly, že několik společností zamýšlí předložit Komisi restrukturalizační plány do 26. června 2008. Komise se následně na žádost polských orgánů a v jejich přítomnosti sešla se dvěma potenciálními investory, kteří projevili zájem o koupi společnosti SSN: norskou společností Ulstein a polskou společností Mostostal Chojnice. Na těchto schůzkách obě společnosti Komisi předložily své restrukturalizační strategie.
(118)
Polsko posléze Komisi poskytlo předlohu restrukturalizačního plánu vypracovaného společností Mostostal Chojnice z června 2008 s názvem „Předloha programu restrukturalizace společnosti SSN na období 2008-2018, rozpracovaná práce“ (dále jen „plán restrukturalizace z června 2008“). Dne 7. července Polsko Komisi informovalo, že společnosti Mostostal a Ulstein podepsaly prohlášení o úmyslu týkající se možné spolupráce, pokud se společnost Mostostal stane vlastníkem společnosti SSN. V souvislosti s tímto prohlášením o úmyslu Polsko předložilo Komisi aktualizovaný restrukturalizační plán vyhotovený společností Mostostal.
(119)
Dopisem ze dne 14. července 2008 Polsko Komisi informovalo, že proces privatizace společnosti SSN pokračuje, a požádalo o dodatečnou lhůtu, aby potenciální investoři mohli dokončit plán restrukturalizace. Polsko se zavázalo předložit Komisi hotový plán restrukturalizace společnosti SSN nejpozději do 12. září 2008.
(120)
Komise souhlasila s navrhovanou lhůtou pro předložení úplného restrukturalizačního plánu.
(121)
Dne 12. září 2008 Polsko předložilo konečný plán restrukturalizace loděnice s názvem „Program restrukturalizace společnosti Stocznia Szczecińska Nowa na období 2008-2012“ (dále jen „plán restrukturalizace ze dne 12. září 2008“).
(122)
Dne 22. září společnost Ulstein Komisi sdělila, že odstupuje z procesu privatizace. V této situaci měla Komise za to, že plán ze září 2008 založený na spolupráci mezi společnostmi Ulstein a Mostostal již neplatí. Tento plán bude nicméně popsán a posouzen níže, zejména proto, že společnost Mostostal v dopise ze dne 22. září oznámila, že plán provede sama.
(123)
Na schůzce dne 30. září 2008 společnost Mostostal Komisi informovala, že se společností Ulstein hodlá nadále spolupracovat na restrukturalizaci společnosti SSN. Společnost Mostostal poskytla předlohu dohody se společností Ulstein (která nebyla podepsána ani parafována), podle níž měly obě společnosti navázat preferenční dodavatelsko-odběratelské vztahy. Společnost měla zadávat Štětínským loděnicím výrobu trupů lodí a později kompletovat pro skupinu Ulstein pobřežní plavidla za tržních podmínek. Opět za tržních podmínek měla společnost Ulstein rovněž sdílet své know-how a zkušenosti v odvětví stavby lodí se společností Mostostal. Nová předloha smlouvy o spolupráci nepředpokládala žádný finanční příspěvek společnosti Ulstein k plánu restrukturalizace ze dne 12. září 2008.
2.5 PLÁN RESTRUKTURALIZACE ZE ZÁŘÍ 2006
(124)
Pozměněný plán restrukturalizace se týkal období 2006-2011. Byl vypracován ve spolupráci s poradenskou společností Deloitte a jeho cílem bylo dokončit restrukturalizaci, která byla zahájena v roce 2002 na základě plánu, jenž byl Komisi předložen v říjnu 2005 a který se považoval za nedostatečný k obnovení životaschopnosti podniku. Podle pozměněného restrukturalizačního plánu měla loděnice obnovit svou dlouhodobou životaschopnost v roce 2009.
(125)
Jedním z hlavních pilířů nového restrukturalizačního plánu bylo přeorientování společnosti SSN na výrobu špičkových plavidel. Toto přeorientování vycházelo z následujících aspektů: vyšší přidaná hodnota, rostoucí cenová soutěž v segmentech nižších technologií, neschopnost společnosti SSN z technického hlediska vyrábět velmi velká kontejnerová plavidla, po nichž v současnosti roste poptávka, a stávající know-how společnosti SSN, zejména s ohledem na vysoce specializované chemické tankery z nerezové oceli s dvojitým trupem.
(126)
Zatímco se stávající kniha zakázek (dodávky v letech 2008-2009) skládala převážně z kontejnerových plavidel (70 %), loděnice již vyráběla špičkové chemické tankery a lodě typu con-ro (30 %). Plán předpokládal, že do roku 2010 loděnice rozšíří svůj sortiment ve třech segmentech trhu, a to chemické tankery, lodě typu ro-ro (včetně con-ro a ro-pax) a špičkové víceúčelové lodě.
(127)
Provedení nové strategie mělo být doprovázeno marketingovými a prodejními kampaněmi a organizačními a technologickými změnami v loděnici. Celkové náklady na plánované investice a iniciativy byly odhadnuty na částku ve výši 203,9 milionu PLN. Investice a iniciativy měly být provedeny v období 2006-2009.
(128)
K vyřešení problému vysoké absence v práci a odlivu kvalifikovaných pracovníků plán zahrnoval zvýšení mezd. To by znamenalo, že by průměrná mzda v roce 2011 byla o 28 % vyšší než průměrná mzda v roce 2006.
(129)
Plán předpokládal další snížení počtu pracovníků do roku 2011 na 4 298 osob, tj. snížení počtu pracovníků přibližně o 20 % oproti úrovni v roce 2006 (5 322) a celkem o 53 % oproti úrovni v roce 2001 (8 071). Z plánu však nebylo zřejmé, zda se toto snížení týkalo nadbytečných pracovníků nebo převedení do dceřiných společností.
(130)
Další opatření, jež měla motivovat kvalifikované pracovníky, byla zformulována velmi obecně: bude vypracována nová politika lidských zdrojů, bude stanovena optimální úroveň zaměstnanosti, bude přezkoumán stávající systém hodnocení a bude vypracován pobídkový plán. Obdobné projekty byly plánovány pro střední management.
(131)
Plán obsahoval opatření týkající se optimalizace finanční politiky, například plán na zavedení smluvních ujednání snižujících riziko vystavení výkyvům cen materiálu a směnných kurzů (hedging) a plán na jednání s bankami s cílem získat termínové smlouvy. Neexistovaly žádné důkazy o úspěšném sjednání termínových smluv se soukromými bankami.
(132)
Na konci období restrukturalizace v roce 2011 měla výroba loděnice podle očekávání dosáhnout 211 682 CGT v porovnání s 213 044 CGT v roce 2005.
(133)
Snížení počtu pracovníků by vedlo k zvýšení produktivity z 34 CGT na zaměstnance v roce 2003 na 49,3 CGT na zaměstnance v roce 2011. Pokud jde o osobohodiny/CGT, produktivita v roce 2003 činila 47. Cílová produktivita pro rok 2011 činila 34 osobohodin/CGT.
(134)
Plán předpokládal, že návratnost použitého kapitálu (ROCE) bez přihlédnutí k růstu mezd bude v období 2007-2011 činit v průměru 19 % ročně, což byla (jak se tvrdilo) úroveň návratnosti, kterou by očekával soukromý investor. Odhad při zohlednění růstu mezd činil 1,45 % ročně.
(135)
Plán obsahoval rovněž analýzu citlivosti s ohledem na změny v předpokládaných směnných kurzech, nákladech práce a cenách oceli. Plán analyzoval tyto činitele: zhodnocení zlotého o 5 % a 10 % během období restrukturalizace 2006-2011 (základní předpoklad byl 3,26 PLN/USD), roční růst mezd o 7,5 % (základní předpoklad byl 5 % ročně) a růst cen oceli o 20 %.
(136)
Plán předpokládal, že stávající model financování činností ze zálohových plateb majitelů lodí zaručených KUKE, záruk státní pokladny a státních úvěrů bude nahrazen zálohovými platbami majitelů lodí se zárukami KUKE a komerčními úvěry.
(137)
Plán předpokládal financování formou dalších záruk státní pokladny za úvěry ve výši 35 milionů USD na roky 2006 a 2007 a 25 milionů USD na roky 2008 a 2009. Předpokládal rovněž nahrazení záruk KUKE zárukami získanými na trhu a získání komerčních úvěrů. Plán restrukturalizace z roku 2006 uváděl pouze jednu úspěšnou smlouvu o záruce. Plán předpokládal, že budou nadále využívány záruky KUKE s průměrným ročním limitem ve výši 200 milionů USD.
(138)
Plán předpokládal restrukturalizační náklady ve výši 374,7 milionů PLN a provozní náklady během období restrukturalizace ve výši 11 120 milionů PLN. Oba tyto údaje platily pro období 2002-2009. Náklady na plánované iniciativy a investice byly odhadovány na 203,9 milionů PLN. Bylo uvedeno, že kromě odpisu částky ve výši 20,7 milionu PLN byla finanční restrukturalizace dokončena.
(139)
Restrukturalizace měla být financována z vnějších zdrojů ve výši 190 milionů PLN, včetně částky ve výši 95 milionů PLN z navýšení akciového kapitálu loděnice emisí nových akcií, jež měly být převzaty soukromým investorem. Usnesení o navýšení akciového kapitálu bylo přijato na mimořádné valné hromadě akcionářů. V září 2006 by upsání nových akcií v hodnotě 95 milionů PLN znamenalo nabytí 21 % akcií společnosti SSN, zbytek by zůstal nadále státu.
(140)
Předpokládalo se, že zbývající částka ve výši 95 milionů PLN bude získána prostřednictvím dlouhodobého investičního úvěru, rovněž ze soukromého zdroje. Podle finanční prognózy mělo k navýšení kapitálu a získání dlouhodobého investičního úvěru podle předpokladů dojít v období 2006-2009.
(141)
Plán mimoto počítal s vlastním příspěvkem ve výši 165,9 milionu PLN obchodního úvěru, který nebyl blíže popsán.
(142)
V plánu bylo uvedeno, že za vlastní příspěvek je nutno považovat dodatečné platby majitelů lodí ve výši 628,7 milionu PLN po sjednání nových smluv.
(143)
Plán počítal s financováním probíhajících činností z komerčních úvěrů a zálohových plateb majitelů lodí bez záruk KUKE, jejichž celková hodnota během období restrukturalizace 2002-2009 byla odhadována na částku 3 200 milionů PLN.
(144)
Plán předpokládal, že budoucí peněžní tok ve výši 399 milionů PLN bude použit částečně (14,5 milionu PLN) na investice a částečně na provozní činnost. V plánu však bylo výslovně připuštěno, že to nepředstavuje vlastní prostředky ve smyslu platných pokynů Společenství.
(145)
Podle restrukturalizačního plánu provedla společnost SSN vyrovnávací opatření v podobě snížení kapacity vyplývající ze skutečnosti, že společnost SSN nepřevzala významnou část aktiv a pracovníků společnosti SSPH po jejím úpadku. V roce 2001, tj. před vyhlášením úpadku společnosti SSPH, měla tato společnost údajně maximální roční výrobní kapacitu ve výši 345 600 CGT, přičemž v období 1995-1999 měla maximální výrobní kapacitu ve výši 322 000 CGT (průměrná roční výroba v tomto období činila 244 000 CGT). V restrukturalizačním plánu bylo uvedeno, že stávající kapacita společnosti SSN činí 255 720 CGT. Podle plánu by proto snížení kapacity činilo téměř 100 000 CGT.
2.6 PLÁN RESTRUKTURALIZACE Z ČERVNA 2008
(146)
Společnost Mostostal je podnikem usazeným v Polsku, který zcela vlastní skupina KEM. Společnost vyrábí ocelové konstrukce různých typů (mosty, jeřáby, budovy atd.). Předtím byla státním podnikem, v roce 1 002 byla zprivatizována a od roku 2003 patří do rodinné průmyslové skupiny KEM. Skupina KEM působí v oblasti zpracování ocelového odpadu a obchodování s ocelovým odpadem a velkoobchodu s hutními výrobky, jako jsou výrobky společností Mostostal. Obrat skupiny KEM v roce 2007 činil 700 milionů PLN (207 milionů EUR), přičemž částku ve výši 100 milionů PLN (30 milionů EUR) vytvořila společnost Mostostal.
(147)
Hlavní obchodní strategií byla diverzifikace loděnice na dvě hlavní činnosti: výroba ocelových konstrukcí a stavba lodí. To mělo snížit citlivost loděnice na výkyvy na trhu pro stavbu lodí. K restrukturalizaci výroby mělo dojít ve dvou etapách. V první etapě do počátku roku 2009 loděnice dokončí stávající knihu zakázek na lodě a zahájí práce na výrobě ocelových konstrukcí. V druhé etapě se rozšíří podnikání v oblasti výroby ocelových konstrukcí, přičemž konečným cílem je využívat k tomuto účelu 50 % výrobní kapacity a dalších 50 % kapacity bude využíváno na stavbu lodí.
(148)
Pokud jde o loďařské činnosti, společnost Mostostal založila svůj plán na partnerství s norským stavitelem lodí, společností Ulstein. Dne 7. července 2008 podepsaly obě společnosti prohlášení o úmyslu schvalující sjednání možné smlouvy o spolupráci. Spolupráce měla spočívat v zásadě v tom, že společnost Ulstein bude využívat část kapacity společnosti SSN.
(149)
Co se týká činnosti související s výrobou ocelových konstrukcí, společnost Mostostal zamýšlela využívat výrobní zařízení ve Štětínských loděnicích k rozšíření vlastní výroby a využít přístup k námořní dopravě. Plán pohlížel optimisticky na vývoj polského trhu s ocelovými konstrukcemi a očekával zejména rozsáhlé investice do infrastruktury v Polsku. Ohledně loďařské činnosti plán předpokládal stavbu plavidel typu ro-pax a víceúčelových plavidel a uváděl, že v těchto segmentech ceny vykazují „stoupající tendenci nezávisle na vývoji trhů pro stavbu lodí“.
(150)
Plán předpokládal restrukturalizaci majetku spočívající ve vyčlenění přibližně 30 % stávající výrobní plochy na jiné než hlavní činnosti, včetně pronájmu třetí straně. Jeden skluz, Wulkan 1, měl být vyňat z výroby lodí a měl se používat k výrobě ocelových konstrukcí pro jiné účely než stavbu lodí. To bylo v plánu uvedeno jako vyrovnávací opatření.
(151)
Plán předpokládal investice ve výši 264 milionů EUR v období 2008-2012 a další investice ve výši 90 milionů PLN v období 2013-2018. Plán uváděl seznam investic a odhadované úspory, pokud jde o osobohodiny a provozní náklady. Zmiňoval však rovněž, že dne 12. června 2008 loděnice uzavřela s externím poradcem smlouvu za účelem vyhotovení plánu modernizace loděnice, včetně určení nezbytných investic.
(152)
Restrukturalizační plán předpokládal zvýšení počtu pracovníků o 14 % na 5 010 osob v roce 2012.
(153)
Předpokládalo se, že stavba lodí bude financována ze zálohových plateb majitelů lodí ve výši 80-90 % prodejní ceny.
(154)
Podle plánu závisel úspěch restrukturalizace na tom, zda loděnice obdrží další státní podporu. Plán předpokládal několik kapitálových vkladů a přeměnu dluhu na kmenové akcie ze strany státní pokladny nebo podřízených veřejných subjektů v celkové hodnotě ve výši 588 milionů PLN. To zahrnovalo vklad kapitálu ve výši 145 milionů PLN agenturou ARP, o němž bylo rozhodnuto v červnu 2008. Plán mimoto předpokládal získání úvěru ve výši 32 milionů USD (68 milionů PLN) od ARP. Plán rovněž předpokládal další záruky KUKE za zálohové platby v nominální hodnotě 431 milionů PLN.
(155)
Investor uvedl, že je ochoten vložit kapitál ve výši 149,5 milionu PLN na financování části investičního programu na období 2008-2012. Zbývající část investičního programu na toto období měla být financována z peněžního toku loděnice.
(156)
Plán obsahoval finanční výhledy pro období restrukturalizace 2008-2012 ukazující návrat k ziskovosti od roku 2010. Plán uváděl obecně a bez předložení důkazů řadu předpokladů, na jejichž základě byly finanční výhledy vypracovány, neobsahoval však finanční model použitý k vypracování odhadů. Návratnost vlastního kapitálu, jíž mělo být dosaženo v roce 2012, by podle plánu činila okolo 26 %, plán však připouštěl, že tato zjevně vysoká ziskovost je výsledkem toho, že vlastní kapitál zůstane nízký kvůli nahromaděným ztrátám z předchozích let. Reálnější scénář nepřihlížející k nahromaděným ztrátám uváděl, že by návratnost vlastního kapitálu měla v roce 2011 dosáhnout 7,6 % a v roce 2012 pak 9,8 %, což by podle plánu znamenalo mezní ziskovost pro plánovanou investici.
(157)
Z odhadované rozvahy vyplývalo, že se hodnota fixních aktiv zvýší z přibližně 100 milionů PLN v roce 2008 na 200 milionů PLN v roce 2012.
2.7 PLÁN RESTRUKTURALIZACE ZE DNE 12. ZÁŘÍ 2008
(158)
Plán restrukturalizace ze dne 12. září 2008 vycházel z obdobných předpokladů jako plán z června 2008. Nejdůležitější strategickou myšlenkou byla i nadále diverzifikace činností a úspěch restrukturalizace měla zajistit spolupráce společností Mostostal a Ulstein, spojení jejich zkušeností v odvětví výroby ocelových konstrukcí a stavby lodí. V porovnání s červnovou verzí byl revidovaný restrukturalizační plán rozpracovanější, co se týká některých restrukturalizačních opatření a praktického provedení předpokládané diverzifikace činností; to se projevuje v plánované organizační restrukturalizaci a restrukturalizaci podniku (viz tabulka 2).
(159)
Plán předpokládal, že stávající loděnice přejmenovaná na „SSN Nowa“ dokončí výrobu ztrátových plavidel ve stávající knize zakázek a poté bude zlikvidována. Majetek loděnice bude prodán třem novým společnostem: SSN Mostostal (zcela ve vlastnictví společnosti Mostostal), SSN Ulstein (zcela ve vlastnictví společnosti Ulstein) a SSN Wspólna (ve společném vlastnictví společností Mostostal a Ulstein, přičemž každá vlastní 50 % akcií). Stávající projekční kancelář se stane samostatnou společností s názvem SSN Biuro Projektowe. Plán předpokládal, že v roce 2010 společnost Mostostal založí další novou společnost, SSN Odra, která by pokračovala ve stávající loďařské činnosti a vyráběla by plavidla typu ro-pax, ro-ro a con-ro a chemické tankery.
Tabulka 2
Restrukturalizace společnosti SSN předpokládaná v plánu restrukturalizace ze dne 12. září 2008
Vlastnictví
Činnost
Kapitálové vklady
(v mil. PLN)
Obrat
(v mil. PLN)
Počet pracovníků
Investiční program
(v mil. PLN)
SSN Nowa
100 % Mostostal
Stavba lodí - stávající kniha zakázek
434 (státní podpora)
Rok 2009: 680
Rok 2010: 1 000
Později: 0
4 011 v roce 2009, cíl - 0
žádné
SSN Mostostal
100 % Mostostal
Ocelové konstrukce
80
148 (10 %)
297 v roce 2009, cíl - 352
59
SSN Ulstein
100 % Ulstein
Stavba lodí - pobřežní plavidla
67,3
155 (11 %)
150
10
SSN Wspólna
50 % Mostostal, 50 % Ulstein
Výroba ocelových dílů
95
370-400 (28 %)
1 062 v roce 2009, cíl - 663
34,5
SSN Biuro Projektowe
50 % Mostostal, 50 % Ulstein
Projektování
0,2
9 (0,6 %)
150
0,5
SSN Odra
100 % Mostostal
Stavba lodí - plavidla typu ro-pax, ro-ro, chemické tankery
0,2
600-700 (49 %)
835 v roce 2010, cíl - 500
žádné
Celkem
434 stát a 242,7 investoři
1 412
1 815
104
(160)
Plán předpokládal, že společnosti SSN Nowa a SSN Odra, tj. podniky, o nichž se předpokládalo, že budou pokračovat ve stávající loďařské činnosti loděnice, nebudou mít žádný majetek a budou výrobu ocelových dílů zadávat společnosti SSN Wspólna a kapacita společností SSN Mostostal nebo SSN Ulstein bude využívána k montáži a vybavení plavidel. Plán nepopisoval, jak by bylo toto sdílení kapacit řízeno v praxi nebo za jakých podmínek by byla kapacita poskytována společnosti SSN Nowa a později SSN Odra.
(161)
Obě společnosti SSN Ulstein a SSN Mostostal měly vstoupit na nové trhy, s nimiž neměla společnost SSN žádné zkušenosti; plán však neobsahoval analýzy těchto trhů.
(162)
Plán objasňoval, že společnost Ulstein v současnosti zadává výrobu trupů lodí, hodlá však kontrolovat předchozí fáze výroby, a získáním kapacity ve Štětíně by tudíž dosáhla vertikální integrace výrobního procesu. Společnost SSN Ulstein připouštěla přiměřenou křivku osvojování si znalostí a plánovala stavět nejprve trupy lodí a poté polovybavená a plně vybavená pobřežní plavidla. Plán neobsahoval podrobnosti ohledně plánovaného objemu výroby, předpokládaných cen trupů/plavidel, nákladů, ziskovosti atd.
(163)
Důvody investic společnosti Mostostal do Štětínských loděnic byly stejné jako v plánu restrukturalizace z června 2008. Cílem investora bylo rozšířit kapacity v oblasti výroby ocelových konstrukcí a získat přímý přístup k vodní dopravě, což by snížilo jeho dopravní náklady tím, že by byla možná přeprava větších, zcela smontovaných konstrukcí. Plánovaný objem výroby, předpokládané ceny, náklady, obchodní rozpětí atd. nebyly popsány.
(164)
Plán nepředpokládal restrukturalizaci společnosti SSN Nowa s tím, že po dokončení ztrátových plavidel ve stávající knize zakázek bude zlikvidována. Plán obsahoval tržní analýzu odvětví stavby lodí, která se však do značné míry vztahovala na segmenty trhu, v nichž loděnice nehodlala v budoucnu působit.
(165)
Plán neobsahoval žádný obchodní plán pro společnost SSN Odra. Co se týká strategie společnosti SSN Odra, plán předpokládal, že společnost získá ziskové zakázky od státní společnosti Polska Żegluga Morska (Polská mořeplavba) v souvislosti s výrobou plavidel pro osobní přepravu typu ro-pax. Společnost SSN Odra by mimoto mohla uvážit výrobu vojenské verze těchto plavidel, ohledně tohoto však nebyly uvedeny žádné další informace.
(166)
Společnost SSN Wspólna měla především poskytovat služby ostatním společnostem. Plán odhadoval, že kapacita zpracování oceli společnosti SSN Wspólna bude činit 74 tisíc t. Společnost SSN Ulstein bude potřebovat 15-20 tisíc t a společnost SSN Mostostal 12-15 tisíc t. Plán předpokládal, že přibližně 30 tisíc t oceli bude přiděleno na loďařskou činnost jinou než činnost společnosti SSN Ulstein. Plán mimoto předpokládal, že zbývající kapacita společnosti SSN Wspólna (9-17 tisíc t oceli, tj. 12-23 % kapacity) bude využita pro subdodávky jiným společnostem, nepopisoval však cílový trh, poptávku či to, jaké ziskovosti by bylo možno dosáhnout.
(167)
Kromě organizační restrukturalizace plán předpokládal restrukturalizaci majetku, finanční restrukturalizaci a významné snížení počtu pracovníků.
(168)
Plán předpokládal celkové investice do společností SSN Ulstein, SSN Mostostal a SSN Wspólna ve výši 104 milionů PLN. Společnost SSN Nowa by mimoto investovala částku ve výši […] (10) milionů PLN do přemístění určitých výrobních aktiv s cílem uvolnit pozemky, jejichž prodej měl přinést hotovost určenou na restrukturalizaci.
(169)
Co se týká plánovaného uzavření jednoho skluzu, plán ze dne 12. září (stejně jako červnový plán) uváděl, že skluz Wulkan 1 nebude používán ke stavbě lodí, nýbrž pro výrobu ocelových konstrukcí společností SSN Mostostal.
(170)
Co se týká zaměstnanosti, plán předpokládal snížení počtu pracovníků o téměř 60 % na 1 815 zaměstnanců.
(171)
Z finančních výhledů vyplývalo, že společnost SSN Ulstein zahájí činnost v roce 2009 a v roce 2010 začne být zisková. Společnost SSN Mostostal a SSN Wspólna měly podle předpokladů zahájit činnost v roce 2009 a současně být ziskové. Společnost SSN Odra by zahájila stavbu lodí v roce 2010 a podle finančních výhledů by byla ihned zisková.
(172)
Předpokládaný výnos z prodeje v případě společnosti SSN Ulstein činil 6 %, což plán považoval za dostatečné. U společnosti SSN Odra by výnos z prodeje v prvním roce výroby činil 11 % (to vyplývalo ze dvou vysoce ziskových zacházek spadajících do tohoto roku) a v následujících letech by se snížila na 7-8 %. Společnost SSN Mostostal předpokládala výnos z prodeje ve výši 6-9 % v období 2009-2011 a 11 % v roce 2012. Výnos z prodeje u společností SSN Wspólna a SSN Biuro Projektowe by byl okrajový: 0,4 % za celé období u společnosti SSN Wspólna a 1,6 % u společnosti SSN Biuro Projektowe. Podle plánu je tento nízký výnos z prodeje u obou společností důsledkem nízkých obchodních rozpětí a je odůvodněný, jelikož se jedná o společnosti poskytující služby společnostem vyrábějícím konečné výrobky do značné míry pomocí materiálů poskytnutých příkazci.
(173)
Společnost SSN Nowa měla dokončit výrobu ztrátových plavidel ve stávající knize zakázek loděnice, což znamenalo, že po celé období bude nadále ztrátová, dokud nebude zlikvidována. Provedení plánu proto záviselo na další státní podpoře ve výši 430 milionů PLN, která bude poskytnuta na krytí budoucích ztrát společnosti SSN Nowa. V porovnání s červnovým plánem, který předpokládal kapitálový vklad státu ve výši 588 milionů PLN a úvěr ve výši 68 milionů PLN, se požadovaná částka státní podpory jeví jako nižší. Komise však podotýká, že mezitím byla v srpnu 2008 veřejnými subjekty (ARP a KPS) provedena přeměna dluhu na kmenové akcie ve výši 130 milionů PLN.
2.8 VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
(174)
Na základě dohody mezi polskými orgány a Komisí z prosince 2006 zahájila Komise s polskými orgány a společností SSN intenzivní rozhovory s cílem určit nezbytná vyrovnávací opatření.
(175)
Ve spolupráci s externím poradcem a loděnicí Komise stanovila níže uvedenou metodiku pro posouzení snížení kapacity navrhovaného Polskem jako vyrovnávací opatření.
(176)
Aby byla vyrovnávací opatření smysluplná, musí být snížení kapacity dostatečné, aby bylo zajištěno, že budoucí kapacita loděnice po restrukturalizaci bude nižší než její stávající kapacita.
(177)
Komise za prvé posoudila stávající technickou kapacitu loděnice za předpokladu, že montáž plavidel na skluzech představuje ve výrobním procesu loděnice jednu z překážek, kterou nelze snadno odstranit prostřednictvím externího zadávání. Podle metodiky, kterou Komise použila a kterou polské orgány nebo loděnice nezpochybnily, je kapacita vypočítána pomocí doby trvání montáže na skluzu a typické škály plavidel (jelikož se plavidla liší v hodnotě CGT, jejich montáž však může trvat stejně dlouho).
(178)
Výpočet stávající kapacity vzal v úvahu dobu skutečně potřebnou pro montáž (určitého typu) lodi na skluzu. Tato doba musí odrážet veškeré stávající nedostatky ve výrobním procesu, například nízkou produktivitu, překážky, zastaralá aktiva, neúčinný výrobní tok a problémy s pracovníky. Kromě doby montáže mohly být zohledněny pouze účinky finančních omezení vyplývajících z obtížné finanční situace loděnice. Nepravidelný přístup či žádný přístup k provoznímu kapitálu může vážně narušit výrobní proces. Jelikož se jedná o vnější činitel, který je typický pro všechny společnosti ve finančních potížích a nesouvisí s neefektivností samotné společnosti, Komise uznala, že skutečná výkonnost loděnice může být upravena za předpokladu bezproblémového přístupu k provoznímu kapitálu.
(179)
Odhad budoucí kapacity přihlížel k době pravděpodobně potřebné pro montáž (určitého typu) lodi na skluzu za předpokladu, že produktivita loděnice je srovnatelná s měřítkem stanoveným ostatními konkurenčními evropskými loděnicemi. Jinými slovy, je nutno vzít v úvahu účinky nezbytné modernizace zařízení a optimalizace pracovních podmínek (organizace, finance, dodávky, pracovníci).
(180)
Tato modernizace byla nevyhnutelná, pokud loděnice chtěla obnovit svou dlouhodobou životaschopnost. Související růst produktivity by loděnici umožnil snížit vstupy a vyrábět rychleji. Jelikož by se zlepšily různé aspekty výroby, kapacita ve smyslu schopnosti vyrobit určitý objem by se zvýšila. Je proto důležité uvést, že uzavření některých zařízení, například navrhované uzavření jednoho skluzu ve Štětínských loděnicích, může být vyrovnáno zvýšením kapacity zbývající části doku. Pokud měla být vyrovnávací opatření smysluplná, muselo být snížení kapacity takové, aby kapacita loděnice na konci období restrukturalizace, tj. po provedení investic a zvýšení produktivity, byla nižší než její stávající kapacita. Pouze tímto způsobem je možno sladit dva cíle, a to dosažení dlouhodobé životaschopnosti, což znamenalo zvýšení produktivity, a pokud možno co největší omezení nepříznivých účinků na obchod.
(181)
K zajištění konzistentnosti výpočtu stávající i budoucí kapacity je nutno použít stejnou sortimentní skladbu, tj. stejné typy plavidel. Alternativně je možno použít jako náhradní proměnnou „průměrné plavidlo“ (tj. průměrná hodnota CGT s přihlédnutím ke knize zakázek loděnice).
(182)
Na základě informací, které poskytla společnost SSN, byla její stávající kapacita při provozu s finančními omezeními odhadnuta v rozmezí od 177 tisíc CGT do 202 tisíc CGT v závislosti na tom, zda měla výroba loděnice zahrnovat chemické tankery, či nikoli. Kapacita loděnice bez finančních omezení činila 208 tisíc CGT (9,15 plavidla), pokud měla její výroba zahrnovat chemické tankery, a 238 tisíc CGT (10,7 plavidla), pokud její výroba nezahrnovala chemické tankery.
(183)
Loděnice uvedla, že investice, jež se předpokládají v plánu restrukturalizace z roku 2006, nebudou mít žádný dopad na dobu montáže, nýbrž se projeví spíše ve snížení nákladů. Rovněž bylo objasněno, že ačkoli by některé investice mohly zkrátit dobu montáže, tento účinek bude vyrovnán významnou změnou výrobní metody spočívající v dřívějším vybavení lodi. Loděnice rovněž objasnila, že k významnému zkrácení doby montáže by bylo nutno investovat do samotných skluzů. Loděnice tyto investice vyčíslila na 200 milionů EUR, což je částka, která je zjevně mimo její možnosti.
(184)
Budoucí kapacita by proto v případě, že nebudou uzavřena žádná zařízení, byla při scénáři neexistujících finančních omezení totožná se stávající kapacitou, tj. 208 tisíc CGT, pokud výroba zahrnuje chemické tankery, a 238 tisíc CGT bez chemických tankerů.
(185)
Po uzavření nejmenšího skluzu (Wulkan 1) by kapacita loděnice byla v rozmezí od 149 tisíc CGT (6,25 plavidla) pro sortiment s nejmenší náročností, pokud jde o CGT (s chemickými tankery), a 178 tisíc CGT (7,8 plavidla) u sortimentu s nejvyšší náročností s ohledem na CGT (bez chemických tankerů).
(186)
Na základě těchto údajů Komise zjistila, že snížení kapacity po uzavření malého skluzu bude podle předpokládané sortimentní skladby v rozmezí od 25 % do 46 %. Na tomto základě a s přihlédnutím ke skutečnosti, že by uzavření dalšího skluzu znamenalo snížení kapacity nejméně o 59 %, vyvodila Komise předběžný závěr, že uzavření nejmenšího skluzu, Wulkan 1, které Polsko navrhlo, je dostatečným vyrovnávacím opatřením.
2.9 OPATŘENÍ PODPORY
(187)
Komise zahájila formální vyšetřovací řízení týkající se opatření podpory popsaných v části B přílohy rozhodnutí. To zahrnovalo vklad kapitálu a dvě záruky za plnění, jež měly být poskytnuty agenturou ARP, a několik odkladů a odpisů daně z nemovitostí poskytnuté městem Štětín. Nominální hodnota těchto opatření činila 126 524 652 PLN.
(188)
Polsko Komisi informovalo, že dvě záruky za plnění uvedené jako opatření 62 a 63 v části B přílohy rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení nebyly poskytnuty (11). Polsko Komisi rovněž sdělilo, že odpisy daně z nemovitostí uvedené jako opatření 64 a 68 v části B rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení byly odloženy (12).
(189)
Tabulka 3 udává opatření provedená v období mezi 1. květnem 2004, dnem přistoupení Polska k EU, a 30. červnem 2007. Polsko tato opatření oznámilo dopisem ze dne 11. července 2007. Jejich nominální hodnota činí 259 560 990 PLN. Opatření 1 odpovídá opatření 61 v části B přílohy rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
(190)
Tabulka 3 zahrnuje úvěry poskytnuté KPS, které byly použity k financování potřeb loděnice s ohledem na provozní kapitál. V dopisech ze dne 11. července 2007 a 9. ledna 2008 Polsko tvrdilo, že tyto úvěry nepředstavují státní podporu, jelikož účtované úroky odpovídají posouzení rizik konkrétního projektu, pro nějž byl úvěr určen.
(191)
U těchto úvěrů poskytnutých v letech 2005-2007 KPS účtovala úrokovou sazbu ve výši těsně nad 6 %. Referenční sazba pro Polsko v období, kdy KPS poskytla úvěry loděnici, činila od 5,56 % do 6,24 %. KPS mimoto účtovala jednorázový poplatek v rozmezí od 0,1 % do 0,4 %. Podle polských orgánů požadovala KPS zajištění v podobě uznání vymáhání, dohody o postoupení pohledávek, bezpodmínečného platebního příkazu, neoznačeného dluhopisu nebo zastavení majetku (13).
(192)
Společnost KPS byla založena v roce 2004 jako dceřiná společnost zcela ve vlastnictví ARP s funkcí fondu rizikového kapitálu pro ARP. Měla sloužit především jako prostředek ke konsolidaci tří velkých loděnic v Polsku, od tohoto projektu však bylo v roce 2006 upuštěno. Podle informací, jež Polsko poskytlo v roce 2006 (14), měla být KPS financována kapitálovými vklady ARP, příspěvky formou věcného plnění (akcie v třetích společnostech) poskytnutými APR a revolvingovým bankovním úvěrem zaručeným ARP, který byl určen výhradně na podporu financování loděnic. Podle informací, jež jsou k dispozici na internetových stránkách vlády, měla KPS podporovat loďařské činnosti v Polsku rovněž emisemi obligací plně zaručených ARP. Dokument s názvem „Strategie pro odvětví stavby lodí (loděnice pro stavbu námořních lodí) v Polsku na období 2006-2010“ (15) skutečně potvrzoval, že KPS měla vytvořit zdroje z emisí dluhových nástrojů v hodnotě přibližně 100 milionů USD zajištěných aktivy vyhrazenými pro restrukturalizaci odvětví stavby lodí v podobě finančních prostředků, které státní pokladna převedla na ARP.
(193)
Tabulka 4 udává podporu, kterou ARP a KPS poskytly v období od 30. června 2007 do 15. února 2008 a která byla Komisi oznámena po 11. červenci 2007 dopisy ze dne 6. prosince 2007 a 12. února 2008. Udává rovněž další úvěry poskytnuté ARP a KPS, o nichž se Komise dověděla z informačního memoranda společnosti SSN z června 2008 (16), restrukturalizačního plánu společnosti Mostostal předloženého v červnu 2008 (17) a restrukturalizačního plánu předloženého v září 2008. Nominální hodnota těchto opatření činí 417 531 254 PLN.
(194)
Tabulka 5 udává nevymáhané veřejné pohledávky v podobě nedoplatků daně z nemovitostí ve výši 12 402 000 PLN za období od července 2003 do prosince 2004. Toto opatření odpovídá opatřením 64-68 v části B přílohy rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
(195)
Vzhledem k obtížné finanční situaci loděnice nemůže Komise vyloučit možnost, že společnosti SSN byla poskytnuta další státní podpora podobné povahy.
(196)
Společnost SSN měla prospěch ze záruk za plnění poskytnutých KUKE (dále jen „záruky za zálohové platby“ nebo „záruky KUKE“). Prakticky veškerá výroba lodí v loděnici od 1. května 2004 byla financována díky těmto zárukám. V období od 1. května 2004 do 30. května 2008 obdržela společnost SSN 96 záruk v celkové hodnotě 1 928 869 694 PLN (18). Ve svém podání ze dne 11. července 2007 Polsko Komisi informovalo, že v období do konce roku 2008 bude KUKE společnosti SSN nadále poskytovat záruky. Podle plánu restrukturalizace předloženého dne 12. září 2008 bylo společnosti SSN dne 26. června poskytnuto dalších deset záruk KUKE v celkové výši 429 578 282 PLN.
(197)
Společným znakem tohoto odvětví je, že loděnice obvykle nemají dostatečný provozní kapitál na stavbu lodí a spoléhají na financování z vnějších zdrojů, ať už prostřednictvím půjček (tzv. úvěry na výrobu), nebo zálohových plateb od majitelů lodí, z nichž je výroba financována. Majitelé lodí obvykle hradí 80 % ceny předem ve splátkách, které se časově shodují s určitými rozhodujícími fázemi výstavby, a zbývajících 20 % je hrazeno při dodání. Účast majitelů lodí na financování výstavby je proto zásadní. Úlohou záruk KUKE za zálohové platby pro společnost SSN bylo zajistit zálohové platby majitelů lodí proti riziku nedodání lodě ze strany loděnice.
(198)
Podle informací, které Polsko poskytlo, byly záruky KUKE poskytovány společnosti SSN takto. Za prvé byla s majitelem lodi podepsána smlouva, která byla obvykle podmíněna tím, že loděnice ve stanovené lhůtě prokáže, že se za financování výroby zaručí KUKE. KUKE vydala rozhodnutí za tím účelem, že zajistí financování celé lodi zaručením zálohových plateb. V následných individuálních dohodách KUKE aktivovala záruku za každou jednotlivou zálohovou platbu (obvykle čtyři). Celková účast KUKE na možném nedodání lodi loděnicí obvykle činí 80 % celé kupní ceny, což odpovídá celkovým zálohovým platbám uhrazeným majitelem lodi před dodáním. Tato celková účast je známá, když KUKE vydává rozhodnutí o zajištění zálohových plateb uskutečněných majitelem lodi. Platnost záruky skončí při dodání lodi.
(199)
Činnosti KUKE jakožto polské vývozní úvěrové agentury se liší (19) a lze je v zásadě rozdělit na komerční část podnikání a činnost prováděnou jménem státní pokladny či zaručenou státní pokladnou. Posledně uvedená činnost je vykonávána prostřednictvím odděleného bankovního účtu nazvaného „Interes Narodowy“. Záruky vztahující se na společnost SSN spadají do činnosti zaručené státní pokladnou.
(200)
Podle informací poskytnutých Polskem byly záruky KUKE za zálohové platby společnosti SSN poskytovány za záruční prémii, která se lišila podle hodnoty záruky. Poplatek činil 2 % ročně u záruk nižších než 35 milionů PLN a 1 % ročně u záruk vyšších než 35 milionů PLN. Jako zajištění KUKE požadovala převod vlastnictví lodi, lodi nacházející se ve výstavbě nebo materiálu.
(201)
Z tabulek č. 3-5 a výše uvedených informací vyplývá, že od 1. května 2004 byla společnost SSN příjemcem opatření v celkové nominální hodnotě ve výši 3 047 943 120,5 PLN (přibližně 896 milionů EUR).
Tabulka 3
Státní podpora poskytnutá společnosti SSN v období od 1. května 2004 do 30. června 2007, údaje poskytnuté polskými orgány
Č.
Orgán poskytující podporu
Nástroj podpory
Právní základ
Č. rozhodnutí nebo smlouvy
Datum udělení
Datum účinnosti
Úroky
Doba poskytování podpory
Nominální hodnota podpory
(v PLN)
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
1.
ARP
Kapitálový vklad
Zákon ze dne 15.9.2000 o obchodních společnostech (Dz.U. č. 94, 1037 ve znění pozdějších předpisů)
Rep. A č. 4528/2004
21.12.2004
20.6.2005
Nepoužije se
Jednorázová podpora
61 752 652,83
2.
KPS
Úvěr
Zákon ze dne 23.4.1964 občanský zákoník (Dz.U. č. 16, 93 ve znění pozdějších předpisů)
Smlouva č. 1/10/2005
13.10.2005
14.10.2005
1M WIBOR +2 %
13.4.2006
20 000 000,00
3.
KPS
Úvěr
Zákon ze dne 23.4.1964 občanský zákoník (Dz.U. č. 16, 93 ve znění pozdějších předpisů)
Smlouva č. 1/2/2006
15.2.2006 (přílohy: 27.4.2006, 24.8.2006, 26.9.2006, 27.11.2006, 21.12.2006, 31.1.2007)
21.2.2006
27.4.2006
27.9.2006
16.2.2007
21.2.2007
30.3.2007
1.5.2007
31.5.2007
Žádné údaje
31.8.2009
68 405 400,00
(18 000 000,00 USD)
4.
KPS
Úvěr
Zákon ze dne 23.4.1964 občanský zákoník (Dz.U. č. 16, 93 ve znění pozdějších předpisů)
Smlouva č. 12.1.2007
12.1.2007
3.4.2007
5.4.2007
16.4.2007
26.4.2007
30.4.2007
16.5.2007
31.5.2007
Žádné údaje
31.1.2009
82 902 937,50 (21 375 000,00 USD)
5.
KPS
Úvěr
Zákon ze dne 23.4.1964 občanský zákoník (Dz.U. č. 16, 93 ve znění pozdějších předpisů)
Smlouva č. 1/2/2007
9.2.2007 (přílohy: 29.3.2007, 4.4.2007)
9.2.2007
WIBOR 1M +2,25 %
27.4.2007
12 200 000,00
6.
KPS
Úvěr
Zákon ze dne 23.4.1964 občanský zákoník (Dz.U. č. 16, 93 ve znění pozdějších předpisů)
Smlouva č. 2/2/2007
12.2.2007
12.2.2007
WIBOR 1M +2,25 %
12.8.2007
14 300 000,00
Celkem
259 560 990,33
Tabulka 4
Další podpora poskytnutá společnosti SSN v období od 30. června 2007 do 12. září 2008, údaje poskytnuté polskými orgány
Č.
Orgán poskytující podporu
Nástroj podpory
Právní základ
Datum udělení
Nominální hodnota podpory
(v PLN)
1
2
3
4
5
6
7.
KPS
Kapitálový vklad
Smlouva
7.8.2007
9 999 954,69
8.
KPS
Kapitálový vklad
7.8.2007
33 999 919,80
9.
ARP
Kapitálový vklad
Smlouva mezi společností SSN a ARP o státní podpoře ve formě vložení kapitálu
19.9.2008
86 000 151,93
10.
ARP
Úvěr
Zákon ze dne 30.8.1996 o komercializaci a privatizaci (Dz. U. 02.171.1397 ve znění pozdějších předpisů)
5.12.2007
49 000 000,00
11.
ARP
Úvěr
Smlouva OPP/3/08
6.2.2008
41 000 000,00
12.
KPS
Úvěr
Smlouva 1/11/2007
23.11.2007
9 000 000,00
13.
KPS
Úvěr
Smlouva 1.3.2008
5.3.2008
20 000 000,00
14.
ARP
Úvěr
Smlouva OPP/5/08
30.9.2009
32 250 000,00
15.
KPS
Úvěr
12.8.2007
4 709 380,37
16.
ARP
Přeměna dluhu na kmenové akcie
Rep. A. č. 6603/2008, 8014/2008
20.6.2008
110 999 077,11
17.
KPS
Přeměna dluhu na kmenové akcie
Rep. A. č. 6603/2008, 8014/2008
20.6.2008
20 572 770,24
Celkem
417 531 254,1
Tabulka 5
Veřejné závazky nevymáhané po 1. květnu 2004
Č.
Orgán poskytující podporu
Nástroj podpory
Závazek
Dlužná částka
(v PLN)
12.
Město Štětín
Odklad
Dlužná daň z nemovitostí za období mezi červencem 2003 a prosincem 2004
12 402 000,00
3. POSOUZENÍ
3.1 PRAVOMOC KOMISE
(202)
Bod 3 přílohy IV Smlouvy o přistoupení stanoví tzv. prozatímní mechanismus. Představuje právní rámec pro posouzení režimů podpory a jednotlivých opatření podpory provedených v novém členském státě přede dnem jeho přistoupení k EU, které jsou nadále použitelné po přistoupení.
(203)
Opatření podpory, která byla provedena před přistoupením a nejsou použitelná po přistoupení, nemůže Komise posoudit na základě prozatímního mechanismu, ani řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(204)
Na druhou stranu opatření, která byla provedena až po přistoupení, posoudí Komise jako oznámenou podporu nebo jako protiprávní podporu na základě řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(205)
K zjištění data, k němuž bylo určité opatření provedeno, je příslušným kritériem právně závazný akt, jímž se příslušný vnitrostátní orgán zavazuje k poskytnutí podpory (20). To, zda je správní akt právně závazný, je věcí vnitrostátního práva. Komise však musí (zejména ve sporných případech) být s to přezkoumat tyto správní akty a na základě jejich formy a obsahu posoudit, zda mohou na straně příjemců vést k oprávněným očekáváním, která jsou vymahatelná u polského soudu. Tato schopnost přezkoumat vnitrostátní správní akty je nezbytná pro výkon výlučné pravomoci Komise schvalovat výjimky z obecného zákazu státní podpory s ohledem na opatření, jež Polsko provedlo po 1. květnu 2004.
(206)
Opatření je použitelné po přistoupení, pokud bylo provedeno před přistoupením, avšak po přistoupení vede k poskytnutí další podpory nebo zvýšení částky již udělené podpory, tj. pokud přesná hospodářská účast státu není známa v okamžiku udělení podpory, ani v okamžiku přistoupení.
(207)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení dospěla Komise na základě informací předložených Polskem k závěru, že řada opatření oznámených Komisi ve skutečnosti představovala novou podporu, jež má být udělena po 1. květnu 2004, dni přistoupení Polska k EU. Komise se zejména domnívala, že novou podporu představuje kapitálový vklad, dvě záruky za plnění a odpis a odklad daně z nemovitostí.
(208)
Polsko za prvé Komisi informovalo, že dvě sporné záruky za plnění (opatření 62 a 63 v části B přílohy rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení) nakonec nebyly vůbec poskytnuty. Proto se na ně toto rozhodnutí nevztahuje.
(209)
Polsko za druhé potvrdilo, že dluh vůči městu Štětín v souvislosti s daní z nemovitostí vzniklý v období mezi červencem 2003 a prosincem 2004 (opatření 64-68 v části B přílohy rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení) nebyl vymáhán, ani dosud odepsán. To znamená, že po dni přistoupení byl závazek převeden a nebyl vymáhán. V ustálené judikatuře (21) je stanoveno, že trvalé nevymáhání veřejných pohledávek může představovat státní podporu, jak bude podrobněji projednáno níže. Toto nevymáhání jednoznačně spadá do pravomoci Komise podle článku 88 Smlouvy o ES, pokud se týká období po přistoupení. Na tato opatření se proto vztahuje toto rozhodnutí.
(210)
Za třetí, co se týká kapitálového vkladu ARP (opatření 61 v části B přílohy rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení), připomínky, které Polsko a třetí strany předložily k rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, Komisi nepřesvědčily, že toto opatření nepředstavuje novou podporu. Na toto opatření se proto vztahuje toto rozhodnutí.
(211)
Komise níže objasní důvody, proč nemůže přijmout tvrzení předložená Polskem a zúčastněnými stranami.
(212)
Co se týká tvrzení Polska, že kapitálový vklad je nutno posoudit v rámci rozsáhlého programu polské vlády na záchranu odvětví stavby lodí v Polsku, Komise se domnívá, že takovýto obecný vládní program nemůže vést k oprávněnému očekávání na straně společnosti SSN, že jeden z jejích akcionářů, ARP, musí provést celý kapitálový vklad. Ve skutečnosti nebyla ARP z rozpočtových důvodů schopna provést plně kapitálový vklad oznámený v plánu restrukturalizace z roku 2003.
(213)
Co se týká tvrzení Polska, že Komise uplatňuje kritéria práva ES na události a vnitrostátní právo před přistoupením, pravomoc Komise jednat s ohledem na opatření provedená před přistoupením je stanovena v aktu o přistoupení, který je pro Společenství a Polsko závazný. Komise vykládá pojem „provedený před přistoupením“ analogicky s pojmem poskytnutí podpory (22).
(214)
Polsko tvrdí, že podle vnitrostátního práva bylo nutné pouze schválení restrukturalizačního plánu a opatření v něm obsažených předsedou Úřadu na ochranu hospodářské soutěže a spotřebitelů. Komise se nedomnívá, že toto schválení může být považováno „za provedení opatření před přistoupením“. Vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž ověřil slučitelnost podpory s vnitrostátními právními předpisy v oblasti státních podpor, avšak stejně jako při přezkumu státní podpory Komisí podle článku 88 Smlouvy o ES jeho schválení nevede k oprávněným očekáváním podle vnitrostátního práva, že podpora bude skutečně udělena.
(215)
Polsko rovněž považuje za nespornou skutečnost, že kapitálový vklad uvedený v plánu restrukturalizace z roku 2003 byl dohodnutý mezi společností SSN a ARP. Jak Komise uvedla v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, je nutno mít za to, že podpora byla poskytnuta, pokud příslušný orgán přijme akt, jenž podle vnitrostátního práva může vést k oprávněným očekáváním (která jsou vymahatelná u vnitrostátního soudu), že podpora bude udělena. Komise musí být za účelem výkonu své pravomoci na základě aktu o přistoupení samozřejmě schopna ověřit, zda tomu tak je. Polsko ani zúčastněné třetí strany neposkytly žádné důkazy, že by společnost SSN mohla u vnitrostátního soudu uplatnit oprávněná očekávání z toho důvodu, že v plánu restrukturalizace z roku 2003, který schválila ARP, byl zahrnut celkový kapitálový vklad ve výši 241 milionů PLN. Ve skutečnosti byla k provedení tohoto kapitálového vkladu nezbytná dvě usnesení mimořádné valné hromady akcionářů: usnesení ze dne 29. dubna 2004 (180 milionů PLN) (23) a 24. prosince 2004 (61 milionů PLN).
3.2 STÁTNÍ PODPORA VE SMYSLU ČL. 87 ODST. 1 SMLOUVY O ES
3.2.1 EXISTENCE STÁTNÍ PODPORY
(216)
Čl. 87 odst. 87 odst. 1 Smlouvy o ES stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
(217)
Komise uvádí, že veškerá opatření popsaná v části 2.7 byla provedena státem nebo ze státních prostředků a vzhledem k tomu, že byla provedena ve prospěch jednoho konkrétního podniku, jsou selektivní.
(218)
Společnost SSN je jednou z největších loděnic v Evropě. V posledních letech představovala kontejnerová plavidla více než 60 % knihy zakázek loděnice. Společnost SSN proto aktivně soutěží s loděnicemi v Německu a Dánsku. Trvalé dotování společnosti SSN, které jí umožnilo uzavírat smlouvy bez úplného vyhodnocení nebo kompenzace souvisejících rizik, mělo nepříznivý dopad na ostatní evropské loděnice schopné vyrábět kontejnerová plavidla.
(219)
Komise podotýká, že společnost SSN působí rovněž v jiných segmentech nákladních lodí a nabízí výrobky jako víceúčelová plavidla, chemické tankery a lodě typu ro-ro (včetně ro-pax a con-ro) a soutěží v těchto segmentech s ostatními evropskými loděnicemi. Například tankery na přepravu výrobků a chemické tankery představovaly koncem roku 2006 přibližně 8 % knih zakázek evropských loděnic. V těchto segmentech působí zejména německé a rumunské loděnice.
(220)
Na základě výše uvedených skutečností Komise vyvozuje závěr, že státní podpora poskytnutá společnosti SSN ovlivnila obchod mezi členskými státy.
(221)
Komise musí rovněž určit, zda opatření provedená ve prospěch společnosti SSN udělila nepatřičnou výhodu, a tím narušila nebo mohla narušit hospodářskou soutěž. Komise poznamenává, že polské orgány zpochybnily hodnocení úvěrů KPS a záruk KUKE jako státní podpory a tvrdily, že opatření splnila kritérium tržního investora. Polsko nezpochybnilo hodnocení ostatních opatření, jichž se týká toto rozhodnutí, jako státní podpory.
(222)
Komise níže objasní, proč soustavné nevymáhání veřejných pohledávek nesplňuje kritérium věřitele v tržním hospodářství. Komise poté podrobně posoudí opatření, která Polsko zpochybnilo. Komise nakonec posoudí okolnosti, za nichž byla opatření, jichž se týká toto rozhodnutí, provedena a jejich dopad na hospodářskou soutěž.
a) Nevymáhání veřejných pohledávek
(223)
V ustálené judikatuře (24) je stanoveno, že soustavné nevymáhání veřejných pohledávek může představovat státní podporu, jak bude podrobněji projednáno níže. Takovéto nevymáhání jednoznačně spadá do pravomoci Komise podle článku 88 Smlouvy o ES, pokud se týká období po přistoupení. Komise se domnívá, že by žádný věřitel v tržním hospodářství nesouhlasil s takovýmto dlouhodobým odkladem splacení jeho pohledávek. Polsko mimoto neposkytlo žádné důkazy, že příslušný daňový orgán přijal opatření k vymáhání veřejných pohledávek za společností SSN, zejména prostřednictvím řízení o vymáhání pohledávky nebo na základě úpadkového zákona. Toto nevymáhání je mimoto v rozporu s prohlášením polských orgánů, že od 1. května 2004 společnost SSN pravidelně plní své veřejné závazky a s ohledem na tyto závazky nevyužila žádné odklady nebo splátkové kalendáře.
b) Opatření, která Polsko zpochybnilo jakožto opatření splňující kritérium investora v tržním hospodářství
(224)
Co se týká podpory poskytnuté KPS v podobě úvěrů na provozní kapitál, Komise nemůže přijmout tvrzení Polska, že tyto úvěry nezahrnovaly státní podporu. Komise podotýká, že úroková sazba, kterou KPS účtovala, byla víceméně na úrovni referenční sazby. Podotýká rovněž, že se společnost SSN řadu let nacházela ve velmi obtížné finanční situaci. Společnost SSN nebyla s to získat žádné jiné financování výroby z vnějších zdrojů se státní podporou, buď v podobě účasti KPS nebo záruk. Její provozní kapitál byl financován ze zálohových plateb, jež byly plně kryty zárukami KUKE, nebo úvěry KPS. Nelze proto mít za to, že úroková sazba účtovaná KPS odráží plně riziko, které KPS nesla. Je pravdou, že KPS požadovala zajištění, hodnota tohoto zajištění je však sporná; je nutno připomenout, že KUKE požadovala podobné zajištění a že vzhledem k poměru pasiv a aktiv společnosti SSN je nepravděpodobné, že by se KPS podařilo jako zajištění získat prvořadé pohledávky za aktivy loděnice. Polsko každopádně neposkytlo podrobné informace, které by Komisi umožnily posoudit skutečnou hodnotu požadovaného zajištění.
(225)
Komise dále nevidí žádný rozdíl mezi úvěry poskytnutými KPS a úvěry poskytnutými ARP, vlastníkem KPS. Lze obtížně souhlasit s tvrzením polských orgánů, že úvěry poskytnuté ARP představují státní podporu, zatímco úvěry poskytnuté její dceřinou společností, KPS, jsou slučitelné se zásadou investora v tržním hospodářství.
(226)
Komise nemůže přijmout tvrzení Polska, že úvěry poskytnuté KPS v konsorciu s bankami Bank Handlowy S.A. a Bank Pekao S.A. (opatření 3 a 4 v tabulce 3, 201. bod odůvodnění) byly uděleny za tržních podmínek a že vzhledem k tomu, že se KPS a banky účastnily konsorcia a poskytly financování „za podobných podmínek“, neobsahuje příspěvek KPS státní podporu.
(227)
Komise poznamenává, že v době, kdy konsorcium poskytlo úvěry, byla společnost SSN podnikem v obtížích. Bez státní podpory by loděnice nemohla získat na trhu žádné financování v podobě záruky nebo účasti na financování jako v případě dotyčných opatření. Jelikož nebylo poskytnuto žádné jiné financování z vnějších zdrojů než financování konsorcia s KPS, zdá se, že banky byly ochotny loděnici půjčit finanční prostředky pouze kvůli účasti KPS na této transakci.
(228)
Komise dále poznamenává, že úroková sazba, kterou KPS účtovala u úvěrů pro společnost SSN, byla podobná jako referenční sazba pro Polsko v době poskytnutí úvěrů. Podle sdělení Komise o způsobu stanovování referenčních a diskontních sazeb (25) je referenční sazba oznámená Komisí spodní sazbou, kterou lze v případech zvláštního rizika (např. podnik v obtížích nebo není-li poskytnuto zajištění, jež je obvykle požadováno bankami) zvýšit. V tomto případě nebyla úroková sazba zvýšena, aby se přihlédlo k obtížné situaci společnosti SSN.
(229)
Komise podotýká, že společnost KPS byla založena jako fond ovládaný státem s cílem veřejné politiky a její financování bylo zcela poskytnuto nebo zaručeno státem prostřednictvím ARP. Podle dokumentu „Strategie pro odvětví stavby lodí (loděnice pro stavbu námořních lodí) v Polsku na období 2006-2010“ byla KPS „založena s cílem organizovat financování výroby loděnic, dokud nebudou loděnice převzaty soukromými investory“. Strategie, jejíž cíle nejsou pouze hospodářské, nýbrž rovněž sociální a makroekonomické (26), poskytuje KPS spolu s ARP, státní pokladnou a ostatními příslušnými veřejnými subjekty řadu pravomocí. Finanční vazby KPS na ARP a státní pokladnu jsou zřejmé a KPS působí spíše jako prostředek pro převod aktiv vyčleněných ve státním rozpočtu pro loděnice v Polsku, včetně společnosti SSN.
(230)
Vzhledem k těmto činitelům vyvozuje Komise závěr, že KPS nejednala jako investor v tržním hospodářství, když společnosti SSN poskytla úvěry na provozní kapitál.
(231)
Ve svých připomínkách po přijetí rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Polsko uvedlo, že záruky za zálohové platby, které KUKE poskytla společnosti SSN, nepředstavují státní podporu. Komise nemůže toto tvrzení přijmout.
(232)
Komise za prvé připomíná, že záruky KUKE za zálohové platby jsou zaručeny státní pokladnou a vedeny na zvláštním bankovním účtu s názvem „Interes Narodowy“. Pokud by tento účet neobsahoval dostatečné finanční prostředky, KUKE může čerpat úvěry ze státní pokladny nebo využít úvěrové záruky státní pokladny.
(233)
Komise za druhé připomíná své rozhodnutí ze dne 18. července 2007 ve věci N 105/2007 (27), v němž jako režim nezahrnující státní podporu schválila režim, podle něhož KUKE uskutečňuje program pojištění vývozních úvěrů zaručených státní pokladnou. Tento režim v současnosti zahrnuje druh záruk za plnění, jež jsou společnosti SSN poskytovány řadu let. Komise podotýká, že tento režim výslovně vylučuje (28) podniky ve finančních potížích ve smyslu pokynů pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích. Hlavním znakem režimu je to, že záruční prémie jsou stanoveny na základě posouzení rizik. Například záruční prémie pro společnost patřící do nejvyšší rizikové kategorie odpovídá […] % p.a. v případě záruk trvajících po dobu kratší než dva roky a […] % p.a. v případě záruk delších než dva roky. Základní prémie činí […] % p.a. Pro srovnání, záruky pro společnost SSN byly KUKE poskytovány s prémií ve výši 2 % p.a., pokud byla záruka nižší než 35 milionů PLN, a s prémií ve výši 1 % p.a., jestliže záruka překračovala tuto částku.
(234)
Je zřejmé, že společnost SSN nebyla způsobilá pro záruky, na něž se vztahoval výše popsaný režim, který Komise schválila jako režim nezahrnující podporu. Záruky poskytnuté společnosti SSN proto zahrnují podporu.
(235)
Mimoto je zjevné, že záruční prémie účtovaná společnosti SSN je mnohem nižší než základní prémie používaná u záruk pro zdravé společnosti a několikrát nižší než prémie účtovaná vysoce rizikovým společnostem, jež byly v rámci výše popsaného režimu přesto způsobilé. Komise vyvozuje závěr, že záruční prémie hrazená společností SSN neodpovídá tržní prémii, tyto záruky proto představují státní podporu.
(236)
Za třetí, podle sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (29) platí, že dlužník nesmí mít finanční potíže, aby jednotlivá státní záruka nepředstavovala státní podporu. Tak tomu v tomto případě zjevně není. Podle téhož sdělení platí, že má-li dlužník finanční potíže, může prvek podpory v záruce dosáhnout stejné výše jako částka krytá zárukou.
(237)
Komise poznamenává, že se společnost SSN spoléhala výhradně na záruky KUKE a státní pokladny a na trhu se jí nepodařilo získat žádné jiné záruky. To podporuje závěr Komise, že záruky za zálohové platby poskytnuté KUKE představují státní podporu.
(238)
Na základě výše uvedených skutečností Komise vyvozuje závěr, že KUKE nejednala jako hospodářský subjekt v tržním hospodářství, když záruky rozšířila na společnost SSN.
c) Narušení hospodářské soutěže způsobené státní podporou pro společnost SSN
(239)
Komise uvádí, že díky plnému spoléhání se na státní podporu se společnost SSN podílela na praktikách narušujících hospodářskou soutěž, například stanovování cen nižších než výrobní náklady, a neutrpěla důsledky, jež tyto praktiky obvykle přinášejí, tj. odchod z trhu.
(240)
Komise dále poznamenává, že hlavním trvalým problémem společnosti SSN bylo to, že uzavřela smlouvy, jež se ukázaly jako ztrátové kvůli trvalému posilování zlotého vůči dolaru, což je převládající měna v odvětví stavby lodí, a růstu světových cen ocelových plechů. Tyto vnější činitele byly určeny jako hlavní hrozby pro provoz loděnice již v plánu restrukturalizace z roku 2002, pak znovu v novém plánu restrukturalizace z roku 2006 a nakonec během pokusu o privatizaci v roce 2008.
(241)
Ačkoli si vedení loděnice bylo vědomo těchto nebezpečí, loděnice nadále uzavírala smlouvy, aniž přijala opatření k snížení těchto rizik, či přijala pouze opatření s omezeným dopadem. Tyto obchodní praktiky pokračovaly v období nebývalého boomu na trhu pro stavbu lodí mezi roky 2004 a 2008, kdy ceny lodí vzrostly na nebývalé úrovně. V důsledku tohoto jednání se loděnici podařilo zachovat provoz a udržet zaměstnanost, avšak za cenu obrovských ztrát u běžné výroby lodí. Podle hloubkové kontroly, kterou provedla společnost Amber v prvním pololetí 2008, a jak potvrdilo Polsko, stávající kniha zakázek s termíny dodání v roce 2008 a 2009 je rovněž zatížena značnými ztrátami kvůli ztrátovým smlouvám uzavřeným bez jakýchkoliv opatření k snížení rizik nebo se zjevně nedostatečnými opatřeními.
(242)
Na tomto základě Komise vyvozuje závěr, že veškerá opatření ve prospěch společnosti SSN narušovala nebo mohla narušit hospodářskou soutěž na trhu pro stavbu lodí.
(243)
Závěrem se Komise domnívá, že veškerá opatření ve prospěch společnosti SSN jsou státní podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
3.2.2 MOŽNOST POLSKA A ZÚČASTNĚNÝCH TŘETÍCH STRAN PODAT PŘIPOMÍNKY
(244)
Rozhodnutím ze dne 1. června 2005 zahájila Komise formální vyšetřovací řízení s ohledem na řadu opatření, jež měla být provedena podle různých právních základů jak místním orgánem, tak i agenturou ARP ve vlastnictví státu, a která zahrnovala restrukturalizaci dluhu, kapitálový vklad a záruky za plnění.
(245)
Komise rovněž uvedla, že nelze přijmout tvrzení Polska, že zálohové platby majitelů lodí je nutno považovat za vlastní příspěvek. V této souvislosti Komise vyjádřila pochybnosti, zda záruky KUKE za zálohové platby nepředstavují státní podporu, a oznámila, že prošetří povahu těchto záruk.
(246)
Polské orgány předložily své připomínky, a ačkoliv zpochybnily pravomoc Komise posoudit slučitelnost některých dotčených opatření, nezpochybnily závěr Komise, že pokud byla tato opatření provedena po přistoupení Polska k EU, představují novou podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Výjimkou byla povaha záruk poskytnutých KUKE, jež údajně neobsahují státní podporu. Později Polsko rovněž tvrdilo, že úvěry poskytnuté KPS nepředstavují státní podporu. Komise se těmito argumenty Polska zabývala výše.
(247)
V průběhu šetření Komise se strategie polské vlády jako většinového vlastníka společnosti SSN několikrát významně změnila, jak dokládá výše uvedený popis událostí. Strategie konsolidace odvětví stavby lodí byla nahrazena strategií částečné privatizace loděnice, jež byla později nahrazena strategií úplné privatizace. V současnosti je tato poslední strategie ohrožena zjevně nedostatečným zájmem trhu o koupi loděnice.
(248)
Jak bylo popsáno výše, Komise byla v pravidelném kontaktu s polskými orgány jakožto vlastníkem společnosti SSN a se samotnou společností SSN. Komise pravidelně Polsko i loděnici informovala, že veškerá opatření provedená ve prospěch loděnice ze státních prostředků se vší pravděpodobností představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES vzhledem k obtížné finanční situaci loděnice a prakticky neexistenci jakéhokoliv financování z vnějších zdrojů, jež by nezahrnovalo státní podporu. Komise rovněž upozornila, že tato státní podpora byla poskytnuta v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy a zjevně není slučitelná se společným trhem. Komise rovněž opakovaně poukázala na skutečnost, že záruky KUKE poskytnuté společnosti SSN představují státní podporu.
(249)
Během šetření Komise získala další informace o činnosti KPS a o povaze úvěrů na provozní kapitál, jež KPS poskytla loděnici. Komise sdělila Polsku, že tyto úvěry se vší pravděpodobností představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
3.3 SLUČITELNOST PODPORY: VÝJIMKA PODLE ČL. 87 ODST. 3 SMLOUVY O ES
(250)
Hlavním cílem opatření je pomoci společnosti ve finančních potížích a udržet ji. V těchto případech je možno použít výjimku podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, jež umožňuje schválit státní podporu, která má usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem, jsou-li splněny příslušné podmínky.
(251)
Podpora na záchranu a restrukturalizaci upadajících společností je v současnosti upravena pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (30) (dále jen „pokyny“), které nahradily dřívější text přijatý v roce 1999 (31) (dále jen „pokyny z roku 1999“).
(252)
Přechodná ustanovení v pokynech stanoví, že oznámení evidovaná před 10. říjnem 2004 budou posuzována z hlediska kritérií platných v době oznámení (bod 103). V daném případě byla některá opatření Komisi oznámena v rámci „prozatímního mechanismu“ stanoveného v bodě 3 přílohy IV Smlouvy o přistoupení dne 29. dubna 2004, kdy platily pokyny z roku 1999. V pokynech je však stanoveno, že se vztahují na posouzení jakékoli podpory na záchranu či restrukturalizaci poskytnuté bez schválení Komise (protiprávní podpora), pokud je část nebo celá podpora poskytnuta po 1. říjnu 2004 (bod 104 první pododstavec). Komise uvádí, že téměř všechna opatření popsaná v tabulce č. 3 a tabulce č. 4 byla provedena protiprávně po tomto dni, a že proto platí pokyny z roku 2004.
(253)
Pokyny platí pro podniky ve všech odvětvích s výjimkami uvedenými v bodě 18 pokynů. Bod 12 rámce pro státní podporu pro stavbu lodí (32), který představuje právní rámec pro posouzení státní podpory pro toto odvětví, odkazuje na pokyny jako na příslušný právní základ pro posouzení podpory na záchranu a restrukturalizaci.
(254)
Pokyny umožňují udělit podporu na záchranu jako dočasnou pomoc pro podniky ve finančních potížích s cílem poskytnout jim čas na vypracování plánu restrukturalizace nebo likvidace nebo vyřešit akutní krizi v souvislosti s likviditou, kterou lze vyřešit v době, na niž se vztahuje podpora na záchranu.
(255)
Komise podotýká, že státní podpora poskytnutá společnosti SSN nesplňuje požadavek, aby se jednalo o dočasnou pomoc, jelikož veškerá opatření podpory zahrnovala období, jež značně přesahovala stanovených šest měsíců, nebo požadavek, aby se jednalo o vratnou pomoc, jelikož podpora obsahovala nevratná opatření, například kapitálové vklady srovnatelné s granty.
(256)
Komise proto vyvozuje závěr, že opatření, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, nejsou slučitelná se společným trhem jako podpora na záchranu.
(257)
Podle definice obsažené v bodě 17 pokynů vychází podpora na restrukturalizaci z uskutečnitelného a vnitřně provázaného plánu s širokým pokrytím, jehož cílem je obnovit v přiměřené lhůtě dlouhodobou životaschopnost podniku. Restrukturalizace obvykle zahrnuje tyto prvky: restrukturalizaci veškerých aspektů činnosti podniku a reorganizaci a racionalizaci činností podniku; to zahrnuje ukončení ztrátových činností a finanční restrukturalizaci. Restrukturalizaci činností využívající státní podporu však nelze omezit na nápravu minulých ztrát, aniž by se zabývala příčinami těchto ztrát, tj. bez provedení skutečné restrukturalizace. Pokyny vyžadují, aby podpora na restrukturalizaci byla omezena na nezbytné minimum, a proto významná část restrukturalizace musí být financována ze zdrojů, které nezahrnují státní podporu. Aby bylo zajištěno, že nepříznivé účinky podpory a narušení hospodářské soutěže jsou omezeny na nejnižší možnou míru, je nutno přijmout vyrovnávací opatření.
(258)
Vzhledem k povaze podpory na restrukturalizaci, jež velmi narušuje hospodářskou soutěž, se Komise domnívá, že podpora pro podniky v obtížích může přispět k rozvoji hospodářských činností, aniž by nepříznivě ovlivnila obchod v míře, která je v rozporu se zájmem Společenství, pouze tehdy, jsou-li splněny všechny podmínky stanovené v pokynech.
(259)
Komise bude níže analyzovat, zda byly tyto podmínky splněny.
(260)
K posouzení slučitelnosti opatření představujících novou podporu, a zejména schopnosti procesu restrukturalizace obnovit životaschopnost podniku a omezení podpory na nezbytné minimum, musí Komise posoudit plán restrukturalizace a podporu jako celek, včetně „minulé podpory“, tj. podpory poskytnuté před přistoupením, která není poté použitelná.
3.3.1 ZPŮSOBILOST PODNIKU
(261)
Podle pokynů se za podnik v obtížích, a proto způsobilý pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, považuje podnik, který není schopen z vlastních zdrojů nebo finančních prostředků, které získá od akcionářů či společníků nebo prostřednictvím vnějších výpůjček, zamezit ztrátě, která by jej bez vnějšího zásahu ze strany orgánů veřejné moci v krátkodobém nebo střednědobém výhledu téměř jistě odsoudila k ukončení podnikatelské činnosti. Pokyny rovněž uvádějí typické příznaky toho, že podnik je v potížích, například rostoucí ztráty nebo snižování obratu.
(262)
V bodě 12 pokynů z roku 1999 je stanoveno, že nově vytvořený podnik není způsobilý pro podporu na restrukturalizaci, i když je jeho počáteční finanční situace nejistá. To platí například tehdy, když po likvidaci původního podniku vznikne nový podnik nebo když dotyčný podnik pouze převezme aktiva původního podniku. V pokynech je upřesněno, že za nově vytvořený podnik se podnik považuje v zásadě během prvních tří let po zahájení činnosti v příslušné oblasti.
(263)
Polské orgány tvrdí, že SSN je pouze jiný název pro společnost ASS, která existovala a spolupracovala se SSPH a SS před jejich úpadkem.
(264)
Ze všech okolností však vyplývá, že společnost SSN nepřevzala dluhy společností SSPH nebo SS a že tyto dluhy zůstaly těmto dvěma společnostem a byly řešeny v rámci úpadkového řízení. Polsko uvedlo, že společnost SSN převzala dluhy společnosti SSPH související s dodavateli ve výši 15 milionů PLN, neposkytly však žádné další informace nebo doklady.
(265)
Společnost SSN proto svou činnost zahájila bez dluhů svých předchůdců. Polské orgány neposkytly žádné důkazy, že společnost SSN převzala jakékoli dluhy. Vzhledem k rozsahu podnikatelské činnosti loděnice by závazek ve výši 15 milionů PLN, který údajně tato společnost převzala, neodůvodnil tvrzení, že mezi společnostmi SSPH/SS a SSN existovala hospodářská kontinuita. Komise mimoto podotýká, že existující smlouvy byly převzaty během výrobního cyklu, kdy byly závazky vyrovnány pohledávkami, nepředstavovaly proto žádnou dodatečnou zděděnou zátěž. Společnost SSN ve skutečnosti uzavřela pro tyto lodě nové smlouvy (33).
(266)
Za druhé, ačkoli Komise bere na vědomí, že společnost ASS společně se společností SS působila v odvětví stavby lodí před úpadkem společnosti SSPH (rámcová smlouva a nájemní smlouva z ledna 2002), Komise rovněž podotýká, že pouhá velikost společnosti SSN po červnu 2002 v porovnání s velikostí společnosti ASS před červnem 2002 zpochybňuje tvrzení, že mezi těmito dvěma subjekty existovala hospodářská kontinuita. Z výkazu zisků a ztrát vyplývá, že se obrat zvýšil z 88 milionů PLN v roce 2001 na 425 milionů PLN v roce 2002 a 1 100 milionů PLN v roce 2003.
(267)
Komise proto vyvozuje závěr, že nemůže uznat tvrzení polských orgánů, že společnost SSN byla pokračováním společnosti ASS, jež existovala dlouho před úpadkem společnosti SSPH. Z ekonomického hlediska existuje jednoznačné oddělení mezi činnostmi těchto dvou subjektů, což dokládá v prvé řadě skutečnost, že nebyly převzaty žádné závazky. Společnost SSN byla proto novým podnikem, který nebyl způsobilý pro podporu na restrukturalizaci.
(268)
Podle bodu 12 pokynů se podnik považuje za nově vytvořený během prvních tří let po zahájení činnosti. Zvažovaná situace je specifická v tom, že nový podnik vznikl z likvidace dřívějšího podniku. Podle bodu 12 pokynů je tento scénář jedním z případů, který vede k tomu, že podnik není způsobilý pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. V daném případě má Komise za to, že v tomto ohledu je rozhodující podání návrhu na vyhlášení úpadku společností SSPH a SS v červenci 2002. Tento úpadek znamená oddělení starého hospodářského subjektu a nového hospodářského subjektu, který byl chráněn před závazky starého hospodářského subjektu. Komise proto vyvozuje závěr, že společnost SSN nebyla způsobilá pro podporu na záchranu a restrukturalizaci v období tří let počínaje od července 2002, kdy zahájila novou činnost bez starých závazků.
(269)
V bodě 12 pokynů se uznává, že podnik, který byl zpočátku považován za nově vytvořený, se stane způsobilým pro podporu na záchranu a restrukturalizaci po uplynutí tříleté lhůty od jeho založení za předpokladu, že je považován za podnik v obtížích ve smyslu pokynů. Komise poznamenává, že podmínky pro to, aby byla společnost SSN podle pokynů způsobilá, byly splněny po uplynutí tříletého období. Společnost SSN vykazovala trvale ztráty a byla několikrát zachráněna před úpadkem pouze zásahem státu. Od července 2005 je proto způsobilá jako podnik v obtížích ve smyslu bodu 11 pokynů.
3.3.2 OBNOVENÍ ŽIVOTASCHOPNOSTI
(270)
Podle bodu 34 pokynů musí být poskytnutí podpory podmíněno prováděním plánu restrukturalizace, který musí v přiměřené lhůtě podniku umožnit obnovení jeho životaschopnosti. Obnovení životaschopností znamená, že podnik po dokončení restrukturalizace je schopen pokrýt všechny náklady a zajistit dostatečnou kapitálovou návratnost, aby mohl konkurovat na základě vlastních předností. Doba trvání plánu restrukturalizace musí být co nejkratší.
(271)
Komise za prvé podotýká, že v průběhu tohoto šetření přezkoumala dva plány restrukturalizace, a to z roku 2002 a 2006, jež vypracovalo vedení loděnice a které byly schváleny státem. Komise s ohledem na oba plány dospěla k závěru, že Polsko neprokázalo, že postačují k obnovení dlouhodobé životaschopnosti loděnice. Jelikož plán restrukturalizace z roku 2006 nahradil plán restrukturalizace z roku 2002, Komise níže objasní důvody svého závěru ohledně plánu restrukturalizace z roku 2006.
(272)
Plánovaná strategie zaměření se na mezery na trhu, s ohledem na něž loděnice předpokládala konkurenční výhodu a usuzovala, že celkové soutěžní a tržní prostředí je příznivé, se skutečně jevila jako vhodná pro společnost SSN. Skutečnost, že téměř 70 % plavidel v knize zakázek loděnice pro následující roky jsou kontejnerové lodě, však nenaznačovala, že došlo k významné změně orientace loděnice. Neexistovaly žádné jiné signály, například velké výzkumné a vývojové projekty nebo marketingové činnosti, na podporu závěru, že loděnice bude v krátkodobém horizontu schopna provést tuto strategii. Komise proto nebyla přesvědčena o tom, že tato tržní strategie je reálně dosažitelná.
(273)
Plánovaná úroveň investic ve výši 200 milionů PLN byla jednoznačně nedostatečná vzhledem k tomu, že zařízení loděnice byla ve špatném stavu a byla značně amortizovaná. Zatímco účetní hodnota aktiv v roce 2006 byla 130 milionů PLN, předpokládané odpisy v období 2006-2009 činily 85 milionů EUR. To naznačovalo, že by velká část investic byla okamžitě vyrovnána amortizací a skutečná modernizace by byla omezená.
(274)
Názor Komise, že rozsah plánovaných investic nebyl dostatečný, potvrzovala skutečnost, že plán restrukturalizace z roku 2006 předpokládal, že v roce 2011 dosáhne produktivita společnosti SSN úrovně průměrné produktivity EU v roce 2000 (přičemž její produktivita v té době byla srovnatelná s průměrem EU v roce 1992), a Komise toto považovala za nedostatečné, aby loděnice mohla soutěžit na trhu bez dlouhodobé státní podpory.
(275)
Komise pochybovala, zdá plánované zvýšení mezd ve výši přibližně 5 % ročně bude postačovat k motivování pracovníků, aby zůstali v loděnici, přičemž vysoká úroveň absence v práci a nedostatek kvalifikovaných pracovníků (jelikož ti odcházeli za lepší mzdou do jiných evropských loděnic) byly (a dosud jsou) jedním z hlavních problémů loděnice.
(276)
Plán předpokládal, že návratnost použitého kapitálu (ROCE) bez přihlédnutí k růstu mezd bude v období 2007-2011 činit v průměru 19 % ročně, což byla údajně úroveň návratnosti, kterou by očekával soukromý investor. Avšak s přihlédnutím k nevyhnutelnému růstu mezd by ROCE v témže období činila přibližně 1,45 % ročně, což je značně pod úrovní přijatelnou pro soukromého investora.
(277)
Komise obecně podotýká, že kromě fyzických investic, které loděnice určila, podrobně popsala, vyčíslila, stanovila jejich pořadí podle priority a naplánovala, byla plánovaná opatření zformulována neurčitě a obecně, většinou v podobě doporučení pro následné analýzy. Komise proto nemohla posoudit dopad těchto opatření, nebyla tudíž přesvědčená o tom, že jsou přiměřená a dostatečně dalekosáhlá, aby vyřešila strukturální problémy loděnice.
(278)
Na základě výše uvedených skutečností se Komise domnívala, že plánovaná průmyslová a organizační restrukturalizace nepostačuje k obnovení dlouhodobé životaschopnosti loděnice. Plán nebyl dostatečně podrobný a cílové výsledky pro rok 2011 nebyly uspokojivé. Loděnici jednoznačně chyběl dodatečný kapitál, který by bylo možno použít na modernizaci a zvýšení efektivnosti. Komise pochybovala, zda by loděnice mohla získat potřebný kapitál pro rozsáhlou restrukturalizaci na trhu.
(279)
Tyto pochybnosti potvrdil skutečný vývoj procesu privatizace společnosti SSN. Jak bylo popsáno výše, jako většinový vlastník společnosti SSN se agentura ARP pokusila třikrát nalézt soukromého investora, který by byl ochoten loděnici převzít. Žádný pokus o privatizaci (částečná privatizace v roce 2006 či dva pokusy prodat většinový podíl v loděnici v roce 2007) nebyl úspěšný. Komise podotýká, že k pokusům o privatizaci došlo v době, kdy se trh pro stavbu lodí vyznačoval nebývalým boomem, nabízel proto optimální podmínky pro prodej loděnice. Negativní výsledek procesu privatizace lze vykládat pouze jako nedostatečnou důvěru na straně účastníků trhu, pokud jde o schopnost loděnice obnovit svou dlouhodobou životaschopnost. Toto dále dokládá odstoupení společnosti Amber z procesu privatizace po provedení hloubkové kontroly (34).
(280)
Komise rovněž zaznamenala obnovené úsilí polských orgánů o nalezení soukromého investora pro společnost SSN po odstoupení společnosti Amber. Až do dne tohoto rozhodnutí však nedošlo k ničemu, co by Komisi přesvědčilo, že obnovené úsilí o privatizaci může v blízké budoucnosti a v souladu s pokyny dospět k pozitivnímu závěru.
(281)
Komise posoudila plán restrukturalizace z června 2008, který vypracovala společnost Mostostal, rovněž s přihlédnutím k předložení plánu společností Mostostal na schůzce dne 24. června 2008. Komise podotýká, že v mnoha ohledech byl tento plán restrukturalizace pouhým nástinem, který sloužil jako základ pro další analytickou práci investora. V určitých ohledech však obsahoval vážné nedostatky, které Komisi vedly k závěru, že neprokazuje, že se loděnice v přiměřené lhůtě vrátí k životaschopnosti.
(282)
Komise se zejména domnívá, že nebyla prokázána věrohodnost obchodní strategie s ohledem na odvětví stavby lodí. Plán neposkytoval žádné podrobné údaje kromě pouhého prohlášení, že loděnice bude nadále stavět lodě. Neobsahoval žádnou analýzu schopnosti loděnice stavět plavidla typu ro-pax a víceúčelová plavidla (např. projekční kapacity, dovednosti) nebo její schopnost v krátkodobém až střednědobém horizontu uzavřít smlouvy na takovéto lodě (např. kontakty se zákazníky nebo s jinými loděnicemi ohledně možnosti subdodávek), žádné tržní prognózy pro tyto segmenty, které by prokazovaly, že tuto obchodní strategii odůvodňuje očekávaná poptávka, a žádný odhad, co se týká ziskovosti těchto segmentů.
(283)
Komise podotýká, že společnost Mostostal připustila své nedostatečné zkušenosti v odvětví stavby lodí a to, že jejím skutečným záměrem je nalézt strategického partnera pro řízení loďařské činnosti loděnice. Ačkoli Komise byla informována, že společnost Mostostal skutečně vedla jednání s některými potenciálními partnery pro spolupráci, před vypracováním plánu restrukturalizace předloženého Komisi nebyla žádná takováto spolupráce navázána. Prohlášení o úmyslu vydané společně se společností Ulstein pouze prokazovalo, že strany budou jednat, zda a jaká spolupráce by byla možná. Z revidovaného plánu restrukturalizace předloženého dne 7. července 2008 lze spolu s prohlášením o úmyslu vyvodit, že společnost Ulstein zkoumala možnost využití výrobního zařízení společnosti SSN, nikoli však jako vlastník, nýbrž jako součást smluvních vztahů. Žádný z těchto dokumentů nenaznačoval, že by společnost Ulstein vstoupila do partnerství se společností Mostostal za účelem restrukturalizace a řízení loďařské činnosti společnosti SSN. To vyvolává vážné pochybnosti ohledně předpokládaných výsledků restrukturalizace a finančních výhledů, přinejmenším co se týká stavby lodí, a proto samotné koncepce diverzifikace činností.
(284)
Investiční program obsažený v plánu, který vypracovalo vedení loděnice, neprokazoval, že navrhované investice jsou nezbytné k obnovení životaschopnosti loděnice. Na druhou stranu Komise uvádí, že by přibližně 60 % plánovaných investic sloužilo pouze k zachování hodnoty fixních aktiv loděnice na současné úrovni. Co je důležitější, revidovaný plán restrukturalizace předložený dne 7. července 2008 potvrzoval, že externí poradce pracuje na investičním programu pro loďařské činnosti, což prokazuje, že investiční program naplánovaný společností Mostostal nelze považovat za věrohodný základ pro finanční výhledy společnosti Mostostal nebo pro obnovení dlouhodobé životaschopnosti. Komise se proto domnívá, že nebylo prokázáno, že navrhovaný investiční program je dostatečně rozsáhlý k obnovení životaschopnosti.
(285)
Komise rovněž podotýká, že některá důležitá restrukturalizační opatření (organizační restrukturalizace, řízení dodávek a zásob, restrukturalizace zaměstnanosti) byla popsána příliš obecně a že plán byl spíše nástinem sloužícím jako základ pro další analytickou práci investora. Ačkoli je kladně hodnocena skutečnost, že plán identifikoval určité oblasti vyžadující restrukturalizaci, úroveň obecnosti Komisi neumožňuje posoudit, zda restrukturalizační opatření přiměřeně řešila problémy loděnice a na základě jakých předpokladů a v jakém časovém horizontu by je bylo možno provést.
(286)
Co se týká finančních výhledů, plán nevysvětloval podrobně, jak jednotlivá restrukturalizační opatření, včetně investic a různých opatření k snížení nákladů, a související zvýšení produktivity ovlivní finanční výhledy. Neexistovala rovněž žádná analýza ověřující citlivost těchto odhadů na rizikové faktory, jako je vývoj trhu, cen, materiálových nákladů, směnných kurzů a mezd. Při neexistenci podrobného popisu a odůvodnění předpokladů, na nichž jsou finanční výhledy založeny, se Komise domnívá, že věrohodnost těchto odhadů a spolehlivost plánu restrukturalizace nebyly prokázány. To je zvlášť důležité vzhledem k tomu, že investor sám uvedl, že finanční výhledy prokazují, že ziskovost investice je sporná.
(287)
Komise rovněž podotýká, že investor podmínil úspěšné provedení plánu restrukturalizace další státní podporou. I s touto další státní podporou a zásahem investora by kapitálová návratnost na konci období restrukturalizace byla nadále poměrně nízká vzhledem k tomu, že alternativní možnosti investování, například státní obligace, zahrnují obdobnou návratnost a menší riziko, jak potvrzuje samotný investor.
(288)
Komise proto usuzuje, že schopnost loděnice obnovit životaschopnost na základě plánu restrukturalizace z června 2008, který vypracovala společnost Mostostal, nebyla prokázána.
(289)
Komise uvádí, že ačkoli plán restrukturalizace předložený v září 2008 je rozpracovanější než plán z června 2008, nadále platí většina pochybností Komise, co se týká spolehlivosti a věrohodnosti plánu.
(290)
Plán neobsahuje úplnou tržní analýzu pro všechny plánované činnosti nástupců společnosti SSN. Pro plánovanou činnost společností SSN Ulstein a SSN Nowa je předložen pouze omezený tržní popis a tento popis neuvádí předpokládanou poptávku nebo ziskovost této činnosti. Pro společnost SSN Odra nebyl předložen žádný obchodní plán jako takový a v plánu restrukturalizace je pouze uvedeno, že by společnost mohla stavět určité typy plavidel, aniž by bylo předloženo dostatečné odůvodnění.
(291)
Komise podotýká, že společnost SSN Odra, o níž se předpokládalo, že bude pokračovat v loďařské činnosti společnosti SSN, bude zcela vlastnit společnost Mostostal, jež nemá žádné zkušenosti s odvětvím stavby lodí. Společnost Ulstein, jejíž účast na projektu restrukturalizace měla podle předpokladů přinést potřebné know-how a zkušenosti v odvětví stavby lodí, neuvažovala o finanční účasti ve společnosti SSN Odra.
(292)
Co se týká společnosti SSN Wspólna, Komise poznamenává, že podle plánu má být přibližně 40 % její kapacity využíváno buď společností, která bude zlikvidována (SSN Nowa), nebo společností, jež nemá žádný obchodní plán (SSN Odra). Mimoto se předpokládá, že zbývající kapacita společnosti SSN Wspólna (9-17 tisíc t oceli, tj. 12-23 % její kapacity) bude využíváno pro subdodávky jiným společnostem, nebyly však analyzovány cílový trh, poptávka a úroveň ziskovosti, jíž by bylo možno dosáhnout.
(293)
Komise se proto domnívá, že plán restrukturalizace ze dne 12. září nadále neprokazuje věrohodnost obchodní strategie, zejména s ohledem na odvětví stavby lodí.
(294)
Co se týká plánované restrukturalizace majetku, Komise podotýká, že plán nepředkládá žádnou analýzu investičních potřeb loděnice, ani odůvodnění investičního programu. Komise má za to, že plánovaná investice ve výši […] milionů PLN na přemístění některých výrobních aktiv s cílem uvolnit pozemky je spíše náhradní investicí než skutečnou modernizací aktiv.
(295)
Náklady plánované modernizace proto činí pouze 104 milionů PLN a investice do modernizace by se uskutečnily ve společnostech SSN Mostostal, SSN Ulstein a SSN Wspólna. Společnost SSN Odra, která podle předpokladů v budoucnu vytvoří téměř 50 % výnosů všech nástupnických společností společnosti SSN, by neuskutečnila žádné investice a neměla by žádná fixní aktiva. Komise poznamenává, že plán, který společnost Mostostal předložila v červnu 2008, předpokládal investice ve výši 264 milionů PLN. Jelikož nebylo předloženo žádné odůvodnění takovéhoto omezení investičního programu (40 % v porovnání s červnovým plánem) a jelikož neexistuje žádná analýza investičních potřeb společností, Komise se domnívá, že nebylo prokázáno, že plánovaný investiční program postačuje k obnovení dlouhodobé životaschopnosti činností.
(296)
Očekávané výsledky restrukturalizačních opatření nejsou popsány a plán neobjasňuje, kdy provedení těchto opatření přinese výsledky a bude mít dopad na finanční výsledky společností. Plán dále nepopisuje předpoklady finančních výhledů s ohledem na předpokládané příjmy a náklady. Tyto činitele vyvolávají pochybnosti, co se týká věrohodnosti odhadů. Z analýzy citlivosti mimoto vyplývá, že společnost SSN Mostostal, a zejména společnost SSN Odra, budou nadále velmi citlivé na měnící se tržní podmínky. V období 2009-2012 by oslabení amerického dolaru o 10 % u společnosti SSN Mostostal zapříčinilo snížení akumulovaného zisku o 40 % a u společnosti SSN Odra o 83 % (analýza pro společnost SSN Odra nepochybně nepřihlíží k politice v oblasti hedgingu). Plán dále předpokládá, že 10 % růst cen oceli způsobí u společnosti SSN Mostostal pokles akumulovaného zisku o 40 % a u společnosti SSN Odra o 50 %. Komise proto vyvozuje závěr, že plán neprokazuje, že po provedení náležité politiky v oblasti hedgingu bude citlivost společností na výkyvy směnného kurzu nebo cen oceli na přijatelné úrovni.
(297)
Co se týká plánovaného výnosu z prodeje, jelikož plán nepopisuje, na jakém základě byly odhadnuty plánované výsledky u prodeje (pokud jde o provozní náklady, ceny plavidel, ziskovost činnosti související s výrobou ocelových konstrukcí atd.), musí Komise vyvodit závěr, že nebylo prokázáno, že předpokládané výsledky jsou založeny na reálných předpokladech. Předpokládaný výnos z prodeje u společností SSN Wspólna a SSN Biuro Projektowe je mimoto okrajový, jak se připouští v plánu restrukturalizace. Komise se nedomnívá, že by takováto nízká úroveň výnosnosti postačovala k tomu, aby tyto společnosti mohly soutěžit na trhu bez státní podpory. Ačkoli je v plánu uvedeno, že společnosti SSN Wspólna a SSN Biuro Projektowe mají podle předpokladů poskytovat služby ostatním společnostem, což údajně odůvodňuje nízký předpokládaný výnos z prodeje, Komise poznamenává, že podle předpokladů mají být nezávislými společnostmi a jejich slabé předpokládané výsledky vyvolávají pochybnosti, co se týká dlouhodobé životaschopnosti celého projektu.
(298)
Komise proto vyvozuje závěr, že věrohodnost finančních výhledů je problematická a předpokládané výsledky jsou velmi citlivé na měnící se tržní podmínky. Komise se proto domnívá, že spolehlivost plánu nebyla prokázána.
(299)
Na základě výše uvedených skutečností má Komise za to, že schopnost loděnice obnovit životaschopnost na základě plánu restrukturalizace ze dne 12. září 2008 nebyla prokázána. Komise dále podotýká, že společnost Ulstein odstoupila z procesu privatizace společnosti SSN, což znamená, že plán restrukturalizace ze dne 12. září nelze provést za podmínek, jež se v plánu předpokládaly. Výše uvedené posouzení každopádně prokazuje, že i kdyby se společnost Ulstein podílela na projektu, nebo kdyby společnost Mostostal hodlala provést plán restrukturalizace ze dne 12. září sama (jak bylo oznámeno v dopise ze dne 22. září 2008), tento plán nelze považovat za dostatečný.
(300)
Selhání pokusů o privatizaci znamená, že loděnice není s to získat za tržních podmínek dostatečný kapitál pro provedení plánu restrukturalizace z roku 2006, natož provést potřebnou rozsáhlou restrukturalizační strategii, která by zajistila dlouhodobou životaschopnost loděnice bez nutnosti další státní podpory. Znamená to rovněž, že společnost SSN není s to získat manažerské dovednosti a znalosti trhu, které jsou potřebné pro restrukturalizaci.
(301)
Při neexistenci reálného a rozsáhlého plánu restrukturalizace vyvozuje Komise závěr, že podpora poskytnutá společnosti SSN popsaná v části 2.7 je čistě provozní podporou, nikoli podporou na restrukturalizaci, která je slučitelná se společným trhem.
3.3.3 PODPORA OMEZENÁ NA MINIMUM
(302)
Podle bodu 43 pokynů musí být výše podpory omezená na úplné minimum restrukturalizačních nákladů nutných k provedení restrukturalizace. Od příjemce podpory se očekává, že významně přispěje k restrukturalizaci z vlastních zdrojů nebo z vnějších zdrojů za tržních podmínek. Toto přispění svědčí na jedné straně o tom, že jsou hospodářské subjekty přesvědčeny o možnosti opětovné životaschopnosti podniku, a na druhou stranu představuje způsob, jak zajistit, aby státní podpora byla omezena na minimum. V případě velkých podniků, jako je společnost SSN, by tento příspěvek měl činit nejméně 50 % restrukturalizačních nákladů.
(303)
Za prvé, z výše uvedeného popisu situace společnosti SSN vyplývá, že loděnice byla stěží s to získat vnější zdroje na financování své restrukturalizace.
(304)
Co se týká vlastního příspěvku, podle plánu restrukturalizace z roku 2006 by restrukturalizační náklady včetně provozních nákladů činily 11 500 milionů PLN, zatímco navrhovaný vlastní příspěvek by byl 3 600 milionů PLN, tj. 30 %. Pokud by byly z nákladů a financování vyloučeny provozní náklady, restrukturalizační náklady by činily 374,7 milionů PLN a vlastní příspěvek by byl 190 milionů PLN.
(305)
Komise měla pochybnosti, zda je očekávané získání částky ve výši 190 milionů PLN na trhu reálné. V té době neexistoval žádný náznak, že by společnost SSN mohla získat tento kapitál na trhu. Navrhovaný příspěvek proto nelze považovat za skutečný a opravdový, jak vyžadují pokyny. Ve skutečnosti několik neúspěšných pokusů KPS a ARP (nejprve přilákat menšinové akcionáře a poté prodat veškeré akcie loděnice) prokazuje, že trh nemá zájem investovat do společnosti SSN.
(306)
Co se týká financování činnosti, plán restrukturalizace z roku 2006 předpokládal, že výroba bude financována prostřednictvím komerčních úvěrů a zálohových plateb majitelů lodí bez záruk KUKE, jejichž celková hodnota během období restrukturalizace 2002-2009 měla činit 3 200 milionů PLN v porovnání s částkou ve výši 4 200 milionů PLN financovanou díky zárukám KUKE. V té době opět neexistoval žádný náznak, že společnost SSN bude schopna získat tyto finanční prostředky na trhu. Navrhovaný příspěvek v podobě komerčních úvěrů a záruk proto nebylo možno považovat za skutečný a opravdový, jak vyžadují pokyny. Komise uvádí, že se loděnici dosud nepodařilo získat financování své činnosti na trhu bez státní podpory.
(307)
Plán restrukturalizace z roku 2006 mimoto uváděl, že za vlastní příspěvek je nutno považovat dodatečné platby majitelů lodí ve výši 628,7 milionů PLN na základě sjednání nových smluv. Některé smlouvy byly skutečně sjednány znovu. Komise podotýká, že podle pokynů by měl vlastní příspěvek svědčit o tom, že hospodářské subjekty jsou přesvědčeny o možnosti opětovné životaschopnosti podniku. Skutečnost, že majitelé lodí čelící riziku nedodání zadaných plavidel jsou s přihlédnutím k vnějším činitelům (např. růstu cen oceli) ochotni zvýšit cenu zadaných plavidel, neprokazuje, že jsou přesvědčeni o schopnosti loděnice stát se opět životaschopnou a soutěžit z dlouhodobého hlediska. Majitelé lodí mimoto nesouhlasili s dodatečnými platbami k pokrytí restrukturalizačních nákladů, nýbrž pouze (a pouze do jisté míry) k pokrytí nákladů na výrobu zadaných plavidel. Komise proto nemůže uznat dodatečné platby majitelů lodí za vlastní příspěvek ve smyslu pokynů.
(308)
Plán restrukturalizace z června 2008 neobsahoval v tomto ohledu žádné podstatné zlepšení. Ačkoli se investor zavázal vložit částku ve výši 149,5 milionu PLN, která má být použita částečně na financování investičního programu, požadoval rovněž dodatečný kapitálový vklad státu v celkové výši 588 milionů PLN a úvěr od ARP ve výši 68 milionů PLN. Investor rovněž požadoval další záruky KUKE k financování provozního kapitálu.
(309)
Restrukturalizační náklady, které bylo možno určit na základě omezených informací obsažených v plánu restrukturalizace z června 2008, odpovídaly přinejmenším odhadované částce potřebné k pokrytí očekávaných ztrát ze stávajících smluv o stavbě lodí v období 2008-2009 (588 milionů PLN) a investičních potřeb předpokládaných v období 2008-2012 (264 milionů PLN).
(310)
Většina těchto nákladů měla být uhrazena státní podporou. Ve skutečnosti jediným předpokládaným vlastním příspěvkem investora byl kapitálový vklad ve výši 149,5 milionu PLN, což odpovídalo 17 % výše uvedených restrukturalizačních nákladů. V souladu s ustálenou praxí (35) se Komise domnívá, že budoucí peněžní toky nelze považovat za vlastní příspěvek ve smyslu pokynů, jelikož to nepředstavuje skutečný a opravdový příspěvek podniku nebo jeho akcionářů či společníků na pokrytí restrukturalizačních nákladů. Komise musí mimoto vzít v úvahu celé období restrukturalizace, které začalo v roce 2002. Vzhledem k značné státní podpoře, kterou loděnice v tomto období využila, je vlastní příspěvek ve vztahu k celkovým restrukturalizačním nákladům dále rozmělněn. Je proto zřejmé, že vlastní příspěvek se ani vzdáleně nepřiblížil prahové hodnotě ve výši 50 % restrukturalizačních nákladů, jak vyžadují pokyny.
(311)
Plán restrukturalizace ze dne 12. září 2008 rovněž nezlepšuje plánovanou úroveň vlastního příspěvku na restrukturalizační náklady.
(312)
Plán restrukturalizace ze dne 12. září poskytuje podrobnější informace o plánovaných restrukturalizačních nákladech a zdrojích financování. Plánované restrukturalizační náklady se skládají z investičních nákladů (104 miliony PLN), nákladů na přemístění výrobních aktiv do jiné oblasti loděnice (50 milionů PLN), restrukturalizace zaměstnanosti (53,4 milionu PLN), pokrytí budoucích ztrát ze stávajících smluv (840 milionů PLN) a pokrytí akumulovaných závazků loděnice vůči ARP a KPS (197,5 milionu PLN) (36).
(313)
Restrukturalizační náklady činí celkem 1,354 miliardy PLN.
(314)
V plánu jsou mimoto za součást restrukturalizačních nákladů považovány požadavky na provozní kapitál ve výši 227,6 milionu PLN. Komise považuje požadavky na provozní kapitál za součást běžné činnosti společnosti, nikoli za restrukturalizační náklady, jejich financování by proto mělo být posouzeno zvlášť.
(315)
Co se týká vlastního příspěvku, plán předpokládá tyto kategorie: dodatečné platby majitelů lodí po sjednání nových smluv (376 milionů PLN), kapitálové vklady investorů (242 milionů PLN), výnosy z prodeje aktiv (118 milionů PLN) a financování provozního kapitálu (půjčka a obchodní úvěr od společnosti Mostostal ve výši 170 milionů PLN).
(316)
Pokud jde o financování požadavků na provozní kapitál, Komise se domnívá, že vzhledem k dlouhým výrobním cyklům a vysoké hodnotě konečných výrobků v odvětví stavby lodí představuje financování provozního kapitálu zvláštní problém. V odvětví stavby lodí je provozní kapitál z velké části získáván z externích zdrojů. Část provozního kapitálu je získána ze zálohových plateb majitelů lodi, obvykle oproti záruce, kterou v Polsku poskytuje nejčastěji KUKE. Jelikož zálohové platby obvykle nepřevyšují 80 % kupní ceny, musí loděnice využít překlenovací půjčky nebo obchodní úvěr od svých dodavatelů. Komise se proto domnívá, že vzhledem k zvláštní situaci v odvětví stavby lodí vyžadují požadavky na provozní kapitál strukturální řešení a nejsou součástí jednorázových restrukturalizačních nákladů, Komise má proto za to, že v odvětví stavby lodí nelze považovat úvěry na provozní kapitál za vlastní příspěvek, jelikož slouží k financování probíhajících činností, nikoli restrukturalizačních nákladů.
(317)
Jak bylo objasněno výše, Komise se domnívá, že dodatečné platby majitelů lodí po sjednání nových smluv za účelem zvýšení kupní ceny nelze považovat za vlastní příspěvek ve smyslu pokynů.
(318)
Co se týká plánovaných výnosů z prodeje nadbytečného majetku v odhadované hodnotě 118 milionů PLN, Komise se domnívá, že nebylo prokázáno, že tento zdroj financování je možno považovat za skutečný a opravdový.
(319)
Za prvé, podle předlohy smlouvy o privatizaci mezi ARP a KPS (současní vlastníci společnosti SSN) a společností Mostostal se předpokládalo, že výše uvedený majetek bude společností Mostostal prodán subjektu, který vyberou ARP a KPS, za nejméně 118 milionů PLN. Tento předpoklad vyvolává obavy, jelikož se zdá, že se to rovná státní záruce ohledně minimálních výnosů z prodeje tohoto majetku kupci, kterého vybere stát. Komise má proto pochybnosti, že tento případný prodej nezahrnuje státní podporu.
(320)
Za druhé, ocenění pozemku bylo založeno na porovnání s prodejem nemovitostí v atraktivních lokalitách v štětínské oblasti, jež budou použity pro výstavbu bytů a poskytování služeb, a nikoli jako průmyslová zóna. Z tohoto ocenění je vidět, že ceny pozemků prodaných pro průmyslové účely mohou být až 10krát nižší než částky předpokládané v tomto ocenění. V ocenění se mimoto předpokládá zbourání všech stávajících budov a zařízení a vyčištění a příprava pozemku před prodejem. V ocenění se připouští, že by tato příprava znamenala náklady. Nebyl uveden žádný odhad těchto nákladů a plán restrukturalizace neobsahuje žádné informace za tímto účelem (37).
(321)
Komise za třetí pochybuje, zda byla hodnota těchto aktiv náležitě zohledněna v rozvaze společnosti SSN a následně v ceně, kterou by společnost Mostostal zaplatila za společnost SSN. Komise poznamenává, že podle rozvahy společnosti SSN činila celková hodnota fixních aktiv loděnice na konci roku 2007 […] milionů PLN. Plán však předpokládá, že loděnice prodá svá výrobní aktiva novým společnostem (SSN Ulstein, SSN Mostostal a SSN Wspólna) za jejich nominální hodnotu ve výši […] milionů PLN a nadbytečná aktiva odprodá třetím stranám za odhadovanou tržní hodnotu ve výši […] milionů PLN. To prokazuje, že účetní hodnota těchto aktiv byla podhodnocena, nebo že je nadhodnocen odhadovaný výnos z jejich prodeje.
(322)
Na konci roku 2007 činila čistá hodnota aktiv společnosti SSN […] milionů PLN. Od té doby ARP a KPS provedly přeměnu dluhu na kmenové akcie ve výši 131,5 milionu PLN a plánuje se nový kapitálový vklad ve výši 434 milionů PLN. Na druhou stranu odhadovaná ztráta ze stávajících smluv činí 465 milionů PLN. Při bližší úvaze se zdá, že za předpokladu, že se všechny ostatní činitele nezmění, by nabytím společnosti SSN společnost Mostostal převzala aktiva v čisté hodnotě ve výši […] milionů PLN prakticky zdarma. Veškeré výnosy z prodeje majetku má podle předpokladů použít loděnice (tj. SSN Nowa) na restrukturalizaci (např. restrukturalizaci zaměstnanosti) a jako provozní kapitál pro dokončení plavidel ve stávající knize zakázek. Komise tudíž vyvozuje závěr, že se zdá, že loděnici je v rámci její privatizace poskytnuta další státní podpora formou převedení aktiv za nižší než tržní hodnotu (38). Snížením prodejní ceny akcií oplátkou za závazek kupujícího, že provede restrukturalizační opatření, stát tato opatření nepřímo financuje. Komise proto nemůže přijmout, že prodej majetku, který investor získal za cenu nižší, než je jeho tržní hodnota, lze považovat za vlastní příspěvek (39).
(323)
Z výše uvedených důvodů se Komise domnívá, že nebylo prokázáno, že plánovaný výnos z prodeje nadbytečných aktiv ve výši 118 milionů PLN lze považovat za skutečný a opravdový zdroj financování restrukturalizačních nákladů.
(324)
Co se týká plánovaných kapitálových vkladů soukromých investorů, Komise se domnívá, že nebylo prokázáno, že je lze považovat zcela za skutečné a opravdové.
(325)
Plán restrukturalizace za prvé předpokládá, že celkový finanční příspěvek společnosti Ulstein bude činit 114,9 milionu PLN. Podle předběžné smlouvy o spolupráci mezi společnostmi Mostostal a Ulstein, která byla dne 5. září (nepodepsaná) předložena Komisi, se společnost Ulstein zavázala navýšit kapitál společnosti SSN Ulstein o 52,5 milionu PLN (a nikoli o 67,3 milionu PLN, jak předpokládal plán), ve společnosti SSN Wspólna o 44,65 milionu PLN (zatímco plán předpokládal účast společnosti Ulstein ve výši 47,5 milionu PLN) a ve společnosti SSN Biuro Projektowe o 0,85 milionu PLN (plán předpokládal 0,1 milionu PLN). Celkový příspěvek, k němuž se společnost Ulstein ve smlouvě zavázala, činí tudíž 98 milionů PLN, tj. o 16,9 milionu PLN méně, než předpokládal plán restrukturalizace.
(326)
Za druhé, ačkoliv plán restrukturalizace předpokládá, že investoři loděnici přispějí svým vlastním kapitálem, připouští rovněž možnost, že společnost Ulstein bude možná muset získat financování na trhu. Nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že společnost Ulstein bude s to zajistit toto financování, jež proto nelze považovat za skutečné a opravdové. Na schůzce dne 10. září 2008 zástupci společnosti Ulstein objasnili, že společnost Ulstein hodlala poskytnout kapitál v celkové výši 98 milionů PLN (tj. v souladu s výše popsanou smlouvou o spolupráci), přičemž kapitálový vklad by představovalo pouze 30 milionů PLN. Zbývající část by bylo nutno získat na trhu. Společnost Ulstein objasnila, že pokud by nebyla s to získat toto financování na trhu, kapitál by nevložila (40). Nic z toho se neobjevuje v plánu, který pouze uvádí, že to, zda společnost Ulstein financuje projekt z vlastních zdrojů, nebo z vnějšího úvěru, „nemění zásady a výsledky provozní činnosti společnosti, ani úroveň vlastních příspěvků investorů“.
(327)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že neobdržela dostatečné záruky ohledně částky, kterou je společnost Ulstein ochotna investovat, a ohledně její ochoty investovat z vlastních zdrojů v případě, že se jí nepodaří získat financování z vnějších zdrojů. Komise proto dospěla k závěru, že z plánovaného navýšení kapitálu ve výši 242 milionů PLN lze za skutečnou a opravdovou považovat pouze částku ve výši 157,2 milionu PLN. Odstoupení společnosti Ulstein z procesu privatizace, oznámené v jejím dopise ze dne 22. září, a informace, že by společnost Mostostal mohla provést plán restrukturalizace ze dne 12. září sama, činí financování předpokládané v plánu ještě nejistějším.
(328)
I v případě, že se vezmou v úvahu pouze restrukturalizační náklady, které by investorovi vznikly (1,354 miliardy PLN), vlastní příspěvek, který je skutečný a opravdový a nezahrnuje státní podporu (157,1 milionu PLN), činí pouze 12 %. Komise musí mimoto vzít v úvahu celé období restrukturalizace začínající od roku 2002. Vzhledem k značné státní podpoře, která byla loděnici v tomto období poskytnuta, je vlastní příspěvek ve vztahu k celkovým restrukturalizačním nákladům dále rozmělněn. Je proto zřejmé, že vlastní příspěvek se ani vzdáleně nepřibližuje k prahové hodnotě ve výši 50 % restrukturalizačních nákladů, jak požadují pokyny.
(329)
Komise podotýká, že po odstoupení společnosti Ulstein z privatizace a restrukturalizace společnosti SSN, společnost Mostostal ve svém podání ze dne 25. září 2008 připojila dopis od přední kazašské banky, BTA, týkající se případného zájmu banky o projekt SSN. V tomto dopise banka uvedla, že je připravena poskytnout na projekt SSN finanční prostředky ve výši 100 milionů USD, a požádala společnost Mostostal, aby jí zaslala plán restrukturalizace, jakmile bude schválen Evropskou komisí. Komise uvádí, že tento dopis je ze dne 26. června 2008, nemůže se proto týkat plánu restrukturalizace ze září 2008, nýbrž červnového plánu, který již není platný. Komise se tudíž domnívá, že tento dopis nemůže být dokladem skutečného a opravdového financování plánu ze září 2008. Každopádně i v případě, že by bylo toto financování považováno za skutečné a opravdové a pokud by se analyzovaly pouze plánované restrukturalizační náklady, vlastní příspěvek by činil nejvýše 17 % restrukturalizačních nákladů (41), tj. podstatně méně, než vyžadují pokyny.
(330)
Na základě výše uvedených skutečností Komise uvádí, že ve skutečnosti loděnice nezískala prakticky žádný vlastní příspěvek ve smyslu pokynů a její vlastní příspěvek každopádně není významný. Plán restrukturalizace předložený společností Mostostal mimoto nezajišťuje dostatečnou úroveň vlastního příspěvku. Jelikož vlastní příspěvek by měl zajistit omezení výše státní podpory na nezbytné minimum, při neexistenci takovéhoto vlastního příspěvku musí Komise vyvodit závěr, že požadavek, aby podpora byla omezena na nezbytné minimum, není splněn. Naopak, plán restrukturalizace společnosti Mostostal je založen na předpokladu, že bude poskytnuta další státní podpora, a sám uvádí, že jeho provedení závisí na této dodatečné státní podpoře.
(331)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že požadavek, aby byla podpora omezena na minimum a doprovázena opravdovým příspěvkem nezahrnujícím státní podporu, není splněn.
3.3.4 ZAMEZENÍ NEPATŘIČNÉMU NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
(332)
Komise připomíná svou předchozí dohodu s Polskem o uzavření skluzu Wulkan 1. Na základě dalšího vývoje po uzavření této dohody a vzhledem k výše uvedeným závěrům ohledně prvních dvou podmínek pokynů není v této fázi nutné posoudit, zda jsou vyrovnávací opatření navrhovaná Polskem dostatečná.
3.3.5 ZÁVĚR
(333)
Komise vyvozuje závěr, že oznámenou státní podporu pro společnost SSN nelze prohlásit za slučitelnou se společným trhem, musí být proto navrácena.
4. PROVEDENÍ
(334)
Prvek podpory obsažený v opatřeních ve prospěch společnosti SSN uvedených v 187.-201. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí je nutno získat zpět. Obecně je prvek podpory, který je nutno získat zpět, tj. výhoda, kterou obdržel příjemce podpory, roven rozdílu mezi podmínkami, jichž by příjemce mohl dosáhnout na trhu, a podmínkami, za nichž bylo opatření provedeno.
(335)
K výpočtu prvku podpory se jako náhrada tržní sazby používají referenční a diskontní sazby oznámené Komisí, zvláště v případě, kdy se podpora vyplácí v několika splátkách, a k výpočtu části podpory, která vyplývá z režimů dotace úroků (42). V případě podniků v obtížích, jako je společnost SSN, se Komise domnívá, že by se referenční sazba měla zvýšit nejméně o 400 základních bodů, aby zohledňovala vysoké riziko spojené s transakcí, a o dalších 200 základních bodů kvůli nedostatečnému zajištění či špatnému zajištění poskytnutému příjemcem. Jak je objasněno výše, hodnota zajištění, které poskytla loděnice, je sporná vzhledem k poměru pasiv a aktiv společnosti. U podniků v obtížích může v případě, že podnik není schopen získat financování na trhu, činit prvek podpory až 100 % nominální hodnoty získaných finančních prostředků (43).
(336)
Komise má za to, že v analyzovaném období, kdy společnost SSN obdržela podporu popsanou v 187.-201. bodě odůvodnění, se tato společnost nacházela ve vážných finančních potížích (jak je popsáno v 45.-57. bodě odůvodnění) a nemohla získat žádné financování na trhu. Loděnici nadále vznikaly ztráty a v analyzovaném období nezískala na trhu prakticky žádné financování. V této situaci by hospodářský subjekt v tržním hospodářství nebyl ochoten poskytnout loděnici žádné finanční prostředky vzhledem k vysokému souvisejícímu riziku. Komise se proto domnívá, že by žádná banka nesouhlasila s půjčkou pro loděnici, a to ani s vysokou úrokovou sazbou, a žádná banka by nesouhlasila s poskytnutím záruky, a to ani výměnou za vysokou záruční prémii.
(337)
Jelikož by společnost SSN neobdržela úvěr nebo záruku na trhu, představuje jakýkoli úvěr nebo záruka, které byly v analyzovaném období loděnici poskytnuty, automaticky podporu. Dosud platné záruky musí být tudíž neprodleně ukončeny a úvěry musí být bezodkladně splaceny.
(338)
Splacení případných úvěrů poskytnutých loděnici však nepostačuje k obnovení původní situace, jelikož až do dne splacení bude mít loděnice k dispozici finanční prostředky, které by na trhu normálně nezískala. V zájmu obnovení původní situace by proto měla být vrácena rovněž tato výhoda, jejíž výši lze stanovit pouze přibližně pomocí úrokové sazby pro vysoce rizikový úvěr. Proto pro období ode dne poskytnutí úvěru loděnici do dne, kdy jej loděnice splatí, musí Komise nařídit navrácení rozdílu mezi úrokovou sazbou, kterou skutečně platila společnost SSN, a úrokovou sazbou, která by byla teoreticky přiměřená pro úvěr představující velmi vysoké riziko. Ke stanovení posledně uvedené úrokové sazby Komise uvádí, že ve sdělení Komise o metodě stanovování referenčních úrokových sazeb a diskontních sazeb je uvedeno, že riziková přirážka může činit až 400 základních bodů nebo více než referenční sazba, „kdyby žádná soukromá banka nesouhlasila s poskytnutím příslušné půjčky“, což platí v tomto případě. Komise v řadě rozhodnutí shledala, že přirážka ve výši 600 základních bodů nad referenční sazbou je přiměřené minimum k zohlednění vysoce rizikové situace (44). Komise usuzuje, že to představuje minimum pro úvěry v daném případě.
(339)
Co se týká záruk, Komise použije stejný přístup: pro období ode dne, k němuž byla záruka poskytnuta, až do dne jejího ukončení musí Komise nařídit navrácení grantového ekvivalentu podpory obsaženého v záruce.
(340)
S ohledem na záruky se Komise domnívá, že (jak je objasněno ve sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (45) grantový ekvivalent podpory je roven úrokové dotaci dosažené díky záruce (pokud se záruka vztahuje na úvěr poskytnutý s nižší než tržní úrokovou sazbou) nebo rizikovému faktoru u zaručené částky po odečtení prémií uhrazených příjemcem.
(341)
V případě záruk za zálohové platby však Komise uvádí, že zálohové platby se zárukami KUKE jsou aspektem prodejní smlouvy, nikoli úvěrové smlouvy, a u zálohových plateb se neúčtují žádné úroky. Komise proto usuzuje, že za účelem výpočtu prvku podpory obdržené příjemcem je nutno provést srovnání mezi prémiemi zaplacenými loděnicí a prémiemi, které by byly normálně účtovány na trhu. Komise se domnívá, že jako referenční prémie pro výše uvedený výpočet by mohly sloužit prémie účtované v rámci režimu neobsahujícího státní podporu, na jehož základě KUKE provádí svůj program pojištění vývozních úvěrů se zárukami státní pokladny a který Komise schválila v rozhodnutí ze dne 18. července 2007. Tyto prémie je opět nutno navýšit nejméně o 400 základních bodů k zohlednění skutečnosti, že loděnice nebyla způsobilá k obdržení záruk na základě tohoto režimu. Poskytnutí záruk loděnici proto znamenalo podstatně vyšší riziko.
(342)
Jak bylo objasněno výše, jelikož loděnice nebyla vzhledem ke své obtížné finanční situaci schopna získat na trhu žádné záruky, musí být záruky KUKE okamžitě zrušeny s cílem ukončit narušení hospodářské soutěže způsobené touto podporou.
(343)
Trvalé nevymáhání dluhů ze strany orgánů veřejné správy rovněž představuje státní podporu a je nutno je vzít v úvahu (46). Toto se podobá revolvingovému úvěru poskytnutému za zvýhodněných podmínek, podpora proto odpovídá rozdílu mezi úroky, které by byly účtovány trhem (u společnosti s obdobným ratingem v podobné finanční a hospodářské situaci a s obdobným zajištěním), a úroky, které účtoval orgán poskytující podporu.
(344)
Komise má za to, že vzhledem k přetrvávající obtížné finanční situaci loděnice by věřitel v tržním hospodářství vymáhal své pohledávky neprodleně po uplynutí jejich splatnosti. Skutečnost, že polské orgány nepřijaly bezodkladně opatření k vymáhání pohledávek, představovala udělení podpory, a tudíž datum splatnosti závazku, který nebyl splacen, bude datem, k němuž byla podpora poskytnuta. Prvek podpory se rovná rozdílu mezi úroky, které by byly účtovány na trhu (u společnosti s obdobným ratingem v podobné finanční a hospodářské situaci a s obdobným zajištěním), a úroky, které účtovaly orgány.
(345)
Jelikož by hospodářský subjekt v tržním hospodářství požadoval okamžité splacení dluhů loděnicí, je nutno splatit nejen prvek podpory vyplývající z nedostatečných úroků, nýbrž neprodleně musí být uhrazeny rovněž nahromaděné pohledávky.
(346)
Komise poznamenává, že vklady kapitálu ze strany státu nebo subjektů ovládaných státem, jako je ARP a KPS, do podniků v obtížích, u nichž nelze v době vložení kapitálu očekávat žádnou návratnost, je nutno považovat za nevratné granty (47). K odstranění narušení hospodářské soutěže způsobeného kapitálovým vkladem musí loděnice vrátit celou výši vloženého kapitálu.
(347)
V dopise ze dne 3. listopadu 2008 se Polsko zavázalo provést toto rozhodnutí odprodejem aktiv loděnice za tržní cenu prostřednictvím otevřeného, transparentního bezpodmínečného a nediskriminačního nabídkového řízení (uskutečněného v souladu se zvláštními podmínkami poprvé stanovenými v dopise Komise ze dne 27. října 2008) a likvidací společnosti SSN. Veškeré pohledávky v souvislosti s navrácením státní podpory podle tohoto rozhodnutí musí Polsko neprodleně zaregistrovat v řízení o likvidaci společnosti SSN. Dopisem ze dne 6. listopadu 2008 Komise Polsko informovala, že budou-li splněny tyto podmínky, nebude prodej aktiv zahrnovat novou podporu pro kupujícího (kupující) aktiv loděnice a aktiva je možno převést na kupujícího (kupující) bez jakéhokoliv závazku týkajícího se splacení protiprávní a neslučitelné podpory poskytnuté loděnici v minulosti v souladu s požadavkem, aby neexistovala žádná hospodářská kontinuita mezi příjemci podpory a činností kupujících (48). Komise bude podrobně sledovat, zda jsou splněny podmínky stanovené v dopise Komise ze dne 27. října 2008, jež polské orgány přijaly, s cílem posoudit, zda je toto rozhodnutí prováděno správně.
(348)
Tyto podmínky, k nimž se Polsko výslovně zavázalo, jsou následující.
(349)
Aktiva (bez závazků) budou zprivatizována prostřednictvím otevřeného, transparentního, nediskriminačního a bezpodmínečného nabídkového řízení. Společnost SSN s případnými zbývajícími aktivy a pasivy bude zlikvidována.
(350)
Aktiva musí být prodána za tržní cenu (uchazeči s nejvyšší nabídkou). Aktiva musí být nabídnuta k prodeji samostatně nebo ve velkém počtu malých balíků s cílem maximalizovat výnosy z prodeje. Tyto balíky nesmí sestávat z organizovaných částí podniku nebo podnikatelské činnosti. Toto vymezení balíků však nemá případným kupujícím bránit v tom, aby předložili společnou nabídku týkající se několika aktiv/balíků.
(351)
Nabídkové řízení nesmí být diskriminační, to znamená, že musí zajistit, aby byl prodej otevřen všem kategoriím případných kupců bez jakéhokoliv rozlišování s ohledem na účel jejich investice.
(352)
Nabídkové řízení nesmí být spojeno s žádnými podmínkami (např. zachování zaměstnanosti nebo činnosti či převzetí stávajících smluv). Jediným kritériem pro výběr úspěšné nabídky by měla být maximalizace výnosů ve prospěch věřitelů loděnice.
(353)
U věřitelů loděnice, veřejných a soukromých, včetně zákazníků loděnice, by mělo být zachováno stejné pořadí a práva, co se týká výnosu z prodeje aktiv, jaká by měli v úpadkovém řízení.
(354)
V rámci prodeje nesmí být udělena žádná nová podpora, ať už ve formě odpisu nebo státem financovaného splacení veřejných závazků nebo pohledávek soukromých věřitelů, kapitálových vkladů, úvěrů, záruk či jiných opatření. Z aktiv v rámci likvidace je nutno vymáhat zpět jakékoli nové veřejné závazky nahromaděné během období nezbytně nutného k dokončení prodeje.
(355)
Prodej musí provést nezávislý správce, který má práva a povinnosti podobné právům a povinnostem správce majetkové podstaty. Je nutno vytvořit strukturu, která věřitelům umožní dohlížet účinně na prodej a zajistit, aby se uskutečnil za tržních podmínek, a na zachování jejich pořadí a práv s ohledem na výnosy z prodeje. Polsko a Komise společně jmenují kontrolního správce, jehož zvláštním úkolem je napomáhat Komisi při ověřování, zda se proces prodeje a navrácení podpory uskutečňuje v plném souladu s výše uvedenými požadavky. Za tímto účelem bude kontrolní správce předkládat Komisi pravidelné podrobné zprávy o každé fázi řízení.
(356)
Polsko uvedlo, že k provedení tohoto rozhodnutí je nutno přijmout legislativní opatření. Komise uznává, že je proto odůvodněné delší období provádění, než je stanoveno obvykle, rovněž vzhledem k počtu jednotlivých opatření státní podpory, jichž se toto rozhodnutí týká, a jejich různým formám a době trvání. Komise proto Polsko žádá, aby toto rozhodnutí provedlo do sedmi měsíců ode dne jeho oznámení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora popsaná v 187.-201. bodě odůvodnění, kterou Polsko protiprávně poskytlo společnosti SSN v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES, je neslučitelná se společným trhem.
Případné záruky za zálohové platby, které Polsko udělilo společnosti SSN v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES ode dne 1. července 2007 do dne tohoto rozhodnutí, jsou neslučitelné se společným trhem.
Článek 2
Co se týká úvěrů získaných od různých veřejných subjektů, jak bylo popsáno v 187.-201. bodě odůvodnění, Polsko získá zpět podporu rovnající se rozdílu mezi úrokovou sazbou, kterou skutečně uhradila společnost SSN, a úrokovou sazbou, za niž by příjemce mohl získat úvěr na trhu, a to za období mezi poskytnutím úvěru a jeho splacením. Pokud některý z úvěrů nebyl v době tohoto rozhodnutí dosud splacen, musí být splacen bezodkladně.
Článek 3
S ohledem na záruky za zálohové platby, které poskytla KUKE, jak je popsáno v 187.-201. bodě odůvodnění, Polsko získá zpět podporu rovnající se rozdílu mezi záruční prémií uhrazenou příjemcem a záruční prémií, za niž by příjemce mohl získat záruku na trhu, a to za období mezi udělením záruky a vypršením její platnosti. Pokud jsou některé z těchto záruk v době tohoto rozhodnutí dosud aktivní, musí být neprodleně ukončeny.
Článek 4
Článek 3 se obdobně vztahuje rovněž na jakékoli záruky za zálohové platby, které společnosti SSN Polsko poskytlo v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES v období od 1. července 2007 do dne tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Pokud jde o nevymáhané závazky vůči různým veřejným subjektům, jak je popsáno v 187.-201. bodě odůvodnění, Polsko získá zpět podporu rovnající se rozdílu mezi úrokovou sazbou skutečně uhrazenou společností SSN a úrokovou sazbou, za niž by příjemce mohl získat odklad splatnosti závazků od věřitele v tržním hospodářství, a to po dobu mezi udělením podpory a splacením veřejného závazku. Případné dosud nesplacené veřejné závazky musí být splaceny bezodkladně.
Článek 6
Co se týká kapitálových vkladů různých veřejných subjektů, jak je popsáno v 187.-201. bodě odůvodnění, Polsko získá zpět podporu rovnající se plné výši vloženého kapitálu.
Článek 7
1. Polsko zajistí navrácení podpory příjemcem, jak je stanoveno v článcích 2 až 6. Podpora je navrácena v souladu s pokyny uvedenými v 334.-347. bodě odůvodnění.
2. Částka, která má být navrácena, podléhá úrokům ode dne, kdy byla společnosti SSN k dispozici, až do dne, kdy byla získána zpět.
3. Úroky se vypočtou na základě složené úrokové míry v souladu s kapitolou V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (49) a nařízením Komise (ES) č. 271/2008 (50), kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
4. Polsko zruší veškeré nevyplacené platby podpory uvedené v článku 1 s účinkem ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 8
1. Navrácení podpory uvedené v článku 1 se provede s okamžitým účinkem.
2. Polsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno ve lhůtě sedmi měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 9
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Polsko Komisi tyto informace:
a)
celková částka (jistina a úroky), kterou má příjemce navrátit;
b)
podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit;
d)
důkazy, že byly ukončeny všechny dosud aktivní záruky za zálohové platby.
2. Polsko Komisi informuje o pokroku následných vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí až do doby navrácení podpory uvedené v článku 1.
Na žádost Komise Polsko neprodleně poskytne informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Polsko poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úroků, které již příjemce navrátil.
Toto rozhodnutí je určeno Polsku.
V Bruselu dne 6. listopadu 2008.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 6 novembre 2008
concernant l'aide d'État C 19/05 (ex N 203/05) accordée par la Pologne en faveur du chantier naval de Szczecin
[notifiée sous le numéro C(2008) 6770]
(Le texte en langue polonaise est le seul faisant foi.)
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2010/3/CE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 88, paragraphe 2, premier alinéa,
vu l'accord sur l'Espace économique européen, et notamment son article 62, paragraphe 1, point a),
après avoir invité les intéressés à présenter leurs observations (1), conformément aux dispositions du traité et de l'accord,
considérant ce qui suit:
1. PROCÉDURE
(1)
Conformément aux dispositions de l'annexe IV, point 3, du traité d'adhésion régissant la procédure prévue dans le cadre du mécanisme transitoire, la Pologne a notifié, par lettre du 27 avril 2004, enregistrée le 28 avril 2004, une aide à la restructuration en faveur de l'entreprise Stocznia Szczecińska Nowa Sp. z o.o. (ci-après »chantier naval de Szczecin«). L'affaire a été enregistrée sous le numéro PL 31/2004.
(2)
Par lettre du 19 mai 2004, la Commission a demandé à la Pologne de lui faire parvenir certains documents manquants. Ces documents ont été fournis le 16 juin 2004. Par des lettres du 12 août 2004, du 18 novembre 2004 et du 4 mars 2005, la Commission a demandé des renseignements complémentaires à la Pologne, qui lui a répondu par la lettre du 24 septembre 2004, enregistrée le jour même, la lettre du 28 janvier 2005, enregistrée le 2 février 2005, la lettre du 30 mars 2005, enregistrée le 1er avril 2005, et la lettre du 18 avril 2005, enregistrée le 20 avril 2005. La Commission et les autorités polonaises se sont rencontrées le 9 novembre 2004, le 17 novembre 2004 et le 3 mars 2005.
(3)
Par lettre du 22 avril 2005, enregistrée le jour même, la Pologne a accepté que la Commission traite sa notification du 27 avril 2004 relative à l'affaire PL 31/2004 comme une notification au sens de l'article 88, paragraphe 2, du traité CE à l'égard de toute mesure jugée constitutive d'une aide nouvelle. L'affaire a été reclassée sous le numéro N 203/2005.
(4)
Le 1er juin 2005, la Commission a décidé d'ouvrir la procédure visée à l'article 88, paragraphe 2, du traité CE, à l'égard de l'aide à la restructuration en faveur du chantier naval de Szczecin notifiée par les autorités polonaises; cette décision a été publiée au Journal officiel (2). La Commission a invité la Pologne et les intéressés à présenter leurs observations.
(5)
Par lettre du 24 juin 2005, les autorités polonaises ont précisé les informations qui devaient rester confidentielles et ont demandé qu'elles soient retirées de la version publiée. La Commission a répondu par lettre du 15 juillet 2005. La Pologne a demandé plusieurs prorogations du délai pour communiquer les observations sur la décision d'ouvrir la procédure, par lettre du 30 juin 2005, enregistrée le 1er juillet 2005, par lettre du 26 juillet 2005, enregistrée le 27 juillet 2005, et par lettre du 30 août 2005, enregistrée le 1er septembre 2005. La Commission a répondu, respectivement, par lettres du 12 juillet, du 2 août et du 9 septembre 2005. Par lettre du 4 octobre 2005, enregistrée le7 octobre 2005, les autorités polonaises ont communiqué leurs observations sur la décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen. Dans la même lettre, la Pologne a également présenté un plan de restructuration couvrant la période 2002-2004, élaboré en décembre 2002 et modifié en octobre 2003 (ci-après »plan de restructuration de 2003«). Par lettre du 10 octobre 2005, enregistrée le jour même, le représentant juridique du chantier naval de Szczecin a informé la Commission que le point de vue et les observations du chantier figuraient dans la lettre envoyée par les autorités polonaises.
(6)
Des observations ont été présentées par des tiers: l'Union des employeurs de l'industrie maritime »Forum Okrętowe« (lettre du 6 octobre 2005, enregistrée le jour même), la société Towimor SA (lettre du 6 octobre, enregistrée le jour même), la société H. Cegielski - Poznań SA (lettre du 6 octobre 2005, enregistrée le jour même), la société Spliethoff's Bevrachtingskantoor B.V. (lettre du 6 octobre 2005, enregistrée le jour même), la société Peter Dohle Shiffahrts-KG (lettre du 5 octobre, enregistrée le 6 octobre 2005), la société Odjefjell ASA (lettre du 6 octobre 2005, enregistrée le 11 octobre 2005), les syndicats du chantier naval de Szczecin »Solidarność«, »Solidarność 80« et »Stoczniowiec« (lettre du 7 octobre 2005, enregistrée le 10 octobre 2005), le président de la ville de Szczecin (lettre du 5 octobre, enregistrée le 11 octobre 2005), la société Lubmor Sp. z o.o. (lettre du 6 octobre 2005, enregistrée le 11 octobre 2005) et le Business Club de Szczecin (lettre du 12 octobre 2005, enregistrée le jour même). La Commission a transmis ces observations à la Pologne par lettre le 27 octobre 2005. Les autorités polonaises ont répondu le 21 novembre 2005.
(7)
La Commission a demandé à un consultant externe de l'aider à évaluer le plan de restructuration de 2003. Ce consultant a remis son rapport à la Commission en mars 2006.
(8)
Par lettre du 13 janvier 2006, la Commission a demandé aux autorités polonaises des renseignements complémentaires sur le processus de restructuration du chantier naval de Szczecin. La Pologne a répondu par lettre du 20 février 2006, enregistrée le jour même. Le 22 février 2006, les autorités polonaises, les représentants du chantier naval et les services de la Commission se sont rencontrés. À la suite de cette réunion, la Commission a demandé à la Pologne des renseignements complémentaires, par lettres du 8 mars 2006, du 30 mars 2006, du 12 avril 2006 et du 28 avril 2006. Les autorités polonaises ont répondu par lettres du 13 mars 2006, enregistrée le jour même, du 29 mars 2006, enregistrée le 30 mars 2006, du 6 avril 2006, enregistrée le 10 avril 2006, du 19 avril 2006, enregistrée le 20 avril 2006, et du 26 mai 2006, enregistrée le 30 mai 2006. Par lettre du 23 juin 2006, enregistrée le 26 juin 2006, le conseiller du chantier naval a soumis à la Commission pour consultation un projet de plan de restructuration intitulé »Plan de développement de l'entreprise Stocznia Szczecinska Nowa Sp. z o.o. pour les années 2006-2011«.
(9)
Le 12 juillet 2006, les autorités polonaises et les représentants du chantier ont rencontré les services de la Commission. Par lettre du 13 juillet 2006, enregistrée le 17 juillet 2006, les autorités polonaises ont communiqué des informations sur le processus de restructuration du chantier naval de Szczecin. Par lettre du 17 juillet 2006, la Commission a demandé aux autorités polonaises des renseignements complémentaires. Les autorités polonaises ont répondu par lettre du 1er septembre 2006, enregistrée le jour même. Le 4 septembre 2006, la Pologne a présenté un plan de restructuration révisé, intitulé »Plan de développement de l'entreprise Stocznia Szczecinska Nowa Sp. z o.o. pour les années 2006-2011« (ci-après »plan de restructuration de 2006«).
(10)
Par lettres du 26 septembre 2006, enregistrée le 27 septembre 2006, et du 21 novembre 2006, enregistrée le 27 novembre 2006, les autorités polonaises ont transmis des renseignements complémentaires sur l'affaire.
(11)
Le 7 décembre 2006, Mme Neelie Kroes, commissaire chargée de la concurrence, a rencontré M. Piotr Wozniak, ministre polonais de l'économie, qui l'a informée que la Pologne avait décidé de relancer le processus de privatisation du chantier naval de Szczecin, au moyen d'une procédure ouverte et transparente qui devrait s'achever en juin 2007. La Pologne a confirmé cette position par lettre du 27 décembre 2006, enregistrée le 4 janvier 2007, en renvoyant à la décision du Conseil des ministres de la République de Pologne du 19 décembre 2006 portant approbation du document intitulé »Informations sur la situation de l'industrie navale«. La Pologne a demandé à la Commission d'ouvrir des discussions concernant les mesures compensatoires. Le 18 décembre 2006, les services de la Commission accompagnés du consultant externe se sont rendus sur le chantier naval afin d'établir les faits et de recueillir les données indispensables à l'appréciation des mesures compensatoires. Le 16 janvier 2007, le consultant externe a remis son rapport d'évaluation sur les capacités de production actuelles du chantier.
(12)
En réponse à la lettre du 27 décembre 2006, la Commission a demandé à la Pologne, par lettre du 29 janvier 2007, de proposer des mesures compensatoires à mettre en œuvre par le chantier naval de Szczecin, avant fin février 2007.
(13)
Par lettre du 28 février 2007, enregistrée le jour même, la Pologne a fourni des précisions sur le processus de privatisation du chantier naval de Szczecin et a répondu à la demande portant sur les mesures compensatoires. Les autorités polonaises ont proposé de fermer une des trois cales du chantier à partir de mars 2010.
(14)
Sur cette base, les services de la Commission, les autorités polonaises et les représentants du chantier se sont rencontrés, le 15 mars 2007, dans le cadre d'une réunion technique portant principalement sur les mesures compensatoires, mais au cours de laquelle l'état d'avancement de la privatisation a aussi été examiné. La Commission et les autorités polonaises ont convenu que la Commission mènerait les discussions sur les aspects techniques directement avec le chantier naval de Szczecin, afin de recueillir l'ensemble des données nécessaires à l'appréciation des mesures compensatoires proposées.
(15)
Après la réunion, la Commission a, par lettres du 29 mars 2007, 27 avril 2007 et 30 mai 2007, demandé des renseignements complémentaires au chantier naval de Szczecin. Celui-ci a répondu par lettres du 18 avril 2007, enregistrée le 27 avril 2007, du 8 mai 2007, enregistrée le 10 mai 2007 et du 4 juin 2007, enregistrée le 5 juin 2007. Le 8 juin, les autorités polonaises et les représentants du chantier naval ont rencontré les services de la Commission. Le chantier naval de Szczecin a fourni des informations complémentaires par lettre du 15 juin 2007, enregistrée le jour même.
(16)
Pour finir, les services de la Commission ont informé la Pologne, par lettre du 31 juillet 2007, qu'ils estimaient à titre préliminaire qu'à certaines conditions, la fermeture de la cale Wulkan 1 pouvait être considérée comme une mesure compensatoire suffisante. Par lettre du 24 août, enregistrée le 28 août 2007, les autorités polonaises ont confirmé leur intention de procéder aux réductions de capacités de production du chantier exposées dans la lettre de la Commission.
(17)
Les autorités polonaises ont fourni des informations concernant le processus de privatisation et de restructuration du chantier naval de Szczecin, par lettre du 5 janvier 2007, enregistrée le jour même, et par lettre du 9 janvier 2007, enregistrée le 11 janvier 2007. La Commission a répondu par lettre du 29 janvier 2007. Par lettre du 28 février, enregistrée le jour même, les autorités polonaises se sont engagées à choisir un investisseur pour le chantier naval et à conclure avec lui un accord de privatisation avant fin juin 2007.
(18)
La Commission a demandé des explications supplémentaires sur le processus de privatisation du chantier naval de Szczecin par lettres du 29 mai 2007, du 28 juin 2007 et du 30 juillet 2007. La Pologne a répondu par lettre du 1er juin 2007, enregistrée le 4 juin 2007, en joignant à sa réponse la liste des entreprises invitées à présenter une offre d'achat pour le chantier naval de Szczecin. Des informations supplémentaires ont été fournies par lettre du 25 juin 2007, enregistrée le jour même, et par lettre du 11 juillet 2007, enregistrée le jour même.
(19)
Par lettre du 1er août 2007, enregistrée le 6 août 2007, les autorités polonaises ont transmis un premier projet de note d'information concernant le chantier. Par lettre du 13 août 2007, la Commission a transmis ses observations relatives à cette note. Par lettre du 21 août 2007, enregistrée le 27 août 2007, les autorités polonaises ont informé la Commission que la situation financière du chantier s'était considérablement dégradée et que, de ce fait, les propriétaires publics du chantier prévoyaient d'augmenter son capital. La Pologne a également annoncé que la note d'information serait actualisée en conséquence.
(20)
Par lettre du 4 septembre 2007, la Commission a demandé des explications. Les autorités polonaises ont répondu par lettre du 7 septembre 2007, enregistrée le 10 septembre 2007, et par lettre du 11 septembre, en transmettant une nouvelle version de la note d'information et en informant la Commission que jusqu'à 221 investisseurs potentiels avaient été invités à présenter une offre.
(21)
Par lettre du 12 septembre 2007 la Commission a demandé des renseignements complémentaires. La Commission a transmis des observations relatives à la note d'information et, par lettres du 14 septembre 2007 et du 3 octobre 2007, a demandé des éclaircissements. Les autorités polonaises lui ont répondu par lettre du 12 octobre 2007, enregistrée le 16 octobre 2007, en l'informant que 6 investisseurs potentiels avaient demandé une copie de la note d'information sur le chantier. Par lettre du 23 octobre 2007, enregistrée le jour même, les autorités polonaises ont transmis le calendrier actualisé de la privatisation, qui prévoyait l'ouverture de négociations avec les investisseurs potentiels en janvier 2008.
(22)
Par lettre du 30 novembre 2007, la Commission a demandé que le projet de plan de restructuration élaboré par le nouveau propriétaire du chantier lui soit communiqué avant fin février 2008. La Pologne a transmis des informations complémentaires sur le processus de privation par lettres du 11 décembre 2007, enregistrée le 13 décembre 2007, et du 19 décembre 2007, enregistrée le 20 décembre 2007. Par lettre du 21 décembre 2007, enregistrée le jour même, elle a informé la Commission qu'au 20 décembre 2007, un seul investisseur avait formulé une offre d'achat pour les actifs du chantier naval de Szczecin, à savoir la société Amber Sp. z o.o. (ci-après »Amber«), entièrement détenue par la société polonaise Zlomrex, active dans la distribution d'acier.
(23)
Le 10 janvier 2008, les autorités polonaises ont rencontré les services de la Commission. Après cette rencontre, la Commission a demandé aux autorités polonaises des renseignements complémentaires sur le processus de privatisation, par lettres du 17 janvier 2008, 30 janvier 2008, 28 février 2008, 18 mars 2008 et 2 avril 2008. Les autorités polonaises ont répondu à la Commission par lettres du 23 janvier 2008, enregistrée le 24 janvier 2008, du 25 janvier 2008, enregistrée le 28 janvier 2008 et du 30 janvier 2008, enregistré le 31 janvier 2008. Par lettre du 8 février 2008, enregistrée le jour même, la Pologne a transmis une copie de l'offre formulée par Amber.
(24)
Par lettre du 14 février 2008, enregistrée le 19 février 2008, la Pologne a informé la Commission qu'il serait impossible de mener à bien la privatisation du chantier naval avant fin février 2008 et que les autorités polonaises s'engageaient à achever le processus de privatisation et à approuver le plan de restructuration avant l'été 2008.
(25)
Par lettre du 29 février 2008, enregistrée le 3 mars 2008, les autorités polonaises ont transmis deux documents d'Amber: »Explications supplémentaires, aperçu du programme de restructuration et engagements annoncés concernant l'achat du chantier naval de Szczecin, transmis par la société Amber« du 29 février 2008 et »Première version du plan de restructuration du chantier naval de Szczecin et plan d'entreprise pour les années 2008-2012, élaborés sur la base des informations recueillies dans le cadre de la vérification préalable (due diligence) effectuée sur place«.
(26)
Les autorités polonaises ont indiqué, par lettre du 28 mars 2008, enregistrée le jour même, que la période d'exclusivité accordée à Amber pour négocier était prolongée jusqu'au 15 avril 2008. À l'invitation des autorités polonaises, transmise par lettre du 4 avril 2008, enregistrée le 7 avril 2008, les autorités polonaises, les représentants du chantier naval de Szczecin, Amber et les services de la Commission se sont rencontrés le 10 avril 2008.
(27)
Par courriel du 9 avril 2008, enregistré le 24 avril 2008, le conseiller d'Amber a transmis des prévisions financières concernant le chantier naval. Amber a en outre transmis des informations lors de la réunion du 10 avril 2008, qui ont été enregistrées le 18 avril 2008.
(28)
La Pologne a fourni des informations concernant l'état d'avancement des négociations avec Amber par lettres du 7 avril 2008, enregistrée le 18 avril 2008, du 23 avril 2008, enregistrée le jour même, du 25 avril, enregistrée le jour même, du 28 avril 2008, enregistrée le 29 avril 2008, et du 29 avril 2008, enregistrée le 5 mai 2008. La Commission a demandé des renseignements, par lettre du 30 avril 2008. Le 8 mai 2008, une rencontre a eu lieu entre les autorités polonaises et les services de la Commission.
(29)
La Commission a transmis ses observations sur l'état d'avancement de la privatisation par lettres du 21 avril 2008 et du 30 avril 2008.
(30)
Finalement, par lettre du 12 mai 2008, enregistrée le jour même, la Pologne a informé la Commission qu'Amber s'était retirée du processus de privatisation.
(31)
La Pologne a également indiqué à la Commission que les autorités polonaises avaient pris des mesures pour relancer le processus de privatisation, dans l'intention de conclure des accords de privatisation avant fin novembre 2008. À partir du 3 juin 2008, la Pologne a transmis à la Commission un rapport quotidien sur les mesures prises par les parties intéressées par le nouveau processus de privatisation. La Commission a rencontré les autorités polonaises le 13 juin 2008.
(32)
Le 20 juin 2008, à la demande des autorités polonaises, les services de la Commission ont rencontré les autorités polonaises et les représentants de l'entreprise norvégienne Ulstein; le 24 juin 2008, ils ont rencontré les autorités polonaises et les représentants de l'entreprise polonaise Mostostal Chojnice. Ces entreprises ont été présentées à la Commission comme des acquéreurs potentiels du chantier naval de Szczecin. Par lettre du 26 juin 2008, enregistrée le jour même, la Pologne a transmis à la Commission un projet de plan de restructuration élaboré par Mostostal Chojnice. Des informations complémentaires ont été fournies par lettre du 7 juillet 2008, enregistrée le 8 juillet 2008.
(33)
Par lettre du 14 juillet 2008, la Pologne s'est engagée à présenter à la Commission le plan de restructuration complet avant le 12 septembre 2008.
(34)
Le 16 juillet 2008, la Commission a provisoirement adopté l'appréciation et les conclusions exposées dans le projet de décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen, qui constatait que l'aide d'État accordée au chantier naval de Szczecin n'était pas compatible avec le marché commun et devait être remboursée. À la lumière de la lettre de la Pologne du 14 juillet 2008, la Commission a cependant décidé de reporter l'adoption de cette décision afin de pouvoir évaluer si le nouveau plan de restructuration, que les autorités polonaises devaient transmettre avant le 12 septembre 2008, modifierait radicalement la situation et permettrait de considérer l'aide comme compatible avec le marché commun.
(35)
Par la suite, la Pologne a informé la Commission chaque semaine de l'état d'avancement du processus de privatisation (lettres du 28 juillet, 4 août, 12 août, 21 août, 25 août, 1er septembre, 8 septembre, 16 septembre et 23 septembre, enregistrées le jour même).
(36)
Par lettre du 18 juillet 2008, enregistrée le 21 juillet 2008, la Pologne a demandé l'organisation d'un cycle de consultations avec les services de la Commission concernant le plan de restructuration, afin de préparer sa version définitive en tenant compte des observations des services de la Commission. La Commission a approuvé le calendrier des consultations par lettre du 31 juillet 2008.
(37)
Cependant, ce n'est que le 3 septembre 2008 que la Commission a reçu, de manière informelle, le projet de plan de restructuration du chantier naval de Szczecin. La première réunion entre les autorités polonaises et les services de la Commission a donc eu lieu le 4 septembre 2008, en présence de Mostostal. Le 8 septembre 2008, la Commission a reçu la version corrigée du plan et, le 10 septembre 2008, une nouvelle réunion a été organisée avec les autorités polonaises, Mostostal et un co-investisseur potentiel, la société Ulstein.
(38)
Par lettre du 12 septembre 2008 enregistrée le jour même, la Pologne a présenté le plan définitif de restructuration du chantier naval de Szczecin élaboré par Mostostal en collaboration avec le chantier naval norvégien Ulstein.
(39)
Par lettre du 16 septembre 2008, enregistrée le 17 septembre 2008, la Pologne a présenté le projet d'accord de privatisation entre Mostostal et les propriétaires publics du chantier naval de Szczecin, à savoir l'Agence de développement industriel (ci-après »ARP«) et la société Korporacja Polskie Stocznie (ci-après »KPS«).
(40)
Par lettre du 22 septembre, enregistrée le jour même, Ulstein a informé la Commission de sa décision de se retirer du processus de privatisation du chantier naval de Szczecin et, par conséquent de ne plus participer à sa restructuration.
(41)
Par lettre du 22 septembre 2008, enregistrée le 25 septembre 2008, Mostostal a informé la Commission que, malgré la décision d'Ulstein, Mostostal sera en mesure de réaliser seule l'intégralité du plan de la restructuration du chantier naval de Szczecin. Le 30 septembre 2008, une réunion s'est tenue entre les autorités polonaises, la Commission et Mostostal.
(42)
Par lettre du 27 octobre 2008, la Commission a communiqué aux autorités polonaises les conditions générales d'application de la présente décision. Par lettre du 3 novembre 2008, enregistrée le 4 novembre 2008, la Pologne s'est engagée à respecter l'ensemble de ces conditions. La Commission a accepté l'engagement des autorités polonaises, par lettre du 6 novembre 2008.
(43)
Par lettre du 14 juin 2007, la Commission avait demandé aux autorités polonaises de lui fournir des renseignements sur les montants d'aide d'État reçus par le chantier naval de Szczecin après l'ouverture de la procédure formelle d'examen. Les autorités polonaises ont répondu par lettre du 11 juillet 2007, enregistrée le jour même. Par lettre du 13 novembre 2007 la Commission a demandé des précisions supplémentaires. La Pologne a répondu par lettre du 9 janvier 2008, enregistrée le jour même. Les informations complémentaires concernant l'aide d'État accordée au chantier naval ont été transmises par la Pologne par lettre du 9 janvier 2008, enregistrée le 10 janvier 2008. Par lettres du 6 décembre 2007, enregistrée le jour même, du 9 janvier 2008, enregistrée le 10 janvier 2008, du 12 février 2008, enregistrée le 13 janvier 2008, du 26 juin 2008, enregistrée le 27 juin 2008 et du 12 septembre 2008, enregistrée le jour même, la Pologne a informé la Commission de ressources supplémentaires accordées au chantier naval de Szczecin.
2. DESCRIPTION
2.1. ENTREPRISE
(44)
Le bénéficiaire de l'aide est implanté en Poméranie occidentale, dans le nord-ouest de la Pologne. La Commission considère que, conformément aux principes régissant les aides d'État, les entreprises de cette région sont admissibles au bénéfice d'un soutien au titre des Fonds structurels, dans le cadre de l'objectif de convergence (3), et du Fonds de cohésion (4). En particulier, ces entreprises peuvent bénéficier d'une aide dans le cadre du programme régional opérationnel de la voïvodie de Poméranie occidentale, qui couvre les axes prioritaires ayant pour objectif de soutenir les petites et moyennes entreprises, d'agir en faveur de l'innovation et du transfert de technologie (dans le but de créer des emplois durables) et de développer les infrastructures sociales et éducatives, en s'appuyant sur la formation professionnelle et tout au long de la vie. Les entreprises de cette région sont admissibles au bénéfice d'un soutien dans le cadre du Programme opérationnel d'innovation économique.
(45)
Le chantier naval de Szczecin a été fondé le 25 juin 2002 pour reprendre les activités de Stocznia Szczecińska Porta Holding SA (ci-après «SSPH») et de sa principale filiale Stocznia Szczecińska (ci-après «SS»), déclarées en faillite le 29 juillet 2002. Le chantier naval de Szczecin a été créé pour constituer une «coquille vide», libre des dettes accumulées par SSPH et SS dans le cadre de leur activité antérieure.
(46)
Le nouveau chantier naval a été repris par l'ARP, détenue par l'État, et par le Trésor public afin de mener à leur terme les opérations de production en cours et de relancer l'activité de construction navale dans le cadre de la restructuration nécessaire. Officiellement, l'ancienne activité de construction navale du chantier a été reprise par la société Allround Ship Services Sp. z o.o. (ci-après «ASS»), créée en 1999 et filiale de SSPH. En réalité, en 2001 déjà, en raison de difficultés financières, SSPH, alors entièrement détenue par l'État, a décidé de concentrer son activité de construction navale dans ASS, qui semblait plus propice à une restructuration que SS. En janvier 2002, ASS, qui au départ n'était qu'une filiale mineure opérant dans la peinture navale, a conclu un contrat-cadre avec SSPH pour la construction de coques de bateau et, pour ce faire, elle a loué des actifs de production à SSPH. Quelques semaines avant l'annonce de sa faillite, SSPH a vendu ASS à l'ARP pour 1 PLN. ASS a ensuite changé de nom et est devenue Stocznia Szczecinska Nowa (le chantier naval de Szczecin), le bénéficiaire de l'aide.
(47)
À l'époque, le chantier naval de Szczecin n'avait pas repris les actifs des sociétés SSPH et SS, mais il les louait à leur administrateur judiciaire, ce qu'il a fait jusqu'en juillet 2004. Le 20 juillet 2004, des accords ont été conclus avec les administrateurs judiciaires de SSPH et de SS, conformément auxquels il a pu reprendre les actifs de ces deux sociétés. En revanche, il ne reprenait aucune de leurs dettes; en conséquence, les deux sociétés ont conservé leurs dettes, qui ont été soumises à la procédure de faillite. Le chantier naval de Szczecin a repris une partie des travaux commencés en concluant de nouveaux contrats avec les propriétaires des navires.
(48)
ASS a repris des travailleurs des sociétés SSPH et SS, mais le niveau de ses effectifs a progressivement été réduit; la société est passée de 8 071 travailleurs en 2001 à 5 322 à la fin de 2006. En 2007, le niveau moyen des effectifs s'établissait à 4 700 travailleurs.
(49)
La production a augmenté, passant de 158 000 TBC en 2003 à 213 000 TBC en 2005, avant de chuter en 2006 et de se trouver ramenée à 167 000 TBC. En août 2007, le carnet de commandes contenait 30 navires, pour une valeur totale de 1 134 millions d'EUR. Sur la base de la taille de ce carnet, le chantier naval de Szczecin occupe la 32e place dans le monde et la 6e en Europe.
(50)
Les principaux clients du chantier naval se trouvent en Allemagne, aux Pays-Bas, en Russie et en Italie. Ses principaux concurrents en Europe sont les chantiers navals espagnols, allemands et croates.
(51)
Actuellement, 80 % des actions du chantier naval de Szczecin sont détenues par KPS, 18 % par l'ARP et 2 % par le Trésor public. L'ARP est une société par actions du Trésor public, créée conformément à la loi et entièrement détenue par le Trésor public. Son activité, définie par la loi, consiste à participer au processus de restructuration de l'actionnariat des entreprises qui sont propriété de l'État, à gérer, au nom des institutions publiques, les paquets d'actions et participations du Trésor public et à octroyer des prêts et des garanties pour la restructuration des entreprises publiques. L'ARP détient 100 % des parts de KPS, société créée pour assurer le financement des chantiers navals polonais.
(52)
Le chantier naval de Szczecin construit des navires, notamment des porte-conteneurs, des chimiquiers, des navires rouliers et des navires polyvalents. 1 % de son activité est consacrée à la fabrication de constructions métalliques et à la prestation de différents services liés à l'industrie de la construction navale.
(53)
Les principales installations de production du chantier naval de Szczecin sont trois cales: Wulkan Nowy, Odra Nowa et Wulkan 1.
(54)
Dès sa création en 2002, le chantier naval de Szczecin a entamé sa restructuration. Il a élaboré le plan de restructuration de 2003, validé dans un premier temps par ses actionnaires, le 19 décembre 2002, avant d'être modifié en octobre de 2003. La faillite du précédent chantier naval de Szczecin résultait principalement de problèmes technologiques, d'erreurs stratégiques, d'une productivité faible, de coûts élevés et de facteurs externes, tels que le cours élevé du zloty et la concurrence asiatique. Ces problèmes ont conduit à ce que les marchés financiers n'aient plus envie de financer la construction de navires, ce qui a entraîné des retards de livraison et, de ce fait, l'accumulation de pénalités et de dettes.
(55)
La stratégie de restructuration visait à parvenir à stabiliser la rentabilité en concentrant les activités de la société sur le marché des porte-conteneurs et en devenant un producteur important de chimiquiers, de navires rouliers et con-ro, ainsi que de navires à usage spécifique. Le plan de restructuration comprend aussi la possibilité de trouver un investisseur stratégique. La modification du plan initial de 2003 était indispensable en raison de difficultés financières pour les sous-traitants, les travailleurs et les activités étroitement liés au chantier naval de Szczecin.
(56)
La situation financière du chantier naval de Szczecin s'est peu à peu considérablement dégradée.
Tableau 1
Production du chantier naval de Szczecin
(en millions de PLN)
2002
2003
2004
2005
2006
30.9.2007
Chiffre d'affaires
424,88
1 114,44
1 303,46
1 416,04
1 199,38
655,87
Résultat opérationnel
-6,16
-39,64
- 119,80
-11,44
- 194,24
- 134,36
Capital propre
65,01
62,01
112,83
247,96
149,43
81,96
Sources: note d'information de 2006, transmise par les autorités polonaises le 12 octobre 2007, et «plan d'entreprise pour les années 2008-2012, élaboré sur la base des informations recueillies dans le cadre de la vérification préalable (due diligence) effectuée sur place», transmis par lettre du 29 février 2008.
(57)
La situation financière précaire du chantier naval résulte aussi de facteurs externes, au nombre desquels la dépréciation du dollar (devise dans laquelle la société se fait payer) et l'appréciation du zloty (monnaie dans laquelle elle règle ses dépenses), l'augmentation des prix de l'acier et un accès au financement des navires rendu plus difficile après la déclaration de faillite de SSPH. En ce qui concerne les causes internes des problèmes, il a été reconnu que les moyens de production du chantier naval étaient en très mauvais état et exigeaient une modernisation sérieuse. Depuis 2006, le chantier rencontre des difficultés liées à l'emploi: absentéisme élevé, rotation importante du personnel, fuite des travailleurs qualifiés vers d'autres chantiers navals, en particulier en Allemagne et en Norvège, qui proposent des salaires bien supérieurs.
2.2. DÉCISION D'OUVRIR LA PROCÉDURE PRÉVUE À L'ARTICLE 88, PARAGRAPHE 2, DU TRAITÉ CE
(58)
La Commission a constaté à titre provisoire, dans sa décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen, que les mesures notifiées conformément au point 3 de l'annexe IV du traité d'adhésion constituaient une aide nouvelle car, au moment de l'adhésion, elles n'avaient pas encore été accordées. La Commission a énuméré ces mesures au point B de l'annexe de la décision.
(59)
La Commission a aussi établi que certaines mesures énumérées au point A de l'annexe de la décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen avaient été accordées au chantier naval de Szczecin avant le 1er mai 2004 et ne s'appliquaient pas après l'adhésion, au sens du point 3 de l'annexe IV du traité d'adhésion. La présente décision ne les concerne donc pas. Néanmoins, ces mesures doivent être prises en compte dans l'évaluation de la compatibilité des mesures accordées après l'adhésion avec le marché commun.
(60)
Sur le principe, s'agissant des mesures énumérées au point B de l'annexe de la décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen, la Commission a fait valoir qu'avant l'adhésion, aucune décision juridiquement contraignante ne les concernant n'avait été prise, même si elle a reconnu l'existence d'un certain nombre de démarches préliminaires en vue de faire adopter une telle décision.
(61)
La première de ces mesures est la recapitalisation du chantier naval par l'ARP. Le plan de restructuration de 2003 prévoyait l'injection de 241 752 900 PLN, mais seule une partie de ce montant (180 000 000 PLN) a été versée avant l'adhésion de la Pologne à l'Union européenne. Pour des raisons budgétaires, l'ARP n'était pas en mesure de réaliser l'intégralité de l'augmentation de capital. Selon la Pologne, la décision concernant l'injection du reste de la somme (61 752 652 PLN) a été prise le 21 décembre 2004.
(62)
Les deuxième et troisième mesures visées sont les garanties accordées par l'ARP pour la construction de navires (chacune correspondant à une aide de 1 935 000 PLN). Ces garanties concernent des navires dont la construction a été commandée en 2002. Pour les navires suivants, les garanties devaient être accordées immédiatement après la livraison des premiers navires. Ainsi, pour les navires 7 et 8, les garanties devaient être accordées à la livraison des navires 4 et 5 (en 2005).
(63)
La dernière série de mesures qui, ainsi qu'il ressort des informations disponibles, n'ont pas été accordées avant l'adhésion à l'Union européenne, est constituée d'aides accordées au chantier naval de Szczecin par la ville de Szczecin sous la forme d'annulations et de reports de paiement de la taxe sur les biens immobiliers. Au total, ces mesures portaient sur 12 500 000 PLN. Selon les informations transmises par les autorités polonaises (5), à ce jour, elles n'ont pas été accordées au chantier naval.
(64)
La Commission a décidé d'ouvrir la procédure formelle d'examen en raison des doutes exposés ci-après concernant la compatibilité de l'aide à la restructuration avec le marché commun.
(65)
Premièrement, la Commission doutait que le chantier naval de Szczecin remplisse les critères lui permettant de bénéficier d'une aide à la restructuration. Il est apparu que cette société avait été créée dans le but de reprendre l'activité de son prédécesseur, déclaré en faillite, mais qu'elle n'en avait pas repris les dettes. La Commission estimait donc que le chantier naval de Szczecin était une entreprise nouvellement créée, au sens des lignes directrices communautaires en vigueur.
(66)
Deuxièmement, la Commission doutait que les activités de restructuration, passées ou en cours, permettent de rétablir la viabilité à long terme du chantier naval de Szczecin. La restructuration engagée par le chantier naval consistait principalement en une réduction de l'endettement et en une amélioration des liquidités afin d'assurer la continuité de la production. Les prétendus coûts des mesures de restructuration réelles comprenaient les coûts d'achat des moyens de production à l'administrateur judiciaire de SSPH et SS. La Commission a observé que, même à la fin du processus de restructuration, le niveau de production prévu resterait relativement faible par rapport à celui de chantiers navals européens concurrents.
(67)
Troisièmement, sur la base des informations disponibles, la Commission doutait que des mesures compensatoires adéquates aient été prises, car, dans les faits, aucune réduction effective des capacités de production du chantier naval n'avait été mise en œuvre.
(68)
Quatrièmement, la Commission doutait que certains des prétendus coûts de restructuration, tels que, par exemple, les coûts d'achat des actifs de production, puissent être considérés comme éligibles car réellement liés à la restructuration.
(69)
Enfin, la Commission doutait que la contribution propre du bénéficiaire au plan de restructuration, qu'elle provienne de fonds propres ou de financements extérieurs obtenus aux conditions du marché, soit importante. En particulier, elle se demandait si l'utilisation des bénéfices cumulés pouvait constituer la contribution propre. Par ailleurs, la Commission a remarqué que la contribution propre supposée était constituée à 78 % d'acomptes d'armateurs garantis par l'organisme polonais de crédit à l'exportation KUKE. Compte tenu du fait que le chantier naval de Szczecin connaissait des difficultés financières, la Commission doutait que le taux des primes de garantie reflète correctement le risque existant, que la sûreté exigée par le KUKE soit suffisante, et donc que la contribution propre proposée puisse être considérée comme exempte d'aide d'État.
2.3. OBSERVATIONS DES INTÉRESSÉS
2.3.1. OBSERVATIONS DE LA POLOGNE
(70)
Les autorités polonaises ont formulé des observations sur la décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen après sa publication par la Commission. Le bénéficiaire de l'aide n'a pas présenté d'arguments séparés, mais a soutenu la position du gouvernement polonais.
(71)
Les autorités polonaises ont abordé un certain nombre de points. La principale contestation portait sur le fait de savoir si certaines mesures étaient entrées en vigueur avant l'adhésion de la Pologne à l'UE (le 1er mai 2004) et si elles n'étaient pas applicables après cette date. Ces mesures ne peuvent pas être examinées par la Commission. Seules les mesures qui n'ont pas accordées avant l'adhésion sont soumises à appréciation de la Commission, en tant qu'aide notifiée ou aide illégale conformément à la procédure prévue à l'article 88, paragraphe 2, du traité CE.
(72)
Les autorités polonaises ont contesté les conclusions de la Commission, selon lesquelles les mesures énumérées au point B de l'annexe de la décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen constituaient une aide nouvelle. Elles affirment que toutes les mesures mentionnées dans ce tableau ont été accordées avant l'adhésion de la Pologne à l'UE et que, de ce fait, aucune nouvelle aide n'était prévue ni accordée.
(73)
Premièrement, les autorités polonaises font valoir que le chantier naval de Szczecin nourrissait une confiance légitime dans la compatibilité de l'aide prévue dans le plan de restructuration de 2003 avec les règles relatives aux aides d'État. Elles renvoient en particulier à deux documents: «Situation de l'industrie la construction navale polonaise, orientations proposées et mécanismes de soutien à ce secteur» (document adopté par le Conseil des ministres le 16 juillet 2002) et «Stratégie à moyen terme en matière d'octroi de garantie et de caution par le Trésor public jusqu'en 2010» (document adopté par le Conseil des ministres le 10 juin 2003). Les autorités polonaises font valoir que ces interventions, et d'autres similaires, des autorités centrales, régionales et communales s'inscrivaient dans le cadre d'un vaste programme de sauvetage de l'industrie de la construction navale.
(74)
Deuxièmement, les autorités polonaises affirment qu'en exigeant la publication d'un «acte juridiquement contraignant», la Commission applique des critères relevant du droit communautaire à des événements et au droit national avant l'adhésion. Elles affirment qu'avant l'adhésion, c'est la législation nationale en matière d'aides d'État qui était applicable et que celle-ci «ne prévoyait pas l'envoi d'une décision formelle d'octroi d'une aide au bénéficiaire à quelque moment de la procédure que ce soit». Elle exigeait uniquement l'approbation du plan de restructuration et des mesures qu'il arrêtait par le Président de l'Office de protection de la concurrence et des consommateurs, qui a effectivement été donnée. Les autorités polonaises font valoir qu'«il est incontestable que chacune des mesures contenues dans le dernier plan de restructuration approuvé a été convenue entre le chantier naval de Szczecin et l'autorité compétente chargée de l'octroi de l'aide». Par ailleurs, la Pologne affirme que les dispositions du droit communautaire ne s'appliquaient pas aux événements survenus avant l'adhésion de la Pologne à l'UE et que, dans l'affaire Fleuren (6) invoquée par la Commission dans la décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen, la situation est fondamentalement différente du cas d'espèce.
(75)
Troisièmement, les autorités polonaises affirment que l'approbation du plan de restructuration par le Conseil d'administration du chantier naval de Szczecin doit être considérée comme une décision d'octroi d'une aide. Pour lever les doutes de la Commission concernant le fait de savoir si le Conseil d'administration est compétent pour prendre des décisions ayant des effets financiers contraignants pour les actionnaires, les autorités polonaises indiquent que ce conseil représente les intérêts des actionnaires car ce sont eux qui l'élisent. Les membres du Conseil d'administration agissent sur instruction des actionnaires (l'ARP et le Trésor public) et leurs décisions ont eu pour effet d'engager l'ARP et le Trésor public à accorder une aide.
(76)
Quatrièmement, la Pologne affirme que la confirmation du plan de restructuration de 2003 par le service de l'ARP chargé de l'industrie de la construction navale a renforcé encore la confiance légitime du chantier naval, car tous les membres de ce service sont les représentants de l'ARP au sein du Conseil d'administration. La Pologne a également fait valoir également que les décisions réelles étaient prises par le Conseil d'administration et par l'assemblée des actionnaires de l'ARP.
(77)
Enfin, les autorités polonaises affirment que l'aide a été accordée avant l'adhésion, car l'engagement de l'État a été arrêté dans le plan de restructuration de 2003 et, de ce fait, était connu avant l'adhésion.
(78)
Les autorités polonaises évoquent le système de prolongation, dans le cadre duquel une nouvelle garantie est accordée à l'expiration de la garantie précédente, et font valoir que ce système, et donc toutes les garanties qu'il couvre, a été approuvé par le Conseil d'administration en tant qu'élément du plan de restructuration de 2003. Les autorités polonaises évoquent les critères permettant d'évaluer si une garantie s'applique après l'adhésion ou non et considèrent qu'ils sont décisifs pour déterminer si une aide a été accordée.
(79)
Les autorités polonaises ne relèvent pas l'argument de la Commission selon lequel, pour les deux garanties litigieuses, l'ARP n'a pas suivi les mêmes procédures que dans le cas de garanties antérieures. Elles ne contestent pas l'interprétation de la Commission concernant le fait que les contrats de construction de navire conclus en 2002 contenaient une clause permettant à l'acheteur de dénoncer le contrat unilatéralement si le chantier n'apportait pas de garantie que les travaux seraient exécutés dans certains délais.
(80)
La Pologne fait valoir que les obligations financières précises de l'État liées à ces mesures étaient connues avant l'adhésion de la Pologne à l'UE. Elle confirme que l'autorité chargée de l'octroi de l'aide ne pouvait pas publier de décisions finales de report et d'annulation ex ante.
(81)
En réponse aux doutes de la Commission concernant le fait de savoir si le chantier naval, société créée après la faillite de son prédécesseur actif dans la construction navale à Szczecin, était admissible au bénéfice d'une aide à la restructuration, la Pologne affirme que le bénéficiaire de l'aide existait avant la faillite de son prédécesseur, sous un autre nom (ASS), et était actif dans la construction de navires.
(82)
Les autorités polonaises ont formulé des observations sur d'autres éléments de la décision de la Commission. En particulier, la Pologne affirme que la restructuration du chantier naval de Szczecin a eu des répercussions sur de nombreux domaines de son activité et visait principalement à améliorer considérablement l'efficience du chantier naval. Celui-ci a adopté une stratégie nettement plus cohérente, a procédé à une restructuration de ses effectifs, a augmenté son efficience, a mis en place un système de gestion plus efficace et a amélioré sa situation financière. Le chantier naval prévoyait de réaliser des bénéfices en 2005.
(83)
La Pologne affirme aussi que le chantier naval a mis en œuvre des mesures compensatoires suffisantes, puisqu'il n'a repris qu'une partie des terrains et des structures qui étaient auparavant la propriété de SSPH, à savoir ceux directement liés aux capacités de production du chantier.
(84)
Les autorités polonaises font valoir que la contribution propre proposée est suffisante. En particulier, les bénéfices futurs que le chantier naval prévoit de consacrer au financement d'une partie des coûts de la restructuration ne peuvent être considérés comme des ressources d'État; ils constituent donc la contribution propre. Les autorités polonaises maintiennent que les acomptes garantis par le KUKE, qui permettent de financer l'activité du chantier naval, doivent aussi être considérés comme la contribution propre. La Pologne décrit les conditions d'octroi d'une garantie par le KUKE (prime et types de sûreté exigés) et souligne aussi que le KUKE n'a dû effectuer aucun versement aux armateurs au titre des garanties accordées.
(85)
Les autorités polonaises considèrent que l'adoption de mesures de restructuration a amélioré la situation financière du chantier naval et qu'en conséquence, celui-ci a pu montrer sa viabilité.
2.3.2. OBSERVATIONS D'AUTRES INTÉRESSÉS
(86)
L'Union des employeurs de l'industrie maritime «Forum Okrętowe» a expliqué les causes des difficultés du chantier naval et a indiqué que, selon elle, celui-ci n'avait survécu que grâce à la réussite de son plan de restructuration et à l'aide à la restructuration fournie par l'État.
(87)
La société Towimor SA, fournisseur de grues embarquées et d'instruments d'ancrage et de mouillage pour le chantier naval, a indiqué que ce dernier avait retrouvé ses capacités de production et n'avait survécu aux crises des années 2002-2004 que parce que l'ARP avait dirigé le processus de restructuration. La société a souligné que la mise en œuvre du plan de restructuration portait ses fruits et que l'amélioration obtenue était durable.
(88)
La société Lubmor Sp. z o.o., fournisseur d'équipements intérieurs pour navires, a insisté sur l'importance du chantier naval de Szczecin pour elle et d'autres entreprises qui collaborent avec le chantier.
(89)
Un autre fournisseur, H. Cegielski, dont l'activité principale est la production de moteurs de bateau, a indiqué que la réussite de la restructuration du chantier naval de Szczecin avait sauvé l'ensemble du secteur dans les années 2002-2004 et que le redressement progressif du chantier naval montrait que les mesures de restructuration produisaient des améliorations de longue durée.
(90)
La société Spliethoff's Bevrachtingskantoor B.V., client du chantier naval de Szczecin, a tenu à souligner le savoir-faire et l'expérience considérables du chantier dans de nombreux secteurs de l'activité de construction navale, ainsi que la qualité des navires que le chantier avait construits pour elle. L'armateur a précisé que le chantier naval de Szczecin avait construit pour lui huit navires polyvalents en respectant des exigences techniques et de normes de qualité élevées. Il a exprimé l'espoir que la Commission confirme l'aide accordée au chantier. D'autres clients du chantier naval, Peter Dohle Schiffarts-KG et Odfjell, ont exprimé des opinions similaires.
(91)
Le syndicat Solidarnosc a souligné l'importance du chantier naval pour l'emploi et la situation économique de toute la région. Il a fait part de son espoir que la Commission mette rapidement terme à la procédure d'examen et confirme l'aide accordée au chantier naval.
(92)
Le président de la ville de Szczecin a souligné l'importance de l'existence du chantier naval pour la région et a affirmé que, malgré certains retards, la restructuration mise en œuvre avait conduit aux résultats escomptés et que le chantier naval était en mesure de faire durablement face à la concurrence sur le marché.
(93)
Le Business Club de Szczecin, association d'employeurs œuvrant au développement de la ville de Szczecin et de la région de Poméranie occidentale, a exprimé son soutien à la restructuration du chantier naval de Szczecin. L'organisation a décrit les difficultés rencontrées par la région après la faillite de SSPH en 2002 et a affirmé que le soutien accordé au chantier par les autorités polonaises avait permis de surmonter cette crise.
2.4. ÉVOLUTION DE LA SITUATION APRÈS LA DÉCISION DE LA COMMISSION D'OUVRIR LA PROCÉDURE FORMELLE D'EXAMEN
(94)
La procédure d'examen ouverte par la Commission et les faits en question sont résumés ci-après.
(95)
En réponse à la décision de la Commission d'ouvrir la procédure formelle d'examen, les autorités polonaises ont réagi, à l'automne 2005, de deux manières: premièrement, en contestant la compétence de la Commission à agir en ce qui concerne les mesures considérées comme une aide nouvelle dans la décision de la Commission, deuxièmement, en démontrant que, même si ces mesures constituaient une aide nouvelle, elles étaient compatibles avec les principes du marché commun en tant qu'aide à la restructuration.
(96)
À l'appui de ses arguments concernant la compatibilité de l'aide avec le marché commun, la Pologne a transmis à la Commission le plan de restructuration de 2003. La Commission en a pris connaissance et a demandé l'aide d'un consultant externe. Elle est parvenue à la conclusion que le plan de restructuration de 2003 ne remplissait aucune des conditions permettant d'autoriser l'aide à la restructuration arrêtées par les lignes directrices applicables.
(97)
En décembre 2005, la Commission a appris de sources publiques (7) la création d'une société représentant des capitaux publics, KPS, pour réunir les trois principaux chantiers navals polonais (Gdynia, Gdansk et Szczecin) en une seule structure (ci-après «plan de consolidation»). KPS avait pour principale mission d'assurer le financement de l'activité de production de ces chantiers. La Pologne n'a informé la Commission de ce plan de consolidation à aucune étape de la procédure (ni avant ni après l'adoption de la décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen).
(98)
À la demande de la Commission, les autorités polonaises ont expliqué, début 2006, qu'un plan de consolidation avait en effet été prévu, mais qu'il avait été abandonné et que, peu de temps après, une nouvelle stratégie de restructuration avait été adoptée pour le secteur polonais des chantiers navals. La Pologne a expliqué que le rôle de KPS consistait à assurer le financement de l'activité de production des chantiers navals polonais, principalement à l'aide de prêts à court terme.
(99)
Lors de la rencontre entre les autorités polonaises et les services de la Commission du 22 février 2006, la Commission a informé la Pologne que, sur la base des informations dont elle disposait, elle n'était pas en mesure de déterminer si le plan de restructuration de 2003 serait suffisant pour rétablir la viabilité à long terme du chantier. Elle a souligné que ce plan était davantage un plan de démarrage, mettant principalement l'accent sur les ressources financières nécessaires au relancement de l'activité après l'annonce de la faillite de SSPH, qu'un plan de restructuration garantissant le retour à la viabilité à long terme. En particulier, les investissements prévus étaient insuffisants au vu du mauvais état des installations et des équipements du chantier. Les autorités polonaises et le chantier naval ont affirmé que le chantier était déjà redevenu viable. Néanmoins, la partie polonaise a confirmé que le chantier nécessitait des investissements considérables pour se moderniser, d'une valeur d'au moins 200 000 000 PLN, et c'est la raison pour laquelle il serait vendu à un investisseur privé en 2008-2009. Lors de la réunion, les autorités polonaises ont confirmé qu'un nouveau plan de restructuration ou une version révisée du plan de 2003 serait transmis à la Commission.
(100)
À l'issue de cette réunion, les autorités polonaises se sont engagées (8) à transmettre à la Commission une version révisée du plan de restructuration du chantier naval de Szczecin avant le 22 mai 2006.
(101)
Le 26 juin 2006 la Commission a reçu un premier projet de plan de restructuration intitulé «Plan de développement de Stocznia Szczecińska Nowa Sp. z o.o. pour les années 2006-2011», élaboré avec l'aide de la société de consultants Deloitte Advisory.
(102)
La Commission a fait part de ses vives préoccupations concernant ce projet lors d'une visite sur place le 13 juin 2006 et par lettre du 17 juillet 2006, en indiquant que ce premier projet de plan de restructuration semblait de ne pas être suffisamment vaste pour rétablir la viabilité à long terme du chantier naval. La Commission a souligné que la restructuration devait être financée dans une mesure significative par des ressources propres, exemptes d'aide d'État, ce que le plan de restructuration présenté ne prévoyait pas, et qu'il convenait d'appliquer des mesures compensatoires adéquates. Au vu du fait que le plan dépend constamment des garanties apportées par le KUKE, un organisme public, la Commission a averti le chantier naval et les autorités polonaises que ces garanties constituaient une aide d'État. Elle a demandé à la Pologne de corriger le plan de restructuration et de lui transmettre une version complète avant fin août 2006.
(103)
Malgré ces avertissements, le plan de restructuration de 2006, finalement transmis par la Pologne avec deux mois de retard, en septembre 2006, n'était pas fondamentalement différent du premier projet. Les principales critiques le concernant sont exposées ci-après.
(104)
En septembre 2006 la Pologne a indiqué que, le 31 août 2006, l'assemblée générale du chantier naval de Szczecin avait décidé d'augmenter le capital de l'entreprise de 95 000 000 PLN et de préparer, avant le 15 octobre 2006, des offres à l'intention d'investisseurs potentiellement intéressés par l'acquisition de nouvelles actions. Au 31 décembre 2006, deux entreprises seulement s'étaient montrées intéressées par l'achat d'actions dans le chantier de Szczecin: Zlomrex, entreprise polonaise active dans la distribution d'acier, et ISD Polska, filiale de Donbas, société ukrainienne productrice d'acier.
(105)
Lors de la réunion du 7 décembre 2006 (ainsi que par lettre du 29 janvier 2007), la Commission a expliqué aux autorités polonaises que le plan de restructuration de 2006 ne remplissait aucune des conditions permettant d'autoriser l'aide à la restructuration conformément aux lignes directrices applicables. Au cours de cette réunion, les autorités polonaises se sont engagées à privatiser le chantier naval pour augmenter ses chances de redevenir viable et à garantir une contribution propre suffisante. L'engagement concernant la privatisation avant le 30 juin 2007 a ensuite été confirmé, par lettre du 5 janvier 2007. Lors de l'élaboration des documents nécessaires à la privatisation, la Pologne a demandé à la Commission de s'exprimer au sujet des mesures compensatoires obligatoires que le chantier naval de Szczecin devrait mettre en œuvre, afin de pouvoir transmettre ces informations aux investisseurs potentiels.
(106)
À la suite d'un accord conclu entre Mme Neelie Kroes et M. Piotr Wozniak en décembre 2006, la Commission a entamé des discussions intenses avec les autorités polonaises et le chantier naval de Szczecin pour définir les mesures compensatoires nécessaires. La Pologne a transmis une proposition de mesures compensatoires et s'est engagée à fermer la cale Wulkan 1 après l'achèvement des contrats de construction de navire déjà signés, c'est-à-dire en mars 2010.
(107)
La Commission a demandé au chantier naval de Szczecin de lui transmettre un certain nombre de données. Finalement, les services de la Commission ont informé la Pologne, par lettre du 31 juillet 2007, qu'ils considéraient provisoirement la fermeture de la cale Wulkan 1 comme une mesure compensatoire suffisante, sous réserve que cette installation soit définitivement mise hors service, empêchant de ce fait le montage et la mise à l'eau de navires, et fermée le 1er juin 2009, ou avant cette date si la construction du navire 587-IV-09, le dernier à être assemblé dans cette cale, s'achevait plus tôt. Par ailleurs, en 2009, la cale Wukan 1 ne peut être utilisée que pour l'assemblage du navire 587-IV-09. La raison de cette exigence de la Commission est exposée plus loin. Les autorités polonaises ont confirmé leur intention de procéder à la réduction des capacités de production selon les modalités exposées dans la lettre de la Commission.
(108)
En février 2007, la direction du chantier naval a envoyé à 57 investisseurs potentiels des offres d'acquisition de participations majoritaires dans le chantier naval de Szczecin. À cette époque, le chantier menait déjà depuis quelques mois des négociations avec Zlomrex, mais finalement aucune décision n'a été prise.
(109)
De nouveaux efforts en vue d'une privatisation ont été déployés à l'automne 2007. Un projet de note d'information a été soumis à la Commission en août et en septembre 2007. En septembre, le conseiller de KPS et de l'ARP en matière de privatisation a envoyé une invitation à soumettre une offre à 221 investisseurs potentiels.
(110)
Six investisseurs potentiels se sont montrés intéressés par l'acquisition d'une participation dans le chantier naval et ont demandé la note d'information. Le délai pour soumettre une offre a été prorogé plusieurs fois.
(111)
Constatant un retard dans le processus de privatisation, la Commission a demandé aux autorités polonaises, par lettre du 3 octobre 2007, d'achever ce processus dans les meilleurs délais. Par lettre du 23 octobre 2007, la Pologne a informé la Commission que la privatisation ne serait pas achevée avant fin 2007, comme il avait été initialement prévu. En échange, la Pologne s'est engagée à débuter les négociations avec les investisseurs retenus à partir de janvier 2008. Par lettre du 30 novembre 2007, la Commission a de nouveau fait part de ses préoccupations concernant les retards et a clairement indiqué qu'elle attendait que le nouveau propriétaire du chantier naval de Szczecin lui transmette un premier projet de nouveau plan de restructuration avant fin février 2008. Cette demande a été réitérée plusieurs fois par la Commission, qui également demandé à plusieurs reprises que le calendrier de privatisation soit scrupuleusement respecté.
(112)
Le 20 décembre 2007, après l'achèvement de la vérification préalable (due diligence), Amber, seul investisseur intéressé par l'acquisition du chantier naval de Szczecin, a déposé une offre ferme qui a été soumise à l'appréciation du conseiller de KPS et de l'ARP en matière de privatisation.
(113)
Le 20 mars 2008, Amber a obtenu des droits de négociation exclusifs, renouvelés plusieurs fois et qui ont finalement expiré le 12 mai 2008.
(114)
Le 29 février 2008, la Pologne a transmis à la Commission le premier projet de plan de restructuration du chantier naval de Szczecin élaboré par Amber (9). La société a présenté des prévisions financières actualisées, par courriel du 9 avril 2008. La Commission a formulé des observations orales sur ce projet lors de la réunion qui s'est tenue entre ses services, les autorités polonaises et les représentants du chantier naval et de la société Amber, le 10 avril 2008 à Varsovie, ainsi que des remarques écrites, par lettre du 21 avril 2008.
(115)
Lors de la réunion avec les autorités polonaises du 12 mai 2008, Amber a déclaré qu'elle se retirait du processus de privatisation du chantier naval de Szczecin. La Pologne a informé la Commission de ce revirement de situation le jour même. Dans son explication au Trésor public, Amber indique que la raison principale de son retrait était qu'à l'issue de la vérification préalable (due diligence), elle a constaté que le chantier ne serait pas rentable même après l'exécution des mesures de restructuration, notamment la réalisation d'investissements importants. Amber étant le seul soumissionnaire, son retrait signifiait la fin du processus de la privatisation lancé en 2007.
(116)
Le 26 mai 2008, la Pologne a annoncé à la Commission que le processus de privatisation était de nouveau relancé. Dans les rapports quotidiens transmis par la suite, la Pologne a tenu la Commission informée des mesures prises par les autorités polonaises afin de trouver un acquéreur pour le chantier naval de Szczecin. Elle a transmis à la Commission plusieurs lettres d'investisseurs potentiels demandant à être tenus informés de l'état d'avancement du processus de privatisation et à recevoir la note d'information dès qu'elle serait prête.
(117)
Lors de la réunion du 13 juin 2008, les autorités polonaises ont informé la Commission de leur intention de lui transmettre avant le 26 juin 2008 les plans de restructuration du chantier naval élaborés par plusieurs entreprises. La Commission a ensuite rencontré, à la demande et en présence des autorités polonaises, deux investisseurs potentiels ayant manifesté un intérêt pour le chantier, la société norvégienne Ulstein et la société polonaise Mostostal Chojnice. Au cours de ces rencontres, les sociétés ont exposé leur stratégie de restructuration à la Commission.
(118)
La Pologne a transmis ensuite à la Commission le projet de plan de restructuration de Mostostal Chojnice, élaboré en juin 2008 et intitulé «Projet de programme de restructuration du chantier naval de Szczecin pour les années 2008-2018 en cours d'élaboration» (ci-après «plan de restructuration de juin 2008»). Le 7 juillet, la Pologne a informé la Commission que Mostostal Chojnice et Ulstein avaient signé une lettre d'intention en vue d'une collaboration éventuelle au cas où Mostostal deviendrait propriétaire du chantier naval. En liaison avec cette lettre d'intention, la Pologne a transmis à la Commission le plan de restructuration actualisé élaboré par Mostostal.
(119)
Par lettre du 14 juillet 2008, la Pologne a informé la Commission que le processus de privatisation du chantier naval de Szczecin se poursuivrait et elle a demandé un délai supplémentaire pour que les investisseurs potentiels puissent finaliser le plan de restructuration. La Pologne s'est engagée à présenter à la Commission le plan de restructuration complet du chantier naval de Szczecin au plus tard le 12 septembre 2008.
(120)
La Commission a accordé le report de délai demandé pour la présentation du plan de restructuration complet.
(121)
Le 12 septembre 2008, la Pologne a transmis le plan de restructuration final du chantier naval, intitulé «Programme de restructuration du chantier naval de Szczecin pour les années 2008-2012», (ci-après «plan de restructuration du 12 septembre 2008»).
(122)
Le 22 septembre 2008, Ulstein a informé la Commission de son retrait du processus de privatisation. La Commission a alors considéré que le plan de septembre 2008, qui reposait sur une collaboration entre Ulstein et Mostostal n'était plus valable. Ce plan est néanmoins décrit et apprécié ci-après, compte tenu du fait que Mostostal a déclaré, par lettre du 22 septembre 2008, qu'elle avait l'intention de le réaliser seule.
(123)
Lors d'une réunion qui s'est tenue le 30 septembre 2008, Mostostal a indiqué à la Commission qu'elle entendait encore collaborer avec Ulstein dans le cadre de la restructuration du chantier naval de Szczecin. Elle a présenté un projet d'accord avec Ulstein - non signé ni paraphé - sur la base duquel les deux sociétés auraient instauré entre elles une relation de type fournisseur privilégié-client. Ulstein aurait confié au chantier naval de Szczecin, aux conditions du marché, la production de coques de navire et, plus tard, de navires complets de type off-shore, pour le groupe Ulstein. Toujours aux conditions du marché, Ulstein aurait partagé son savoir-faire et son expérience de la construction navale avec Mostostal. Ce nouveau projet d'accord de collaboration ne prévoit pas d'engagement financier de la société Ulstein dans la réalisation du plan de restructuration du 12 septembre 2008.
2.5. PLAN DE RESTRUCTURATION DE SEPTEMBRE 2006
(124)
Le plan de restructuration modifié concernait les années 2006-2011. Il avait été conçu en collaboration avec la société de consultants Deloitte et avait pour objectif l'achèvement du processus de restructuration commencé en 2002 sur la base du plan présenté à la Commission en octobre 2005 et considéré comme insuffisant pour garantir le retour de l'entreprise à la viabilité. Conformément au plan de restructuration modifié, le chantier naval devait redevenir viable à long terme en 2009.
(125)
Un des principaux éléments du nouveau plan de restructuration était la conversion du chantier naval à la construction de navires de haute technologie. Cette réorientation était basée sur les considérations suivantes: une valeur ajoutée supérieure, une concurrence par les prix croissante sur le segment des navires technologiquement moins avancés, l'incapacité technique du chantier naval de Szczecin de produire des porte-conteneurs de grande taille, pour lesquels la demande croît actuellement, et le savoir-faire et l'expérience du chantier naval de Szczecin, notamment en ce qui concerne la construction de chimiquiers hautement spécialisés en acier inoxydable duplex.
(126)
Même si les commandes en cours (livraisons prévues en 2008-2009) concernaient principalement des porte-conteneurs (70 %), le chantier naval construisait déjà des chimiquiers de haute technologie et des navires con-ro (30 %). Le plan prévoyait qu'avant 2010, le chantier élargirait son offre de produits dans trois segments: les chimiquiers, les navires rouliers (y compris les con-ro et ro-pax) et les navires polyvalents de haute technologie.
(127)
La mise en œuvre de la nouvelle stratégie devait s'accompagner de campagnes de marketing et de vente, ainsi que de changements structurels et technologiques au sein du chantier naval. Le coût total des investissements et des initiatives prévus était estimé à 203 900 000 PLN. Ces investissements et initiatives devaient être mis en œuvre en 2006-2009.
(128)
Pour résoudre les problèmes d'absentéisme et de fuite des travailleurs qualifiés, le plan prévoyait une hausse des salaires. Le salaire moyen en 2011 devait ainsi être supérieur de 28 % à celui de 2006.
(129)
Le plan prévoyait une nouvelle réduction des effectifs à 4 298 travailleurs en 2011, soit un recul de près de 20 % par rapport à 2006 (5 322) et de 53 % par rapport à 2001 (8 071). Néanmoins, le plan ne faisait pas apparaître clairement si cette réduction prendrait la forme d'une compression de personnel ou de transferts de travailleurs vers des filiales.
(130)
Les autres mesures prévues pour renforcer la motivation des travailleurs qualifiés étaient exposées d'une manière très générale: formulation d'une nouvelle politique du personnel, définition d'un niveau d'emploi optimal, réexamen du système d'évaluation et élaboration d'un plan de motivation. Des projets similaires étaient prévus pour la hiérarchie intermédiaire.
(131)
Le plan contenait des mesures d'optimalisation de la politique financière, telles qu'un plan visant à introduire dans les contrats des clauses diminuant les risques liés à la fluctuation des prix des matières premières et des taux de change (couverture naturelle), ainsi qu'un plan de négociation avec les banques pour obtenir la possibilité de conclure des contrats à terme de plus longue durée. Rien n'indiquait que la négociation de ces contrats avec des banques privées avait abouti.
(132)
Il était prévu qu'à la fin du processus de restructuration, en 2011, la production du chantier naval s'élèverait à 211 682 TBC; à titre de comparaison, elle s'élevait à 213 044 TBC en 2005.
(133)
La réduction des effectifs aurait entraîné une augmentation de la productivité, qui serait passée de 34 TBC par travailleur en 2003 à 49,3 TBC par travailleur en 2011. En termes d'heures de main d'œuvre/TBC, la productivité en 2003 s'élevait à 47. En 2011, il était prévu qu'elle s'élève à 34 heures de main d'œuvre/TBC.
(134)
Le plan prévoyait que le rendement du capital investi, sans tenir compte des coûts liés à la hausse des salaires, s'établisse à 19 % en moyenne sur la période 2007-2011, ce qui constituerait prétendument le taux de rendement attendu par un investisseur privé. En tenant compte de la hausse des salaires, le rendement prévu était de 1,45 % par an.
(135)
Le plan comportait également une analyse de la sensibilité aux changements des hypothèses concernant le taux de change, le coût du travail et les prix de l'acier. Les facteurs suivants étaient analysés: une appréciation du PLN de 5 % et de 10 % pendant la période de restructuration 2006-2011 (l'hypothèse de base étant un taux de change à 3,26 PLN/USD), une hausse des salaires de 7,5 % par an (l'hypothèse de base étant une hausse de 5 % par an) et une augmentation des prix de l'acier de 20 %.
(136)
Le plan prévoyait que le mode de financement actuel de l'activité, fondé sur des acomptes versés par les armateurs et garantis par le KUKE, ainsi que sur des garanties du Trésor public et des prêts de l'État, serait remplacé par des acomptes d'armateurs, garantis par le KUKE, et des emprunts commerciaux.
(137)
Le plan envisageait un financement sous la forme de garanties complémentaires du Trésor public sur des prêts de 35 000 000 USD en 2006-2007 et de 25 000 000 USD en 2008-2009. Il était aussi question de remplacer les garanties du KUKE par des garanties obtenues sur le marché et par l'obtention de crédits commerciaux. Le plan de restructuration de 2006 ne mentionnait la conclusion que d'un seul accord de garantie. Il prévoyait de continuer à s'appuyer sur les garanties du KUKE avec une limite annuelle fixée à 200 000 000 USD.
(138)
Le plan prévoyait que les coûts de restructuration s'élèveraient à 374 700 000 PLN et les coûts de fonctionnement pendant la période de restructuration à 11 120 000 000 PLN. Ces deux montants concernaient la période 2002-2009. Le coût des initiatives et des investissements prévus était estimé à 203 900 000 PLN. La restructuration financière était déclarée achevée, à l'exception de l'annulation d'un montant de 20 700 000 PLN.
(139)
La restructuration, d'un coût de 190 000 000 PLN, devait être financée par des fonds extérieurs, dont 95 000 000 PLN issus de la recapitalisation du chantier naval par émission de nouvelles actions qui auraient été vendues à un investisseur privé. La décision de recapitaliser l'entreprise avait été adoptée par l'assemblée extraordinaire des actionnaires. En septembre 2006, la mise en vente de nouvelles actions pour un montant de 95 000 000 PLN aurait signifié la reprise de 21 % des actions du chantier naval de Szczecin, le reste demeurant soumis au contrôle de l'État.
(140)
Les 95 000 000 PLN restants auraient dû provenir d'un crédit d'investissement de longue durée, de source privée également. Les prévisions financières pour les années 2006-2009 tablaient sur une augmentation du capital de l'entreprise et sur l'obtention d'un crédit d'investissement de longue durée.
(141)
Le plan prévoyait en outre une contribution propre de 165 900 000 PLN, issue de crédits commerciaux, sans plus de précisions.
(142)
Le plan indiquait que des versements supplémentaires, d'un montant de 628 700 000 PLN, effectués par les armateurs après la renégociation de leur contrat devraient être considérés comme faisant partie de la contribution apport propre.
(143)
Le plan prévoyait également le financement de l'activité en cours par des crédits commerciaux et des acomptes versés par les armateurs, non garantis par le KUKE, pour une valeur totale, sur l'ensemble de la période de restructuration (2002-2009), de 3 200 000 000 PLN.
(144)
Enfin, le plan prévoyait qu'une partie des futures liquidités financières (14 500 000 PLN sur un total de 399 000 000 PLN) serait destinée à des investissements et l'autre partie à l'activité opérationnelle. Il était cependant clairement indiqué dans le plan que ces ressources ne constituaient pas des fonds propres au sens des lignes directrices applicables.
(145)
Conformément au plan de restructuration, des mesures compensatoires avaient été mises en œuvre par le chantier naval de Szczecin, sous la forme d'une réduction de ses capacités de production en ce sens que le chantier naval n'avait pas repris une partie substantielle des actifs et des travailleurs de SSPH après la mise en faillite de cette société. Il était affirmé qu'en 2001, avant la déclaration de mise en faillite, les capacités de production annuelles maximales de SSPH s'établissaient à 34 600 TBC et que, dans les années 1995-1999, elles s'élevaient à 322 000 TBC (la production annuelle moyenne pendant cette période était de 244 000 TBC). Le plan de restructuration du chantier naval de Szczecin affirmait que les capacités de production actuelles du chantier s'élevaient à 255 720 TBC. En conséquence, d'après le plan, la réduction des capacités de production atteignait presque 100 000 TBC.
2.6. PLAN DE RESTRUCTURATION DE JUIN 2008
(146)
La société Mostostal, fondée en Pologne, est entièrement détenue par le groupe KEM. Elle produit différents types de constructions en acier (ponts, grues, bâtiments etc.). Autrefois propriété du Trésor public, elle a été privatisée en 1992 et, depuis 2003, elle appartient à une entreprise familiale, le groupe industriel KEM. Ce groupe transforme et commercialise la ferraille et est présent dans le commerce de gros de produits métallurgiques, tels que ceux fabriqués par Mostostal. En 2007, son chiffre d'affaires s'élevait à 700 millions de PLN (207 millions d'EUR), dont 100 millions de PLN (30 millions d'EUR) réalisés par Mostostal.
(147)
La stratégie d'activité fondamentale reposait sur la diversification des activités du chantier naval vers, d'une part, la production de constructions métalliques et, d'autre part, la construction navale, et ce afin d'atténuer la vulnérabilité du chantier aux fluctuations affectant le marché de la construction navale La restructuration de la production devait se faire en deux étapes. Dans un premier temps, jusqu'au début de 2009, le chantier devait achever les commandes de navires en cours et débuter son activité de construction métallique. Dans un second temps, la production de constructions métalliques devait être développée, jusqu'à atteindre l'objectif final consistant à y consacrer 50 % des capacités de production du chantier, l'autre moitié étant utilisée pour la construction navale.
(148)
En ce qui concerne l'activité de construction navale, Mostostal basait son plan sur un partenariat avec le chantier naval norvégien Ulstein. Le 7 juillet, les deux entreprises avaient signé une lettre d'intention dans laquelle elles s'engageaient à négocier la conclusion éventuelle d'un accord de coopération. Cette coopération devait en principe prendre la forme de l'utilisation, par Ulstein, d'une partie des capacités de production du chantier naval de Szczecin.
(149)
En ce qui concerne la production de constructions métalliques, Mostostal prévoyait d'utiliser les moyens de production du chantier naval de Szczecin pour élargir sa production et d'exploiter l'accès au transport maritime. Le plan était fondé sur des prévisions optimistes concernant le développement du marché polonais des constructions métalliques; il tablait en particulier sur de vastes investissements dans les infrastructures en Pologne. En ce qui concerne l'activité navale, le plan prévoyait la construction de navires de type ro-pax et de navires polyvalents, considérant que, dans ces segments, les prix «tendent à augmenter indépendamment de l'évolution des marchés de la construction navale».
(150)
Le plan prévoyait une restructuration des actifs incluant la reconversion d'environ 30 % de la surface de production actuelle vers des activités autres que celle de base, par location à des tiers. Une cale de production (Wulkan 1) devait être détournée de la construction navale et consacrée à la production de constructions métalliques autres que des navires. Cette reconversion était présentée comme une mesure compensatoire.
(151)
Le plan prévoyait également la réalisation, en 2008-2012, d'investissements pour un montant de 264 millions de PLN, ainsi que des investissements complémentaires, d'un montant de 90 millions de PLN, en 2013-2018. Il présentait une liste des investissements et des économies prévues en termes d'heures de main d'œuvre et de coûts de fonctionnement. Cependant, le plan indiquait aussi que, le 12 juin 2008, le chantier avait signé un contrat avec un consultant indépendant pour l'élaboration d'un plan de modernisation du chantier et l'identification des investissements indispensables.
(152)
En ce qui concerne l'emploi, le plan prévoyait une augmentation des effectifs d'environ 14 %, ce qui les porterait à 5 010 travailleurs en 2012.
(153)
Le plan prévoyait que la production navale serait financée à partir des acomptes versés par les armateurs, à hauteur de 80-90 % de prix de vente.
(154)
Selon le plan, le succès de la restructuration dépendait de l'obtention par le chantier naval d'une aide d'État supplémentaire. Le plan envisageait plusieurs injections de capital et conversions de prêts en actions qui devraient être accordées par le Trésor public ou par des organismes publics en dépendant, pour un montant de 588 millions de PLN. Cette somme tient compte de la recapitalisation par l'ARP d'un montant de 145 millions de PLN, décidée en juin 2008. Par ailleurs, le plan prévoyait l'obtention d'un prêt de l'ARP de 32 millions d'USD (68 millions de PLN). Enfin, il supposait la poursuite de l'obtention de garanties du KUKE sur les acomptes versés par les armateurs, d'une valeur nominale de 431 millions de PLN.
(155)
L'investisseur déclarait avoir l'intention d'injecter 149,5 millions de PLN dans le capital du chantier naval pour financer une partie du programme d'investissement portant sur les années 2008-2012, l'autre partie devant être financée à l'aide des liquidités du chantier.
(156)
Enfin, le plan présentait des prévisions financières pour les années 2008-2012 indiquant le retour de la rentabilité à partir de 2010. Il énumérait, de façon très générale et sans justification, les hypothèses sur la base desquelles les projets financiers avaient été préparés, mais ne comportait pas le modèle financier utilisé pour effectuer les estimations. La rentabilité des capitaux propres qui devait être obtenue en 2012 était ainsi estimée à environ 26 %, mais le plan admettait que ce niveau, apparemment élevé, résultait de capitaux propres faibles en raison des pertes accumulées au cours des années précédentes. Sans tenir compte de ces pertes, un aperçu plus réaliste faisait apparaître une rentabilité s'établissant à 7,6 % en 2011 et à 9,8 % en 2012, ce qui, comme le plan l'indiquait, était à la limite de la rentabilité.
(157)
Les projections concernant le bilan indiquaient que la valeur de l'actif immobilisé devait croître et passer de près de 100 millions de PLN en 2008 à environ 200 millions de PLN en 2012.
2.7. PLAN DE RESTRUCTURATION DU 12 SEPTEMBRE 2008
(158)
Le plan de restructuration du 12 septembre 2008 est basé sur des hypothèses similaires à celles utilisées dans le plan de juin 2008. L'élément stratégique principal reste la diversification des activités et la réussite de la restructuration doit être assurée par la coopération entre Mostostal et Ulstein, qui uniront leurs expériences dans les secteurs de la production d'acier et de la construction navale. Par rapport à sa version du mois de juin, le plan de restructuration révisé est plus élaboré en ce qui concerne la description de certaines activités de restructuration et la réalisation concrète de la diversification prévue, ce qui se reflète dans la restructuration de l'organisation et de l'actionnariat (voir le tableau 2 ci-après).
(159)
Le plan prévoit que le chantier existant, renommé SSN Nowa, achève la construction des navires non rentables, dans le respect des contrats conclus, après quoi il sera liquidé. Les actifs du chantier seront vendus à trois nouvelles sociétés, SSN Mostostal (entièrement détenue par Mostostal), SSN Ulstein (entièrement détenue par Ulstein), et SSN Wspolna (détenue à parts égales par Mostostal et Ulstein). Par ailleurs, le bureau d'études actuel deviendra une société distincte, dénommée SSN Biuro projektowe. Le plan prévoit qu'en 2010, Mostostal créera une nouvelle société, SSN Odra, qui poursuivra l'activité actuelle du chantier naval de Szczecin et produira des navires ro-pax, ro-ro et con-ro, ainsi que des chimiquiers.
Tableau 2
Restructuration de l'actionnariat du chantier naval de Szczecin prévue dans le plan de restructuration du 12 septembre 2008
Propriétaire
Activité
Injection de capitaux
(Mio PLN)
Chiffre d'affaires
(Moi PLN)
Effectifs
Programme d'investissements
(Mio PLN)
SSN Nowa
Mostostal (100 %)
Construction navale - réalisation des contrats en cours
434 (aide d'État)
4 011 en 2009, 0 au final
Néant
SSN Mostostal
Mostostal (100 %)
Constructions métalliques
80
148 (10 %)
297 en 2009, 352 au final
59
SSN Ulstein
Ulstein (100 %)
Construction navale - navires de type off-shore
67,3
155 (11 %)
150
10
SSN Wspolna
Mostostal (50 %), Ulstein (50 %)
Préfabrication d'acier
95
370-400 (28 %)
1 062 en 2009, 663 au final
34,5
SSN Biuro Projektowe
Mostostal (50 %), Ulstein (50 %)
Études
0,2
9 (0,6 %)
150
0,5
SSN Odra
Mostostal (100 %)
Construction de navires - ro-pax, ro-ro, chimiquiers
0,2
600-700 (49 %)
852 en 2010, 500 au final
Néant
Total
434 (État) et 242,7 (investisseurs)
1 412
1 815
104
(160)
Le plan prévoit que les sociétés SSN Nowa et SSN Odra, qui devraient poursuivre l'activité de construction navale actuelle, ne posséderont pas d'actifs immobilisés; elles chargeront SSN Wspolna de la fabrication de l'acier et exploiteront les capacités de production de SSN Mostostal et SSN Ulstein pour le montage et l'équipement des navires. Le plan ne décrit pas comment cette répartition des capacités de production sera gérée en pratique, ni à quelles conditions les capacités de production seront mises à la disposition de SSN Wspolna, puis de SSN Nowa.
(161)
Les deux sociétés, SSN Ulstein et SSN Mostostal, devraient entrer sur des marchés sur lesquelles le chantier naval de Szczecin n'a aucune expérience; pour autant, le plan ne présente aucune analyse de ces marchés.
(162)
Le plan explique qu'actuellement Ulstein sous-traite la construction des coques, mais qu'elle souhaiterait aussi contrôler les étapes initiales de production; ainsi, en acquérant les capacités de production du chantier naval de Szczecin, Ulstein procéderait à l'intégration verticale du processus de production. SSN Ulstein prévoit une croissance raisonnable et planifie de construire d'abord des coques, puis des bateaux semi-équipés et enfin des bateaux entièrement équipés de type off-shore. Le plan ne précise pas le volume de production prévu, le prix estimé des coques/navires, les coûts, la rentabilité, etc.
(163)
Les raisons pour lesquelles Mostostal a décidé d'investir dans le chantier naval de Szczecin restent les mêmes que celles exposées dans le plan de restructuration de juin 2008. L'investisseur cherche à développer ses capacités de production de constructions métalliques et à bénéficier d'un accès direct au transport maritime, ce qui diminue les coûts de transport en permettant le transport de constructions plus grandes entièrement assemblées. Le volume de production prévu, les prix, les coûts, les marges, etc. ne sont pas précisés.
(164)
Le plan ne prévoit pas de restructuration de la société SSN Nowa, supposant qu'après la réalisation des contrats non rentables composant son carnet de commandes actuel, la société sera liquidée. Le plan contient une analyse du marché dans le secteur de la construction navale; toutefois, celle-ci se réfère en grande partie à des secteurs dans lesquels le chantier ne prévoit pas d'être actif à l'avenir.
(165)
Le plan ne comporte pas de plan d'entreprise pour SSN Odra. En ce qui concerne la stratégie de cette société, le plan prévoit que SSN Odra obtienne des contrats rentables de la société publique Polska Zegluga Morska pour la construction de navires de passagers de type ro-pax. Par ailleurs, SSN Odra pourrait se charger de la construction de navires de même type à vocation militaire, mais aucune information complémentaire n'a été transmise à ce sujet.
(166)
Enfin, il est prévu que SSN Wspolna soit essentiellement chargée de services pour le compte des autres sociétés. Le plan prévoit que les capacités de production de SSN Wspolna dans le domaine de la transformation de l'acier s'élèvent à 74 mille tonnes. Les besoins en acier de SSN Ulstein devraient être de l'ordre de 15 à 20 mille tonnes, et ceux de Mostostal de l'ordre de 12 à 15 mille tonnes. Le plan prévoit qu'environ 30 mille tonnes d'acier seront destinées à des activités de construction navale autres que celles de la société Ulstein. Par ailleurs, le plan suggère que les capacités de production restantes de SSN Wspolna (9 à 17 mille tonnes d'acier, soit 12-23 % de ses capacités) devraient être utilisées dans le cadre d'une sous-traitance pour le compte de tiers, mais il ne décrit pas des marchés visés, les besoins ou la rentabilité de cette activité.
(167)
Outre une restructuration de l'organisation, le plan prévoit également une restructuration des actifs, une restructuration financière et une réduction significative des effectifs.
(168)
Le plan prévoit des investissements dans SSN Ulstein, SSN Mostostal et SSN Wspolna pour un montant de 104 millions de PLN. Par ailleurs, SSN Nowa devra supporter des frais pour le déménagement de certains actifs de production ([…] (10) millions de PLN) afin de libérer des terrains dont la vente permettrait de générer des ressources pour la restructuration.
(169)
En ce qui concerne l'arrêt de l'activité d'une des cales, le plan du 12 septembre (comme celui du mois de juin) prévoit que la cale Wulkan 1 ne sera pas utilisée aux fins de l'activité de construction navale, mais pour la production des constructions métalliques par SSN Mostostal.
(170)
Le plan prévoit une réduction des effectifs de pratiquement 60 %; ils devraient s'établir à 1 815 travailleurs.
(171)
Les prévisions financières indiquent que SSN Ulstein commencera son activité en 2009 et réalisera ses premiers bénéfices en 2010. SSN Mostostal et SSN Wspolna devraient débuter leur activité en 2009 et réaliser des bénéfices dès le début. SSN Odra commencera son activité en 2010 et, selon les prévisions financières, devrait être rentable dès le début.
(172)
La rentabilité des ventes estimée pour SSN Ulstein s'élève à 6 % et, selon le plan, elle est considérée comme suffisante. Pour SSN Odra, cette rentabilité est de 11 % pour la première année (en raison de la réalisation prévue de deux contrats très rentables) et, les années suivantes, elle tombe à 7-8 %. SSN Mostostal prévoit une rentabilité des ventes de l'ordre de 6 à 9 % sur la période 2009-2011 et de 11 % en 2012. La rentabilité des ventes de SSN Wspolna et de SSN Biuro projektowe sera minime: 0,4 % sur toute la période pour SSN Wspolna et 1,6 % pour SSN Biuro projektowe. Selon le plan, ce niveau si bas résulte de marges peu importantes et se justifie par le fait que SSN Wspolna et SSN Biuro projektowe sont des sociétés de services qui travaillent pour les sociétés produisant les produits finals, essentiellement à partir d'éléments que celles-ci leur confient.
(173)
SSN Nowa doit mener à bien la réalisation des contrats non rentables faisant partie du carnet de commandes actuel du chantier, ce qui signifie que, durant toute la période qui précède sa liquidation, le chantier travaillera à perte. De ce fait, la mise en œuvre du plan de restructuration dépend de l'octroi d'une aide d'État additionnelle, de l'ordre de 430 millions de PLN, pour couvrir les futures pertes de SSN Nowa. Par rapport au plan de juin, qui prévoyait une recapitalisation de 588 millions de PLN et un emprunt de 68 millions de PLN, l'ampleur de l'aide d'État sollicitée semble être inférieure. La Commission fait cependant observer qu'entre-temps, en août 2008, les organismes publics (ARP et KPS) ont procédé à une opération de conversion de dettes en actions portant sur un montant de 130 millions de PLN.
2.8. MESURES COMPENSATOIRES
(174)
À la suite d'un accord conclu entre les autorités polonaises et les services de la Commission en décembre 2006, la Commission a entamé des discussions approfondies avec les autorités polonaises et le chantier naval de Szczecin pour définir les mesures compensatoires nécessaires.
(175)
En collaboration avec son consultant externe et le chantier, la Commission a arrêté une méthode, exposée ci-après, pour évaluer la réduction des capacités de production proposée par la Pologne comme mesure compensatoire.
(176)
Pour que les mesures compensatoires aient un sens, la réduction des capacités de production doit être suffisante pour garantir qu'à l'avenir, les capacités de production seront inférieures à celles d'aujourd'hui.
(177)
Avant toute chose, la Commission a évalué les capacités techniques actuelles du chantier, en partant de l'hypothèse que l'assemblage des navires sur la cale de production constitue un des goulets d'étranglement dans le processus de construction navale qu'il n'est pas facile de surmonter par externalisation. Conformément à la méthode appliquée par la Commission, que ni les autorités polonaises ni le chantier naval ne contestent, les capacités de production sont calculées sur la base du temps de montage d'un navire sur une cale pour un montage type (la valeur TBC des navires peut varier, mais le temps de montage reste le même).
(178)
Les capacités de production actuelles tiennent compte du temps réellement nécessaire pour monter un navire (d'un type donné) sur une cale. Ce temps doit refléter toutes les carences actuelles du processus de production, par exemple la faible productivité, les goulets d'étranglement, les actifs obsolètes, un processus de production inefficace et les problèmes de main d'œuvre. Les seuls facteurs susceptibles d'influer sur le temps de montage sont les contraintes financières actuelles du chantier, qui découlent de sa mauvaise situation financière. L'accès irrégulier ou impossible aux fonds de roulement peut perturber considérablement le processus de production. Compte tenu du fait qu'il s'agit d'un facteur externe propre à toutes les entreprises en difficulté et qui n'est pas lié à leur inefficience, la Commission a admis que la productivité réelle du chantier pouvait être corrigée en se fondant sur l'hypothèse de fonds de roulement librement disponibles.
(179)
Les prévisions concernant les futures capacités de production tiennent compte du temps de montage probable d'un navire (d'un type donné) sur une cale, en partant de l'hypothèse que la productivité du chantier naval est comparable aux résultats d'autres chantiers navals européens concurrents. Autrement dit, il convient de prendre en considération les effets de la modernisation indispensable des installations et de l'optimalisation des conditions de travail (organisation, finances, approvisionnement, effectifs).
(180)
Cette modernisation est indispensable si le chantier veut retrouver sa viabilité à long terme. La hausse de productivité dont elle s'accompagne permettra au chantier, d'une part, de réduire les intrants et, d'autre part, d'accélérer la production. Au fur et à mesure que les différents aspects de la production s'amélioreront, les capacités de production, qui s'entendent comme la possibilité de produire une quantité donnée, augmenteront. Par conséquent, il convient de noter que la fermeture de certaines installations, comme par exemple la fermeture proposée d'une des cales de production du chantier naval de Szczecin, peut être compensée par l'augmentation des capacités de production de la partie restante du chantier. Pour que les mesures compensatoires aient un sens, la réduction des capacités de production du chantier doit aboutir à ce qu'à l'issue de la restructuration, c'est-à-dire après la réalisation des investissements et l'amélioration de la productivité, ces capacités soient inférieures à leur niveau actuel. Ce n'est qu'ainsi qu'il est possible de concilier deux objectifs, à savoir le retour à la viabilité à long terme, qui exige un accroissement de la productivité, et la réduction au strict minimum des effets négatifs de l'aide d'État sur les échanges.
(181)
Pour garantir la cohérence lors de l'évaluation des capacités de production actuelles et futures, il convient de se baser sur le même assortiment de produits, c'est-à-dire sur le même type de navires. Éventuellement, il est possible d'utiliser la notion de «navire type» (c'est-à-dire la valeur moyenne en TBC, sur la base du carnet de commandes du chantier).
(182)
Sur la base des renseignements communiqués par le chantier naval de Szczecin, ses capacités de production actuelles, compte tenu des restrictions financières, sont estimées à un niveau compris entre 177 000 TBC et 202 000 TBC, en fonction de la présence ou non des chimiquiers dans son offre. Sans contraintes financières, les capacités de production du chantier naval atteignent 208 000 CGT (9,15 navires) dans le cas d'une offre incluant les chimiquiers et 238 000 CGT (10,7 navires) dans le cas d'une offre sans chimiquiers.
(183)
Le chantier affirme que les investissements prévus dans le plan de restructuration de 2006 n'auront pas d'influence sur le temps de montage, mais se traduiront par une réduction des coûts. En outre, le chantier a précisé que, même si certains investissements pouvaient potentiellement raccourcir le temps de montage, cet effet serait compensé par des changements importants dans la méthode de production, consistant en un montage préalable de l'équipement. Le chantier a expliqué également que, pour raccourcir sensiblement la durée du montage, des investissements seront nécessaires sur les cales de production elles-mêmes. Le chantier chiffre la valeur de ces investissements à 200 000 000 EUR, un montant dépassant largement les possibilités du chantier.
(184)
En liaison avec ce qui précède, en l'absence de la fermeture d'installations, le niveau des futures capacités de production du chantier naval serait identique au niveau actuel dans le cas de figure où il n'existerait pas de contraintes financières; il s'établirait à 208 000 TBC dans le cas d'une offre incluant les chimiquiers et à 238 000 TBC dans le cas d'une offre sans chimiquiers.
(185)
Après la fermeture de la plus petite cale de production (Wulkan 1), les capacités de production du chantier s'élèveraient à 149 000 TBC (6,25 navires) dans le cas de l'offre à valeur en TBC moindre (avec les chimiquiers) et à 178 000 TBC (7,8 navires) pour l'offre à valeur en TBC plus élevée (sans les chimiquiers).
(186)
Sur la base de ces données chiffrées, la Commission a établi que la réduction des capacités de production après la fermeture de la petite cale de production serait comprise entre 25 % et 46 %, en fonction de l'assortiment de produits retenu. En conséquence et compte tenu du fait que la fermeture d'une cale supplémentaire réduirait les capacités de production de 59 % au moins, les services de la Commission ont provisoirement conclu que la fermeture de la plus petite cale, Wulkan 1, proposée par la Pologne constituera une mesure compensatoire suffisante.
2.9. MESURES
(187)
La Commission a décidé d'ouvrir la procédure formelle d'examen concernant les mesures décrites au point B de l'annexe de la présente décision. Elles couvrent une recapitalisation, deux garanties d'exécution qui devaient être accordées par l'ARP, ainsi que plusieurs reports et annulations de taxe sur les biens immobiliers accordés par la ville de Szczecin. La valeur nominale de ces mesures est de 126 524 652 PLN.
(188)
La Pologne a informé la Commission que les deux garanties d'exécution identifiées en tant que mesures 62 et 63 au point B de l'annexe de la décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen n'ont pas été accordées (11). Par ailleurs, elle a indiqué que les annulations de la taxe sur les biens immobiliers identifiées en tant que mesures 64 et 68 au point B de l'annexe de la décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen ont été reportées (12).
(189)
Le tableau 3 ci-après montre les prêts accordés entre le 1er mai 2004, date d'adhésion de la Pologne à l'UE, et le 30 juin 2007. La Pologne a notifié ces mesures par lettre du 11 juillet 2007. La valeur nominale de ces mesures est de 259 560 990 PLN. La mesure 1 correspond à la mesure 61 du point B de l'annexe de la décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen.
(190)
Le tableau 3 inclut les prêts accordés par KPS utilisés pour financer les besoins du chantier naval en fonds de roulement. Dans ses lettres du 11 juillet 2007 et du 9 janvier 2008, la Pologne affirme que ces prêts ne constituent pas une aide d'État car les intérêts appliqués tiennent compte de l'évaluation des risques du projet concret pour la réalisation duquel le prêt a été accordé.
(191)
Pour les prêts accordés en 2005-2007, KPS a fixé un taux d'intérêt d'un niveau légèrement supérieur à 6 %. Sur la période pendant laquelle KPS a accordé des prêts au chantier naval, le taux de référence en Pologne était compris entre 5,56 % et 6,24 %. Par ailleurs, KPS facturait une redevance unique, d'un montant compris entre 0,1 % et 0,4 %. Selon les autorités polonaises, KPS exigeait la constitution d'une sûreté, sous la forme d'une acceptation d'exécution forcée, d'un accord de cession de créances, d'un ordre de paiement inconditionnel, d'obligations non dénommées ou de gages (13).
(192)
KPS a été créée en 2004 en tant que filiale à 100 % de l'ARP et elle a fonctionné comme fonds de capital-risque de l'ARP. Sa principale mission consistait à servir d'intermédiaire dans la consolidation des trois principaux chantiers navals de Pologne, projet abandonné en 2006. Selon les informations transmises par la Pologne en 2006 (14), KPS devait être financée à partir du capital de l'ARP, par une contribution matérielle (actions dans des sociétés tierces) fournie par l'ARP et par un crédit bancaire renouvelable garanti par l'ARP, destiné en particulier à soutenir le financement des chantiers. Selon les informations disponibles sur le site internet du gouvernement, KPS devait aussi appuyer l'activité de construction navale en Pologne en émettant des obligations entièrement garanties par l'ARP. En effet, le document «Stratégie pour le secteur de la construction navale (chantiers maritimes) en Pologne en 2006-2010» (15) confirme que KPS devait générer des ressources en émettant des titres, pour un montant d'environ 100 000 000 USD, garantis par des actifs destinés à la restructuration de l'industrie navale, sous la forme de fonds transférés du Trésor public vers l'ARP.
(193)
Le tableau 4 présente les aides fournies par l'ARP et KPS entre le 30 juin 2007 et le 15 février de 2008 et notifiées à la Commission après le 11 juillet 2007, par lettres du 6 décembre 2007 et du 12 février 2008. Ce tableau présente aussi les prêts supplémentaires accordés par l'ARP et KPS et dont la Commission a pris connaissance dans la note d'information sur le chantier naval de Szczecin de juin 2008 (16), dans le plan de restructuration de Mostostal transmis en juin 2008 (17) et dans le plan de restructuration transmis en septembre 2008. La valeur nominale de ces mesures est de 417 531 254 PLN.
(194)
Le tableau 5 présente les créances d'organismes publics non recouvrées, sous la forme d'arriérés de taxe sur les biens immobiliers pour la période comprise entre juillet 2003 et décembre 2004, d'un montant de 12 402 000 PLN. Cette aide correspond aux mesures 64 à 68 du point B de l'annexe de la décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen.
(195)
Compte tenu de la situation financière incertaine du chantier naval, la Commission ne peut exclure qu'une autre aide d'État du même type ait été accordée au chantier naval de Szczecin.
(196)
Enfin, le chantier naval de Szczecin a bénéficié de garanties de production du KUKE (ci-après «garanties sur les acomptes» ou «garanties du KUKE»). Pratiquement toute la production de navires, à compter du 1er mai 2004, a été financée grâce à ces garanties. Au total, entre le 1er mai 2004 et le 30 mai 2008, le chantier naval de Szczecin a obtenu environ 96 garanties, pour un montant total de 1 928 869 694 PLN (18). La Pologne a indiqué, par lettre du 11 juillet 2007, que jusqu'à la fin de l'année 2008, le KUKE continuera d'accorder des garanties au chantier naval de Szczecin. Il ressort du plan de restructuration transmis le 12 septembre 2008, que, le 26 juin 2008, dix autres garanties avaient été accordées par le KUKE au chantier naval de Szczecin, pour un montant total de 429 578 282 PLN.
(197)
Ce secteur de l'industrie se caractérise par le fait qu'en règle générale, les chantiers navals ne disposent pas de fonds de roulement suffisants pour construire les navires et font appel au financement extérieur, sous la forme d'emprunts (crédits de production) ou d'acomptes versés par les armateurs, pour financer leur production. Les armateurs versent généralement environ 80 % du prix du navire, sous forme d'acomptes, à certaines étapes décisives de la construction, les 20 % restants étant versés à la réception du navire. La participation des armateurs au financement de la construction est donc cruciale. Les garanties sur les acomptes accordées au chantier naval de Szczecin par le KUKE visent donc à sécuriser les acomptes versés par les armateurs contre le risque de non-livraison du navire par le chantier.
(198)
Selon les renseignements communiqués par la Pologne, les garanties du KUKE étaient accordées au chantier naval de Szczecin comme suit: en premier lieu, un accord était signé avec l'armateur, comportant généralement une clause faisant obligation au chantier naval de démontrer, dans un délai déterminé, que le financement de la production du navire serait garanti par le KUKE. Le KUKE arrêtait une décision par laquelle il s'engageait à assurer le financement de la construction du navire en garantissant les acomptes. Dans les contrats individuels suivants, le KUKE activait les garanties relatives aux différents acomptes (habituellement au nombre de 4). Le risque supporté par le KUKE en cas de non-respect par le chantier naval de son obligation de construire le navire correspondait généralement à 80 % du prix total du navire et à la valeur totale des acomptes versés par l'armateur avant la réception du navire. Ce risque est connu au moment où le KUKE décide de garantir les acomptes versés par l'armateur. La garantie expire le jour de la livraison du navire.
(199)
Les activités du KUKE, organisme polonais de crédit à l'exportation, sont très diverses (19) et peuvent schématiquement être ventilées entre activités commerciales et activités menées au nom du Trésor public et garanties par ce dernier. Les activités menées au nom du Trésor public sont comptabilisées sur un compte bancaire distinct, dénommé «Intérêt national». Les garanties accordées au chantier naval de Szczecin relèvent des activités garanties par le Trésor public.
(200)
Selon les renseignements communiqués par la Pologne, les garanties sur les acomptes versés par les armateurs étaient accordées par le KUKE au chantier naval de Szczecin en échange du paiement de primes dont le montant était proportionnel au montant de la garantie. Pour les garanties ne dépassant pas 35 000 000 PLN, cette prime s'élevait à 2 % par an, tandis que pour les garanties d'un montant supérieur à 35 000 000 PLN, elle était de 1 % par an. À titre de sûreté, le KUKE exigeait le transfert de propriété du navire, du navire en construction ou des matériaux.
(201)
Les tableaux 3 à 5 et les informations ci-dessus montrent qu'à partir du 1er mai 2004, le chantier naval de Szczecin a bénéficié d'aides pour une valeur nominale totale de 3 047 943 120,5 PLN (environ 896 millions d'EUR).
Tableau 3
Aides d'État octroyées au chantier naval de Szczecin entre le 1er mai 2004 et le 30 juin 2007 (données communiquées par les autorités polonaises)
No
Autorité chargée de l'octroi de l'aide
Mesure
Base juridique
Référence de la décision ou du contrat
Date d'octroi de l'aide
Date d'entrée en vigueur
Intérêts
Période pour laquelle l'aide a été octroyée
Valeur nominale
(en PLN)
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
1.
ARP
Apport de capital
Loi du 15 septembre 2000, Code des sociétés commerciales (JO no 94, 1037, et modifications ultérieures)
Rep. A no 4528/2004
21.12.2004
20.6.2005
Sans objet
Aide unique
61 752 652,83
2.
KPS
Prêt
Loi du 23 avril 1964, Code civil, (JO no 16, 93, et modifications ultérieures)
Contrat no1er octobre 2005
13.10.2005
14.10.2005
1M WIBOR + 2 %
13.4.2006
20 000 000,00
3.
KPS
Prêt
Loi du 23 avril 1964, Code civil, (JO no 16, 93, et modifications ultérieures)
Contrat no1.2.2006
15.2.2006 (annexes: 27.4.2006, 24.8.2006, 26.9.2006, 27.11.2006, 21.12.2006, 31.1.2007)
21.2.2006
27.4.2006
27.9.2006
16.2.2007
21.2.2007
30.3.2007
1.5.2007
31.5.2007
Pas de données
31.8.2009
68 405 400,00
(18 000 000,00 USD)
4.
KPS
Prêt
Loi du 23 avril 1964, Code civil (JO no 16, 93 et modifications ultérieures)
Contrat du 12.1.2007
12.1.2007
3.4.2007
5.4.2007
16.4.2007
26.4.2007
30.4.2007
16.5.2007
31.5.2007
Pas de données
31.1.2009
82 902 937,50 (21 375 000,00 USD)
5.
KPS
Prêt
Loi du 23 avril 1964, Code civil (JO no 16, 93, et modifications ultérieures)
Contrat no1.2.2007
9.2.2007 (annexes: 29.3.2007, 4.4.2007)
9.2.2007
WIBOR 1M + 2,25 %
27.4.2007
12 200 000,00
6.
KPS
Prêt
Loi du 23 avril 1964, Code civil (JO no 16, 93, et modifications ultérieures)
Contrat no2.2.2007
12.2.2007
12.2.2007
WIBOR 1M + 2,25 %
12.8.2007
14 300 000,00
Total
259 560 990,33
Tableau 4
Aides d'État supplémentaires octroyées au chantier naval de Szczecin entre le 30 juin 2007 et le 12 septembre 2008 (données communiquées par les autorités polonaises)
No
Autorité chargée de l'octroi de l'aide
Mesure
Base juridique
Date d'octroi de l'aide
Valeur nominale
(en PLN)
1
2
3
4
5
6
7.
KPS
Apport de capital
Contrat
7.8.2007
9 999 954,69
8.
KPS
Apport de capital
7.8.2007
33 999 919,80
9.
ARP
Apport de capital
Contrat entre le chantier naval de Szczecin et l'ARP concernant une aide d'État sous la forme d'un apport de capital
19.9.2008
86 000 151,93
10.
ARP
Prêt
Loi du 30 août 1996 concernant la commercialisation et la privatisation (JO 02.171.1397, et modifications ultérieures)
5.12.2007
49 000 000,00
11.
ARP
Prêt
Contrat OPP/3/08
6.2.2008
41 000 000,00
12.
KPS
Prêt
Contrat 1/11.2007
23.11.2007
9 000 000,00
13.
KPS
Prêt
Contrat 1.3.2008
5.3.2008
20 000 000,00
14.
ARP
Prêt
Contrat OPP/5/08
30.9.2009
32 250 000,00
15.
KPS
Prêt
12.8.2007
4 709 380,37
16.
ARP
Rep. A. no 6603/2008, 8014/2008
20.6.2008
110 999 077,11
17.
KPS
Rep. A. no 6603/2008, 8014/2008
20.6.2008
20 572 770,24
Total:
417 531 254,1
Tableau 5
Dettes contractées auprès d'organismes publics et non exécutées après le 1er mai 2004
No
Organisme chargé de l'octroi de l'aide
Mesure
Montant dû
Montant des arriérés
(en PLN)
12.
Ville de Szczecin
Report
Montant dû au titre de la taxe sur les biens immobiliers pour la période comprise entre juillet 2003 et décembre 2004
12 402 000,00
3. APPRÉCIATION
3.1. COMPÉTENCES DE LA COMMISSION
(202)
L'annexe IV, point 3, du traité d'adhésion établit une procédure à suivre dans le cadre d'un mécanisme transitoire. Elle arrête le cadre juridique permettant d'apprécier les régimes d'aides et les aides individuelles mis à exécution dans un nouvel État membre avant son adhésion à l'Union européenne et applicables également après cette date.
(203)
Les mesures introduites avant l'adhésion et qui ne s'appliquent pas après cette date ne peuvent être examinées par la Commission, ni dans le cadre de la procédure du mécanisme transitoire, ni conformément à la procédure prévue à l'article 88, paragraphe 2, du traité CE.
(204)
En revanche, les mesures qui ne sont pas entrées en vigueur avant l'adhésion seront examinées par la Commission en tant qu'aide notifiée ou aide illégale conformément à la procédure prévue à l'article 88, paragraphe 2, du traité CE.
(205)
Le critère pertinent pour déterminer la date d'entrée en vigueur d'une mesure est l'acte juridiquement contraignant sur la base duquel les autorités nationales compétentes s'engagent à octroyer l'aide (20). Le caractère juridiquement contraignant d'un acte administratif est défini par la législation nationale. Néanmoins, la Commission doit avoir la possibilité d'examiner ces actes administratifs, en particulier en cas de doute, et d'apprécier, sur la base tant de leur forme que de leur contenu, s'ils sont susceptibles d'avoir entraîné des attentes légitimes de la part du bénéficiaire, opposables devant une juridiction polonaise. La possibilité pour la Commission d'examiner des actes administratifs nationaux est indispensable à l'exercice de sa compétence exclusive en matière d'autorisation de dérogations à l'interdiction générale des aides d'État dans le cas de mesures entrées en vigueur en Pologne après le 1er mai 2004.
(206)
Les mesures sont applicables après l'adhésion lorsqu'elles sont entrées en vigueur avant l'adhésion mais qu'après cette date, elles peuvent encore conduire à l'octroi d'une aide supplémentaire ou à une augmentation de l'aide déjà accordée, c'est-à-dire lorsque le montant total des engagements financiers de l'État n'est pas connu à la date d'entrée en vigueur de la mesure, ni à la date de l'adhésion.
(207)
Sur la base des renseignements communiqués par la Pologne, la Commission a constaté, dans sa décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen, qu'un certain nombre des mesures notifiées constituaient en réalité une aide nouvelle qui devrait être accordée après le 1er mai 2004, c'est-à-dire après l'adhésion de la Pologne à l'Union européenne. Concrètement, la Commission a considéré que l'apport de capital, les deux garanties d'exécution, l'annulation de dettes au titre de la taxe sur les biens immobiliers et le report de paiement constituaient une aide nouvelle.
(208)
Premièrement, la Pologne a informé la Commission que les deux garanties d'exécution litigieuses (mesures 62 et 63 du point B de l'annexe de la décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen) n'avaient finalement pas été accordées. Elles ne sont donc pas couvertes par la présente décision.
(209)
Deuxièmement, la Pologne a confirmé que la dette à l'égard de la ville de Szczecin contractée au titre de la taxe sur les biens immobiliers pour la période comprise entre juillet 2003 et décembre 2004 (mesures 64 à 68 du point B de l'annexe de la décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen) n'avait toujours pas été exécutée ni annulée. Il en résulte que cette créance non exécutée a été reportée à une date bien ultérieure à l'adhésion de la Pologne à l'UE. Conformément à la jurisprudence en vigueur (21), le renoncement durable à l'exécution de créances d'organismes publics peut être considéré comme une aide d'État, ce qui sera exposé plus en détail ci-après. Ce renoncement relève clairement des compétences de la Commission sur la base de l'article 88 du traité CE, dans la mesure où il porte sur une période postérieure à l'adhésion à l'UE. Cette mesure est donc couverte par la présente décision.
(210)
Troisièmement, en ce qui concerne l'apport de capital par l'ARP (mesure 61 du point B de l'annexe de la décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen), les observations présentées par la Pologne et les parties intéressées en réponse à la décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen n'ont pas été en mesure de convaincre la Commission qu'il ne s'agissait pas d'une aide nouvelle. Cette mesure est donc couverte par la présente décision.
(211)
La Commission expose ci-après les raisons pour lesquelles elle ne peut accepter les arguments présentés par la Pologne et les autres parties intéressées.
(212)
En ce qui concerne l'argument présenté par la Pologne selon lequel il y a lieu de considérer l'apport de capital comme s'inscrivant dans le cadre du vaste programme du gouvernement polonais en faveur de l'industrie de la construction navale en Pologne, la Commission considère que, dans le cadre d'un tel programme public général, le chantier naval de Szczecin ne peut légitimement revendiquer que l'ARP, un de ses actionnaires, prenne en charge l'intégralité de son augmentation de capital. Qui plus est, d'un point de vue budgétaire, l'ARP n'était initialement pas en mesure de réaliser l'intégralité de l'augmentation de capital déclarée dans le plan de restructuration de 2003.
(213)
En ce qui concerne l'argument présenté par la Pologne selon lequel la Commission applique des critères relevant du droit communautaire à des événements et au droit national avant l'adhésion, la Commission montre que sa compétence à agir à l'égard des mesures accordées avant l'adhésion est définie dans l'acte d'adhésion, qui est contraignant aussi bien pour les Communautés que pour la Pologne. La Commission interprète la notion d'«entrée en vigueur avant l'adhésion» par analogie avec la notion d'octroi de l'aide (22).
(214)
La Pologne fait valoir que sa législation nationale exigeait uniquement l'approbation du plan de restructuration et des mesures qu'il arrêtait par le directeur de l'Office de protection de la concurrence et des consommateurs. La Commission est d'avis que cette approbation ne peut à elle seule être considérée comme faisant entrer la mesure en vigueur avant l'adhésion. L'Office national de protection de la concurrence et des consommateurs a examiné la conformité de la mesure avec la législation nationale relative aux aides d'État, mais, comme lorsque la Commission examine la compatibilité d'une aide d'État avec l'article 88 du traité CE, l'approbation de la mesure ne permet pas de faire naître des attentes légitimes concernant l'octroi effectif de l'aide.
(215)
En outre, la Pologne considère comme incontestable le fait que le chantier naval de Szczecin et l'ARP se soient entendus sur l'augmentation de capital prévue dans le plan de restructuration de 2003. Comme la Commission l'a affirmé dans sa décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen, on considère que la mesure est entrée en vigueur si l'organe compétent a adopté l'acte qui, en vertu de la législation nationale, est en mesure de faire naître des attentes légitimes, opposables devant une juridiction nationale. Pour que la Commission puisse exercer les compétences que lui confèrent l'acte d'adhésion et le traité CE, elle doit être en mesure de vérifier tel est le cas. Ni la Pologne ni les tiers intéressés n'ont présenté d'élément de preuve à l'appui de l'affirmation selon laquelle le chantier naval de Szczecin pourrait prouver devant une juridiction nationale qu'il avait des attentes légitimes eu égard au fait que le plan de restructuration de 2003 convenu avec l'ARP prévoyait une augmentation de son capital de 241 000 000 PLN. En réalité, pour mener à bien cette augmentation de capital, deux décisions de l'assemblé extraordinaire des actionnaires ont été nécessaires: celle du 29 avril 2004 (180 000 000 PLN) (23) et celle du 24 décembre 2004 (61 000 000 PLN).
3.2. AIDE D'ÉTAT AU SENS DE L'ARTICLE 87, PARAGRAPHE 1, DU TRAITÉ CE
3.2.1. EXISTENCE D'UNE AIDE D'ÉTAT
(216)
L'article 87, paragraphe 1, du traité CE dispose que, sont incompatibles avec le marché commun, dans la mesure où elles affectent les échanges entre États membres, les aides accordées par l'État ou au moyen de ressources d'État sous quelque forme que ce soit qui faussent ou menacent de fausser la concurrence en favorisant certaines entreprises ou certaines productions.
(217)
La Commission considère que toutes les mesures décrites au point 2.7 ci-dessus ont été accordées par l'État ou au moyen de ressources d'État et avaient un caractère sélectif, car elles n'ont été accordées qu'à une seule société.
(218)
Le chantier naval de Szczecin est un des plus grands chantiers navals en Europe. Ces dernières années, les porte-conteneurs constituaient plus de 60 % de ses commandes. Le chantier naval de Szczecin est donc un concurrent actif des chantiers allemands et danois. Le soutien financier permanent dont il bénéficiait et qui lui permettait de conclure des contrats qu'il lui soit besoin d'évaluer ou de compenser pleinement les risques avait des retombées négatives sur les autres chantiers navals européens disposant des capacités de production leur permettant de construire des porte-conteneurs.
(219)
La Commission note que le chantier naval de Szczecin est également actif dans d'autres segments de la construction de cargos, son offre couvrant aussi les navires polyvalents, les chimiquiers et les navires rouliers (dont ro-pax et con-ro), et que, dans ces segments, le chantier est concurrent d'autres chantiers européens. Par exemple, à la fin de l'année 2006, les cargos et chimiquiers représentaient 8 % des commandes des chantiers navals européens, segments dans lesquels les chantiers allemands et roumains sont particulièrement actifs.
(220)
Sur la base de ce qui précède, la Commission a considéré que l'aide d'État accordée au chantier naval avait affecté les échanges entre États membres.
(221)
Enfin, la Commission doit déterminer si les ressources accordées au chantier naval de Szczecin ont constitué des avantages indus et, par conséquent, ont faussé ou menacé de fausser la concurrence. La Commission constate que les autorités polonaises ont contesté la qualification des prêts accordés par KPS et des garanties accordées par le KUKE en tant qu'aide d'État, en faisant valoir que le critère de l'investisseur privé était rempli. La Pologne n'a en revanche pas contesté la qualification des autres mesures couvertes par la présente décision en tant qu'aides d'État.
(222)
La Commission expose ci-après la raison pour laquelle le renoncement par les organismes publics à l'exécution de leurs créances ne remplit pas le test du créancier privé. Elle examine également en détail les mesures contestées par la Pologne. Enfin, elle apprécie les circonstances dans lesquelles les mesures couvertes par la présente décision ont été accordées et les effets de ces dernières sur la concurrence.
a) Renoncement durable, par les organismes publics, à l'exécution de leurs créances
(223)
Conformément à la jurisprudence en vigueur (24), le renoncement durable, par les organismes publics, à l'exécution de leurs créances peut constituer une aide d'État, ainsi qu'il sera exposé plus en détail ci-après. Ce renoncement relève clairement de la compétence de la Commission sur la base de l'article 88 du traité CE, pour autant qu'il porte sur une période postérieure à l'adhésion à l'UE. La Commission est d'avis qu'aucun créancier privé n'accepterait de reporter si longtemps l'exécution de ses créances. En outre, la Pologne n'a transmis aucun élément de preuve montrant que l'agence du Trésor public compétente a pris des mesures pour exiger le paiement, par le chantier naval de Szczecin, de ses dettes à l'égard d'organismes publics, en particulier par voie de procédure d'exécution ou de procédure de faillite. Par ailleurs, ce renoncement contredit l'affirmation des autorités polonaises selon laquelle, depuis le 1er mai 2004, le chantier naval de Szczecin acquitte régulièrement ses paiements aux organismes publics et n'a bénéficié, pour ce faire, d'aucun report de paiement ni rééchelonnement de ses dettes.
b) Mesures contestées par la Pologne au motif qu'elles rempliraient le critère de l'investisseur privé
(224)
En ce qui concerne le soutien apporté par KPS sous la forme de prêts de fonds de roulement, la Commission ne peut accepter l'argument de la Pologne selon lequel ces prêts ne comporteraient aucun élément d'aide d'État. La Commission note que le taux d'intérêt pratiqué par KPS était plus ou moins équivalent au taux de référence. Elle observe aussi que le chantier naval de Szczecin connaissait de grosses difficultés financières depuis plusieurs années. Il n'était pas en mesure d'obtenir un autre financement extérieur pour sa production avec le soutien de l'État, ni sous la forme d'une participation de KPS, ni sous la forme de garanties. Son fonds de roulement était financé par des acomptes entièrement couverts par des garanties du KUKE ou par des prêts de KPS. Il n'est donc pas possible de considérer que les intérêts pratiqués par KPS reflètent pleinement le risque supporté par cette dernière. KPS exigeait certes la constitution de sûretés, mais leur valeur est douteuse; il convient de rappeler que le KUKE exigeait des sûretés similaires et, au vu du ratio dettes/actifs du chantier naval de Szczecin, il est très probable que KPS n'a pas pu obtenir des garanties de premier rang sur les actifs du chantier. En tout état de cause, la Pologne n'a transmis aucune information précise qui aurait permis à la Commission d'apprécier la valeur réelle des sûretés exigées.
(225)
Par ailleurs, la Commission ne voit aucune différence entre les prêts accordés par KPS et ceux accordés par l'ARP, propriétaire de KPS. Il est difficile de se rallier à l'argument de la Pologne, selon lequel les prêts accordés par l'ARP constitueraient une aide d'État, tandis que ceux accordés par sa filiale KPS rempliraient le critère de l'investisseur privé.
(226)
La Commission ne peut accepter l'argument de la Pologne selon lequel les prêts accordés par KPS dans le cadre d'un consortium formé avec Bank Handlowy SA et Bank Pekao SA (mesures 3 et 4 du tableau 3, considérant 201) ont été accordés aux conditions du marché et la participation de KPS au financement ne comporte pas d'élément d'aide d'État, car KPS et les banques ont participé au consortium et ont apporté le financement «de manière analogue».
(227)
La Commission fait remarquer qu'au moment où le consortium a accordé ses prêts, le chantier naval de Szczecin se trouvait dans une situation économique difficile. Sans aide de l'État, le chantier n'aurait pas pu obtenir de ressources financières aux conditions du marché, ni sous la forme de garanties, ni sous la forme d'une participation à son financement, comme ce fut le cas grâce aux mesures en question. Étant donné que le chantier n'a obtenu aucun financement extérieur autre que celui fourni par le consortium formé avec KPS, il semble que les banques n'ont accepté d'accorder des ressources financières au chantier naval qu'en raison de la participation de KPS aux opérations.
(228)
En outre, la Commission attire l'attention sur le fait que le taux d'intérêt pratiqué par KPS sur les prêts accordés au chantier naval de Szczecin était équivalent au taux de référence en vigueur en Pologne à l'époque où les prêts ont été accordés. Conformément à la communication de la Commission concernant la méthode de fixation des taux de référence et d'actualisation (25), le taux de référence annoncé par la Commission constitue le taux plancher; il peut être augmenté en cas de risque particulier (par exemple, dans le cas d'une entreprise en difficulté ou si la sûreté normalement exigée par les banques n'est pas constituée). En l'espèce, le taux d'intérêt n'a pas été relevé pour tenir compte de la situation difficile dans laquelle se trouvait le chantier naval de Szczecin.
(229)
Enfin, la Commission fait observer que KPS a été créée en tant que fonds géré par l'État conformément à des objectifs d'intérêt général et que son financement a été entièrement assuré et garanti par l'État, par l'intermédiaire de l'ARP. Conformément au document «Stratégie pour le secteur de la construction navale (chantiers maritimes) en Pologne en 2006-2010», KPS «a été créée pour organiser le financement de la production des chantiers navals jusqu'à leur reprise par des investisseurs privés». Cette stratégie dotée d'objectifs non seulement économiques mais aussi sociaux et macroéconomiques (26) confère diverses compétences à KPS ainsi qu'à l'ARP, au Trésor public et à d'autres institutions publiques. Les relations financières de KPS avec l'ARP et le Trésor public sont claires et KPS agit comme un instrument permettant le transfert aux chantiers navals polonais (au nombre desquels le chantier de Szczecin) d'actifs prévus à cet effet dans le budget de l'État.
(230)
Au vu de ces éléments, la Commission conclut que KPS, en accordant des fonds de roulement au chantier naval de Szczecin, n'a pas agi comme l'aurait fait un investisseur privé.
(231)
Dans ses observations formulées en réponse à la décision d'ouvrir la procédure formelle d'examen, la Pologne a affirmé que les garanties sur les acomptes versés par les armateurs accordées au chantier naval de Szczecin par le KUKE ne constituaient pas une aide d'État. La Commission ne peut accepter cette affirmation.
(232)
Premièrement, la Commission rappelle que les garanties accordées par le KUKE sur les acomptes des armateurs sont garanties par le Trésor public et comptabilisées sur un compte séparé, dénommé «Intérêt national». Si les moyens financiers sur ce compte sont insuffisants, le KUKE peut obtenir un prêt du Trésor public ou bénéficier de garanties de prêts du Trésor public.
(233)
Deuxièmement, la Commission rappelle sa décision du 18 juillet 2007 concernant l'affaire N 105/07 (27), par laquelle elle approuvait le régime permettant au KUKE de mener son programme d'assurance des contrats d'exportation garantis par le Trésor public, qu'elle considérait exempt d'aide d'État. Actuellement, ce programme couvre le type de garanties que le chantier naval de Szczecin a reçues pendant des années. La Commission fait remarquer qu'il exclut (28) expressément les entreprises en difficulté au sens des lignes directrices communautaires concernant les aides d'État au sauvetage et à la restructuration d'entreprises en difficulté. La caractéristique principale de ce programme est que les primes de garantie sont établies en se basant sur une évaluation des risques. À titre d'exemple, dans le cas d'une entreprise appartenant à la catégorie de risque la plus élevée, la prime s'élève à […] % par an pour une garantie inférieure à 2 ans et à […] % par an pour une garantie de plus de 2 ans. Le taux de base est de […] % par an. À titre de comparaison, le KUKE a accordé des garanties au chantier naval de Szczecin en échange d'une prime de 2 % par an si la garantie ne dépassait pas 35 000 000 PLN et de 1 % par an si la garantie dépassait ce montant.
(234)
Il est évident que le chantier naval de Szczecin n'est pas admissible au bénéfice des garanties couvertes par le régime décrit ci-dessus et autorisées par la Commission car exemptes d'élément d'aide d'État. Par conséquent, les garanties accordées au chantier naval de Szczecin ne sont pas exemptes d'aide.
(235)
Il est aussi évident que la prime de garantie facturée au chantier naval de Szczecin est nettement inférieure au taux de base appliqué aux garanties accordées aux entreprises prospères, et plusieurs fois inférieure à la prime facturée aux entreprises à haut risque admissibles au bénéfice du régime décrit ci-dessus. La Commission constate que la prime de garantie versée par le chantier naval de Szczecin ne correspond pas à une prime conforme au prix du marché; de ce fait, les garanties constituent une aide d'État.
(236)
Troisièmement, conformément à la communication de la Commission sur l'application des articles 87 et 88 du traité CE aux aides d'État sous forme de garanties (29), dans le cas d'une garantie unique de l'État qui ne constitue pas une aide d'État, l'emprunteur ne peut pas être une entreprise en difficulté. En l'espèce, cette condition n'est pas remplie. Conformément à cette communication, si l'emprunteur est en difficulté, l'élément d'aide contenu dans la garantie peut correspondre au montant couvert par la garantie.
(237)
Enfin, la Commission attire l'attention sur le fait que le chantier naval de Szczecin s'est reposé uniquement sur les garanties du KUKE et du Trésor public et n'a réussi à obtenir aucune autre garantie aux conditions du marché. Cela confirme la conclusion de la Commission, à savoir que les garanties accordées par le KUKE sur les acomptes des armateurs constituent une aide d'État.
(238)
À la lumière de ce qui précède, la Commission conclut que le KUKE n'a pas agi comme un opérateur en économie de marché en accordant des garanties au chantier naval de Szczecin.
c) Distorsion de concurrence causée par l'aide d'État accordée au chantier naval de Szczecin
(239)
La Commission constate qu'en raison de sa dépendance totale vis-à-vis du soutien de l'État, le chantier naval de Szczecin s'est livré à des pratiques contraires au droit de la concurrence, telles que la fixation de prix inférieurs aux coûts de production, sans en supporter les conséquences, à savoir son exclusion du marché.
(240)
En outre, la Commission note que le principal problème, durable, du chantier naval de Szczecin était qu'il avait conclu des contrats déficitaires, du fait d'une appréciation continue du zloty par rapport au dollar (monnaie dominante dans l'industrie de la construction navale) et de l'augmentation des prix de l'acier. Ces facteurs externes, déjà identifiés en tant que principales menaces pesant sur l'activité du chantier dans le plan de restructuration de 2002, étaient encore mentionnés dans le nouveau plan de restructuration de 2006 et étaient toujours d'actualité lors de la tentative de privatisation en 2008.
(241)
Bien que la direction du chantier ait été consciente de ces menaces, le chantier a continué à conclure des contrats sans prendre des mesures qui auraient pu en atténuer les conséquences ni chercher à restreindre son activité. Cette pratique commerciale a continué pendant la période d'essor exceptionnel qu'a connue le marché de la construction navale en 2004-2008, quand les prix des navires ont atteint des niveaux jamais observés auparavant. En conséquence, le chantier a certes réussi à maintenir son activité et à conserver ses effectifs, mais au prix de pertes considérables dans son activité de production régulière. Il ressort de la vérification préalable (due diligence) effectuée par Amber au premier semestre 2008, dont les résultats ont été confirmés par la Pologne, que le carnet de commandes actuel, qui porte sur des livraisons en 2008 et 2009, s'accompagne de pertes considérables découlant de contrats déficitaires, conclus en l'absence de la moindre mesure d'atténuation des risques ou assortis de mesures clairement insuffisantes.
(242)
Sur cette base, la Commission considère que toutes les mesures accordées au chantier étaient des mesures faussant ou menaçant de fausser la concurrence sur le marché de la construction navale.
(243)
En conclusion, la Commission considère que toutes les mesures accordées au chantier naval de Szczecin constituent une aide d'État au sens de l'article 87, paragraphe 1, du traité CE.
3.2.2. POSSIBILITÉ POUR LA POLOGNE ET LES TIERS INTÉRESSÉS DE FORMULER DES OBSERVATIONS
(244)
Par la décision du 1er juin 2005, la Commission a ouvert la procédure formelle d'examen concernant une série de mesures accordées tant par les autorités locales que par l'ARP, agence de l'État, en s'appuyant sur diverses bases juridiques; ces mesures comportaient une restructuration des dettes, un apport de capital et des garanties d'exécution.
(245)
La Commission a également indiqué qu'elle ne pouvait pas accepter l'argument de la Pologne selon lequel les acomptes des armateurs devaient être considérés comme entrant dans la contribution propre. À cet égard, la Commission a exprimé ses doutes quant au fait de savoir si les garanties accordées par le KUKE sur les acomptes des armateurs ne constituaient pas une aide d'État et elle a annoncé qu'elle allait étudier la nature de ces garanties.
(246)
Les autorités polonaises ont transmis leurs observations et, si elles contestaient la compétence de la Commission à apprécier la compatibilité de certaines des mesures en cause, elles ne s'opposaient pas à la conclusion de la Commission selon laquelle, si ces mesures avaient été accordées après l'adhésion de la Pologne à l'UE, elles constituaient une aide nouvelle au sens de l'article 87, paragraphe 1, du traité CE. La nature des garanties accordées par le KUKE, qui apparemment ne comportaient pas d'aide d'État, constituait une exception. La Pologne a aussi fait valoir, plus tard, que les prêts accordés par KPS ne constituaient pas une aide d'État. La Commission a pris position vis-à-vis des arguments avancés par la Pologne ci-dessus.
(247)
Au cours de la procédure formelle d'examen menée par la Commission, la stratégie des autorités polonaises, actionnaires majoritaires du chantier naval de Szczecin, a changé à plusieurs reprises de manière significative, ce que démontre la description des événements ci-dessus. La stratégie de consolidation du secteur de la construction navale est devenue une stratégie visant à la privatisation, d'abord partielle, puis totale, du chantier. Actuellement, cette dernière stratégie est compromise par le manque apparent d'intérêt du marché pour le chantier.
(248)
Comme exposé ci-dessus, la Commission entretenait des contacts réguliers avec les autorités polonaises, propriétaires du chantier naval de Szczecin, ainsi qu'avec le chantier naval lui-même. Elle a périodiquement signalé à la Pologne et au chantier naval de Szczecin que toutes mesures accordées à partir de ressources d'État constituaient selon toute probabilité une aide d'État au sens de l'article 87, paragraphe 1, du traité CE, compte tenu de la situation financière précaire du chantier ainsi que du manque quasi total de financement extérieur, sous quelque forme que ce soit, exempt d'aide d'État. La Commission a aussi averti qu'une telle aide d'État contrevenait à l'article 88, paragraphe 3, du traité CE et n'était visiblement pas compatible avec le marché commun. La Commission a rappelé à plusieurs reprises également que les garanties accordées au chantier naval de Szczecin par le KUKE constituaient une aide d'État.
(249)
Pour conclure, au cours de la procédure formelle d'examen, la Commission a recueilli des informations précises concernant le fonctionnement de KPS et la nature des prêts destinés à alimenter les fonds de roulement que celle-ci a accordés au chantier. La Commission a informé la Pologne que ces prêts constituaient très vraisemblablement une aide d'État au sens de l'article 87, paragraphe 1, du traité CE.
3.3. COMPATIBILITÉ DE L'AIDE: EXCLUSIVEMENT AU SENS DE L'ARTICLE 87, PARAGRAPHE 3, DU TRAITÉ CE
(250)
Le principal objectif des mesures est d'aider une société en difficulté et de la maintenir à flot. Dans un tel cas de figure, seul l'article 87, paragraphe 3, point c), du traité CE est applicable; celui-ci autorise, à certaines conditions, les aides destinées à faciliter le développement de certaines activités économiques quand elles n'altèrent pas les conditions des échanges dans une mesure contraire à l'intérêt commun.
(251)
Les aides au sauvetage et à la restructuration d'entreprise sont régies par les lignes directrices communautaires concernant les aides d'État au sauvetage et à la restructuration d'entreprises en difficulté (30) (ci-après «lignes directrices»), qui remplacent un document précédent adopté en 1999 (31) (ci-après «lignes directrices de 1999»).
(252)
Les dispositions transitoires prévues dans les lignes directrices de 2004 précisent que les notifications enregistrées avant le 10 octobre 2004 seront examinées au regard des critères en vigueur au moment de la notification (point 103). En l'espèce, une partie des mesures ont été notifiées à la Commission le 29 avril 2004, en vertu de la procédure dite du mécanisme transitoire prévue au point 3 de l'annexe IV du traité d'adhésion, alors que les lignes directrices de 1999 étaient applicables. Les lignes directrices s'appliquent cependant lorsqu'il s'agit d'examiner des aides au sauvetage et à la restructuration octroyées sans l'accord de la Commission (aides illégales), si la totalité ou une partie de ces aides ont été accordées après le 1er octobre 2004 (point 104, premier alinéa). La Commission constate que presque toutes les mesures mentionnées dans les tableaux 3 et 4 ont été accordées de manière illégale après cette date et que, par conséquent, les lignes directrices s'appliquent.
(253)
Les lignes directrices sont applicables aux entreprises de tous les secteurs, à l'exception de ceux qu'elles mentionnent en leur point 18. Le point 12 de l'encadrement communautaire des aides d'État à la construction navale (32), qui constitue la base juridique pour l'appréciation des aides d'État dans ce secteur, indique que les lignes directrices forment la base juridique appropriée pour l'appréciation des aides au sauvetage et à la restructuration.
(254)
Les lignes directrices prévoient la possibilité d'accorder une aide au sauvetage en tant que soutien temporaire à une entreprise en difficulté pendant le temps nécessaire à l'élaboration d'un plan de restructuration ou de liquidation ou dans le but de résoudre une crise de trésorerie grave à laquelle il est possible de remédier pendant la durée de l'aide.
(255)
La Commission attire l'attention sur le fait que l'aide d'État accordée au chantier naval de Szczecin ne peut être considérée comme provisoire, toutes les mesures couvrant une période d'une durée supérieure aux six mois prévus, ni comme réversible, car des mesures telles qu'un apport de capital, équivalant à une subvention, ont été accordées.
(256)
En conséquence, la Commission conclut que les mesures couvertes par la présente décision ne sont pas compatibles avec le marché commun en tant qu'aides au sauvetage.
(257)
Conformément à la définition figurant au point 17 des lignes directrices, une aide à la restructuration se fonde sur un plan réaliste, cohérent et de grande envergure, visant à rétablir la viabilité à long terme de l'entreprise dans un délai raisonnable. La restructuration comporte habituellement les éléments suivants: restructuration de tous les aspects liés au fonctionnement de l'entreprise, réorganisation et rationalisation des activités de l'entreprise, y compris désengagement des activités déficitaires, et restructuration financière. Les mesures de restructuration bénéficiant d'une aide d'État ne peuvent se limiter à combler les pertes antérieures, sans intervention sur les causes de ces pertes, c'est-à-dire sans véritable restructuration. Les lignes directrices exigent que les aides se limitent au minimum nécessaire; c'est aussi la raison pour laquelle une partie de la restructuration doit être financée par des sources exemptes d'éléments d'aide d'État. Pour minimiser les effets négatifs de l'aide et les distorsions de concurrence, des mesures compensatoires doivent être appliquées.
(258)
Compte tenu du fait qu'une aide à la restructuration est susceptible de fausser la concurrence, la Commission considère que les aides accordées aux entreprises en difficulté ne peuvent contribuer au développement de l'activité économique sans altérer les échanges dans une mesure contraire à l'intérêt commun que si toutes les conditions arrêtées dans les lignes directrices sont remplies.
(259)
La Commission examine en détail ci-après si ces conditions sont remplies.
(260)
Aux fins de l'appréciation de la compatibilité des mesures constituant une aide nouvelle, et en particulier de la capacité du processus de restructuration de rétablir la viabilité de l'entreprise et de limiter l'aide au minimum nécessaire, la Commission doit prendre en considération le plan de restructuration et l'aide dans son ensemble, y compris l'aide passée, c'est-à-dire entrée en vigueur avant l'adhésion et qui n'a plus d'effets.
3.3.1. ADMISSIBILITÉ DE L'ENTREPRISE AU BÉNÉFICE DE L'AIDE
(261)
Selon les lignes directrices, une entreprise est en difficulté et est susceptible de bénéficier d'aides au sauvetage et à la restructuration lorsqu'elle est incapable, avec ses ressources propres ou avec les fonds que sont prêts à lui apporter ses propriétaires/actionnaires ou ses créanciers, d'enrayer des pertes qui la conduisent, en l'absence d'une intervention extérieure des pouvoirs publics, vers une mort économique quasi certaine à court ou moyen terme. Les lignes directrices énumèrent également les indices habituels d'une entreprise en situation de difficulté, tels que le niveau croissant des pertes ou la diminution du chiffre d'affaires.
(262)
Le point 12 des lignes directrices de 1999 introduit des restrictions pour les entreprises nouvellement créées, qui, même en difficulté, ne sont pas admissibles au bénéfice d'aides à la restructuration. Ce cas de figure se produit lorsqu'une entreprise est créée à la suite de la liquidation d'une autre ou reprend les actifs d'une autre. Les lignes directrices arrêtent que, par principe, une entreprise est considérée comme nouvellement créée pendant les premières trois années qui suivent son entrée en activité dans le domaine concerné.
(263)
Les autorités polonaises maintiennent que «chantier naval de Szczecin» n'est que la nouvelle dénomination de la société ASS, qui existait et collaborait avec les sociétés SSPH et SS avant la faillite de celles-ci.
(264)
Tous les faits démontrent cependant que le chantier naval de Szczecin n'a pas repris les dettes de SSPH et SS, qui sont restées associées à ces deux sociétés et ont été traitées dans le cadre de la procédure de faillite. La Pologne a affirmé que des dettes de SSPH liées à des livraisons et portant sur un montant de 15 000 000 PLN ont été reprises par le chantier naval de Szczecin, mais elle n'a fourni à cet égard aucune autre précision ni aucun document.
(265)
Par conséquent, le chantier naval de Szczecin a entamé son activité sans les dettes de ses prédécesseurs. Les autorités polonaises n'ont présenté aucun élément de preuve démontrant la reprise de dettes par le chantier naval. En outre, au vu de la taille de l'entreprise que constitue le chantier naval, la prétendue reprise d'une dette de 15 000 000 PLN ne justifie pas l'affirmation de continuité économique entre SSPH/SS et le chantier naval. Par ailleurs la Commission attire l'attention sur le fait que les contrats déjà conclus ont été repris au stade de la production, auquel les créances sont compensées par les dettes et, de ce fait, ne constituent pas une charge supplémentaire. Qui plus est, le chantier naval a signé de nouveaux contrats pour la construction de ces navires (33).
(266)
Deuxièmement, la Commission constate que la société ASS opérait dans le domaine de la construction navale en collaboration avec SS avant la faillite de SSPH (contrat-cadre et contrat de location de janvier 2002), mais elle note aussi que la simple taille du chantier naval de Szczecin après juin 2002 par rapport à celle d'ASS avant juin 2002 sape l'affirmation selon laquelle il y a eu continuité économique entre ces deux sociétés. Le bilan indique que le chiffre d'affaires est passé de 88 000 000 PLN en 2001 à 425 000 000 PLN en 2002, puis à 1 100 000 000 PLN en 2003.
(267)
En conséquence, la Commission conclut qu'elle ne peut accepter l'affirmation des autorités polonaises selon laquelle que le chantier naval constitue la continuation de la société ASS qui existait déjà longtemps avant la mise en faillite de SSPH. D'un point de vue économique, il y a une dissociation très nette entre les activités de ces deux entités, ce qu'illustre particulièrement bien le fait que les dettes n'ont pas été reprises. Par conséquent, le chantier naval de Szczecin est une entreprise nouvellement créée qui n'est pas admissible au bénéfice d'une aide à la restructuration.
(268)
Conformément au point 12 des lignes directrices, une entreprise est considérée comme nouvellement créée pendant les trois premières années qui suivent le début de son activité. Le cas d'espèce est spécifique, en ce sens que la nouvelle entreprise est issue de la liquidation de son prédécesseur. Le point 12 des lignes directrices établit cependant que ce cas de figure fait partie de ceux qui excluent l'entreprise du bénéfice d'aides au sauvetage et à la restructuration. En l'espèce, la Commission considère que la déclaration de mise en faillite de SSPH et SS en juillet 2002 est déterminante à cet égard. La mise en faillite marque la rupture entre l'ancienne entité économique et la nouvelle, en protégeant la nouvelle entreprise des obligations financières de l'ancienne. La Commission considère donc que le chantier naval de Szczecin n'était pas admissible au bénéfice d'aides pendant trois ans à compter de juillet 2002, date à laquelle il a commencé sa nouvelle activité, dégagé d'obligations financières.
(269)
Le point 12 des lignes directrices dispose qu'une entreprise considérée comme nouvellement créée peut bénéficier d'aides au sauvetage ou à la restructuration au terme des trois années qui suivent le début de son activité, pour autant qu'elle puisse être qualifiée d'entreprise en difficulté au sens des lignes directrices. La Commission considère qu'après l'écoulement des trois années prévues, le chantier naval de Szczecin remplissait les conditions requises par les lignes directrices pour être admissible au bénéfice d'aides. En particulier, le chantier naval affichait constamment des pertes et, plusieurs fois, il n'a été sauvé de la faillite que grâce à l'intervention de l'État. Par conséquent, le chantier naval était admissible au bénéfice d'aides au sens du point 11 des lignes directrices à compter de juillet 2005.
3.3.2. RÉTABLISSEMENT DE LA VIABILITÉ
(270)
Aux termes de l'article 34 des lignes directrices, l'octroi de l'aide doit être subordonné à la mise en œuvre du plan de restructuration, qui doit permettre de rétablir dans un délai raisonnable la viabilité à long terme de l'entreprise. Le rétablissement de la viabilité signifie qu'une fois la restructuration achevée, l'entreprise peut couvrir tous ses coûts et jouir d'une rentabilité de ses capitaux propres suffisante pour lui permettre d'affronter la concurrence en ne comptant plus que sur ses seules forces. La durée du plan de restructuration doit être la plus courte possible.
(271)
La Commission note tout d'abord que, dans le cadre de la procédure formelle d'examen, elle a apprécié deux plans de restructuration, celui de 2002 et celui de 2006, élaborés par la direction du chantier naval et approuvés par l'État. Dans les deux cas, la Commission a constaté que la Pologne n'avait pas démontré que les plans étaient suffisants pour permettre de rétablir la viabilité à long terme du chantier naval. Dans la mesure où le plan de 2006 remplace celui de 2002, la Commission statuera sur le plan de 2006.
(272)
La stratégie consistant à privilégier les marchés de niche, sur lesquels le chantier naval posséderait des avantages par rapport à la concurrence et où l'environnement de la concurrence et le marché seraient considérés comme favorables, semblait en effet appropriée au chantier naval de Szczecin. Cependant, étant donné que les commandes pour les années à venir étaient constituées à 70 % de porte-conteneurs, il n'est pas apparu que cette stratégie avait amené un changement significatif dans l'activité du chantier naval. Il manquait également d'autres éléments, tels que de grands projets de recherche ou de développement ou des opérations de marketing, qui auraient permis de conclure que le chantier naval serait en mesure de mettre rapidement en œuvre cette stratégie.
(273)
Le niveau des investissements prévus (200 000 000 PLN) semblait clairement insuffisant, compte tenu du mauvais état des actifs du chantier et de leur dépréciation considérable. Alors que la valeur comptable des actifs s'élevait à 130 000 000 PLN en 2006, leur dépréciation était estimée à 85 000 PLN en 2006-2009. Cette évolution montre qu'une grande partie des investissements serait aussitôt compensée par l'amortissement et que la portée réelle de la modernisation serait limitée.
(274)
L'avis de la Commission, selon lequel la portée des investissements prévue n'était pas suffisante, était en outre renforcé par le fait que le plan de restructuration de 2006 prévoyait qu'en 2011, la productivité du chantier naval de Szczecin atteindrait un niveau équivalent à la moyenne de l'Union européenne en 2000 (alors qu'à l'époque, elle s'établissait au niveau de la moyenne de 1992), ce que la Commission considérait comme insuffisant pour que le chantier puisse affronter la concurrence sur le marché sans soutien de l'État à long terme.
(275)
La Commission doute que les augmentations de salaire de 5 % par an prévues dans le plan de restructuration soient suffisantes pour retenir les travailleurs, alors qu'un taux d'absentéisme élevé et la fuite des travailleurs qualifiés vers d'autres emplois mieux rémunérés sur d'autres chantiers navals européens constituaient (et constituent encore) un des principaux problèmes du chantier naval de Szczecin.
(276)
Le plan prévoyait un rendement des capitaux engagés (RCE), hors hausses des salaires, de 19 % par an en moyenne sur les années 2007-2011, ce qui représenterait le niveau attendu par un investisseur privé. Toutefois, une fois tenu compte de la hausse des salaires inévitable, ce taux s'établirait à 1,45 %, soit un niveau absolument inacceptable pour n'importe quel investisseur privé.
(277)
Globalement, la Commission observe qu'à l'exception des investissements physiques, que le chantier naval avait identifiés, décrits, estimés, classés par ordre d'importance et planifiés dans le temps, les mesures prévues étaient définies de manière évasive et très générale, le plus souvent sous la forme de recommandations de poursuivre l'analyse. La Commission n'a donc pas été en mesure d'apprécier l'efficacité de ces mesures et, de ce fait, n'a pas été convaincue qu'elles étaient raisonnables et d'une portée suffisante pour résoudre les problèmes structurels de l'entreprise.
(278)
Au vu de ce qui précède, la Commission a conclu que la restructuration industrielle et organisationnelle n'était pas suffisante pour rétablir la viabilité à long terme de l'entreprise. Le plan n'était pas suffisamment vaste et les résultats escomptés en 2011 n'étaient pas satisfaisants. Le chantier naval manquait clairement de capitaux supplémentaires qui auraient pu servir à sa modernisation et à l'amélioration de son efficience. La Commission doutait que le chantier naval soit en mesure d'obtenir du marché les capitaux nécessaires à sa restructuration en profondeur.
(279)
Ces doutes se sont trouvés confirmés par l'évolution effective du processus de privatisation du chantier naval de Szczecin. Comme décrit ci-dessus, l'ARP, propriétaire du chantier naval, a essayé à trois reprises de trouver un investisseur privé prêt à reprendre l'entreprise. Aucune de ces tentatives (une privatisation partielle en 2006 et deux tentatives de vente d'une participation majoritaire dans le chantier en 2007) n'a abouti. La Commission observe que les tentatives de privatisation ont eu lieu à un moment où le marché de la construction navale connaissait un essor sans précédent. De ce fait, la conjoncture était optimale. L'échec du processus de privatisation ne peut être interprété que comme un manque de confiance du marché en la possibilité que le chantier naval redevienne viable à long terme. Le retrait de la société Amber du processus de privatisation à l'issue de la vérification préalable (due diligence) (34) n'en est qu'une preuve supplémentaire.
(280)
La Commission a tenu compte des nouveaux efforts déployés par les autorités polonaises pour trouver un investisseur pour le chantier naval de Szczecin après le retrait d'Amber. Cependant, à la date de la présente décision, aucun élément n'est parvenu à convaincre la Commission que ces nouveaux efforts pourraient aboutir rapidement et dans le respect des lignes directrices.
(281)
La Commission a apprécié le plan de restructuration de juin 2008 élaboré par Mostostal, en tenant également compte de la présentation qu'en a fait Mostostal lors de la réunion du 24 juin 2008. La Commission note que ce plan de restructuration, par de nombreux aspects, n'est qu'une ébauche nécessitant d'autres travaux d'analyse par l'investisseur. Néanmoins, sur certains points, le plan affiche des lacunes importantes qui amènent la Commission à conclure qu'il ne démontre pas que le chantier naval redeviendra viable dans un délai raisonnable.
(282)
La Commission observe en particulier que la crédibilité de la stratégie d'entreprise, en ce qui concerne l'activité de construction navale, n'était pas démontrée. Le plan ne fournit aucun détail au-delà de l'affirmation selon laquelle le chantier naval continuera à construire des navires. Le plan ne contient aucune analyse de la capacité du chantier naval à construire des navires de type ro-pax et des navires polyvalents (par exemple, en termes de capacités d'études, de savoir-faire), ni de sa capacité à signer des contrats de commande pour ce type de navires à court ou moyen terme (il manque par exemple des informations sur les contacts avec les clients, ou avec d'autres chantiers navals concernant une éventuelle sous-traitance). Il ne contient aucune prévision concernant l'évolution du marché sur ces segments, qui montrerait que la demande attendue justifie la stratégie d'entreprise retenue, ni la moindre prévision concernant la rentabilité de ces segments.
(283)
La Commission note que Mostostal reconnaît elle-même sa méconnaissance du secteur de la construction navale et que son intention réelle serait de trouver un partenaire stratégique qui se chargerait de la gestion de l'entreprise. Bien que la Commission ait été informée que Mostostal était effectivement en pourparlers avec des partenaires potentiels, aucune collaboration n'a été décidée avant l'élaboration du plan de restructuration transmis à la Commission. La lettre d'intention signée par Ulstein indique seulement que les parties discuteront de la possibilité d'une collaboration et de sa forme éventuelle. Ainsi qu'il ressort de la version corrigée du plan, transmise à la Commission le 7 juillet 2008, et de la lettre d'intention, Ulstein cherche une possibilité d'utiliser les actifs de production du chantier naval, pas en tant que propriétaire mais uniquement dans le cadre d'un contrat. Aucun de ces documents ne montre qu'Ulstein s'engagerait dans une collaboration avec Mostostal pour restructurer et gérer l'activité du chantier naval de Szczecin. Ainsi naissent de sérieux doutes sur les effets prévus de la restructuration et les prévisions financières, tout au moins en ce qui concerne la production du chantier, et, simultanément, cela remet en question la conception même de la diversification de l'activité.
(284)
Le programme d'investissement contenu dans le plan et élaboré par la direction ne montre pas que les investissements proposés sont indispensables pour rétablir la viabilité du chantier naval. D'autre part, la Commission note que près de 60 % des investissements prévus serviront uniquement à maintenir la valeur des actifs immobilisés du chantier à son niveau actuel. Qui plus est, le plan de restructuration corrigé transmis le 7 juillet indique qu'un consultant indépendant travaille sur un programme d'investissement concernant l'activité du chantier, ce qui démontre que le programme d'investissement élaboré par Mostostal ne peut être considéré comme une base crédible pour les projections financières préparées par Mostostal et, de ce fait, pour le rétablissement de la viabilité à long terme du chantier naval. En conséquence, la Commission considère qu'il n'a pas été démontré que le programme d'investissement proposé était suffisant pour rétablir la viabilité.
(285)
La Commission note aussi que certaines mesures de restructuration importantes (restructuration de l'organisation, gestion des stocks et des commandes, restructuration de l'emploi) étaient décrites d'une manière relativement générale et que le plan était plutôt une ébauche qui devait servir de point de départ à une analyse plus approfondie par l'investisseur. Même si le plan identifie certains domaines nécessitant une restructuration, son niveau de généralité ne permet pas à la Commission d'apprécier si les mesures de restructuration prévues répondent correctement aux problèmes du chantier naval et selon quelles hypothèses et dans quel délai elles peuvent être mises en œuvre.
(286)
Le plan n'explique pas en détail comment les différentes mesures de restructuration, notamment les investissements et diverses mesures devant réduire les coûts et, de ce fait, améliorer l'efficience, influeront sur les prévisions financières. Il manque aussi une analyse qui testerait la vulnérabilité de ces projections à différents facteurs de risque, tels que l'évolution du marché, des prix, des cours des matières premières, du taux de change, des salaires, etc. En l'absence d'une description précise et d'une justification des postulats sur la base desquels les prévisions financières ont été établies, la Commission considère que la crédibilité de ces prévisions et la solidité du plan de restructuration n'ont pas été démontrées. Cette conclusion est d'autant plus importante lorsque l'on sait que l'investisseur lui-même a affirmé que les prévisions financières montraient que les investissements seraient à peine rentables.
(287)
Enfin, la Commission note que l'investisseur conditionne la réussite du plan de restructuration à une aide supplémentaire de l'État. Malgré cette aide et la participation de l'investisseur, le rendement des capitaux propres attendu à la fin de la période de restructuration reste relativement peu élevé, compte tenu du fait que d'autres possibilités d'investissement, telles que des obligations d'État, permettent d'espérer un rendement similaire avec des risques moindres, comme l'investisseur le fait lui-même remarquer.
(288)
Compte tenu de ce qui précède, la Commission considère que la capacité du chantier naval de retrouver sa viabilité grâce au plan de restructuration de juin 2008 élaboré par Mostostal n'a pas été démontrée.
(289)
La Commission constate que, bien que le plan de restructuration présenté en septembre 2008 soit plus développé que celui de juin 2008, la plupart des réserves formulées concernant sa solidité et sa crédibilité restent d'actualité.
(290)
Le plan ne comporte pas d'analyse complète du marché pour les activités des sociétés qui naîtront sur la base des actifs du chantier naval de Szczecin. En ce qui concerne l'activité prévue pour SSN Ulstein et SSN Nowa, seul un descriptif de marché restreint est présenté, ne comportant pas d'estimation de la demande sur le marché ni des bénéfices des mesures prévues. Pour SSN Odra, aucun réel plan d'entreprise n'a été présenté; le plan de restructuration indique seulement que l'entreprise pourra construire un certain type de navires, sans toutefois fournir de justification suffisante.
(291)
La Commission note que SSN Odra, qui doit poursuivre l'activité de construction navale du chantier de Szczecin, appartiendrait totalement à Mostostal, qui n'a aucune expérience dans ce domaine. Ulstein, qui en participant au projet de restructuration devait apporter l'expérience et le savoir-faire nécessaires, n'a pas l'intention de s'engager financièrement dans SSN Odra.
(292)
En ce qui concerne SSN Wspólna, la Commission note que selon le plan, près de 40 % de ses capacités de production seraient destinés à une entreprise qui, soit doit être liquidée (SSN Nowa), soit n'a pas de plan d'entreprise (SSN Odra). De plus, il est prévu que les capacités de production restantes (9 à 17 mille tonnes d'acier, c'est-à-dire entre 12 et 23 % des capacités de production) soient utilisées à des fins de sous-traitance pour d'autres entreprises. Cependant, le marché visé, la demande et les bénéfices potentiels n'ont pas été analysés.
(293)
Ainsi, la Commission considère que le plan du 12 septembre ne démontre toujours pas la crédibilité de la stratégie d'entreprise, en particulier en ce qui concerne l'activité de construction navale.
(294)
En ce qui concerne la restructuration des actifs, la Commission constate que le plan ne présente aucune analyse des besoins d'investissement prévus, ni ne justifie le programme d'investissement. La Commission note que les dépenses estimées à […] millions de PLN pour déménager certains actifs afin de libérer des terrains à vendre constituent un investissement de remplacement plutôt qu'une réelle modernisation des actifs.
(295)
De même, les coûts de la modernisation prévue ne s'élèvent qu'à 104 millions de PLN et l'investissement concernerait SSN Mostostal, SSN Ulstein et SSN Wspólna. SSN Odra, qui à l'avenir devrait générer 50 % du chiffre d'affaires de toutes les entreprises succédant au chantier naval de Szczecin, ne réaliserait aucun investissement et ne détiendrait aucun actif immobilisé. La Commission note que le plan soumis par Mostostal en juin 2008 prévoyait d'investir 264 millions de PLN. Au vu de l'absence de justification concernant cette coupe dans le programme d'investissement (réduction de 40 % par rapport au plan de juin) et de l'absence d'analyse des besoins d'investissement des entreprises, la Commission estime qu'il n'a pas été démontré que le programme d'investissement prévu était suffisant pour garantir le rétablissement de la viabilité à long terme de l'activité.
(296)
Les résultats attendus des mesures de restructuration n'ont pas été présentés et le plan n'explique pas quand la mise en œuvre des différentes mesures produira ses effets et se traduira dans les résultats financiers. De plus, le plan ne décrit pas les hypothèses de prévisions financières en ce qui concerne les recettes et les coûts prévus. Ces facteurs font naître des doutes sur ces projections financières. Qui plus est, l'analyse de la vulnérabilité montre que SSN Mostostal, et en particulier SSN Odra, devraient rester très vulnérables aux fluctuations des conditions du marché. Une dépréciation du dollar américain de 10 % entraînerait, sur la période 2009-2012, un recul des bénéfices cumulés de 40 % pour SSN Mostostal et de 83 % pour SSN ODRA (d'après le plan, pour SSN Odra, cette analyse ne tient pas compte de la politique de couverture, qui devrait partiellement atténuer les effets négatifs de la fluctuation des cours du change). En outre, le plan prévoit qu'une hausse de 10 % des prix de l'acier provoquera un recul des bénéfices cumulés de 40 % pour SSN Mostostal et de 50 % pour SSN ODRA. La Commission en conclut donc que le plan n'a pas démontré qu'après la mise en œuvre d'une politique raisonnable de couverture des risques de change, la vulnérabilité des entreprises aux fluctuations des taux de change ou des prix de l'acier s'établirait à un niveau acceptable.
(297)
En ce qui concerne la rentabilité des ventes prévue, la Commission fait remarquer que, dans la mesure où le plan n'explique pas sur quelle base les résultats des ventes ont été estimés (coûts de production, prix des navires, rentabilité de l'activité de construction navale, etc.), elle se doit de conclure qu'il n'a pas été démontré que les résultats prévus étaient fondés sur des hypothèses réalistes. Par ailleurs, dans le cas de SSN Wspólna et de SSN Biuro projektowe, la rentabilité des ventes prévue est très faible, ce qui est signalé dans le plan de restructuration. La Commission considère que ce niveau de bénéfice n'est pas suffisant pour que ces entreprises puissent affronter la concurrence sans aide de l'État. Malgré le fait que le plan prévoie que SSN Wspólna et SSN Biuro projektowe seront des prestataires de service pour les autres entreprises, ce qui apparemment justifierait leur faible rentabilité des ventes, la Commission fait remarquer que ces entreprises devraient être autonomes et que la faiblesse de leurs résultats prévisionnels fait naître des doutes quant à la viabilité à long terme de l'ensemble du projet.
(298)
Au vu de ce qui précède, la Commission parvient à la conclusion que la crédibilité des prévisions financières est douteuse et les résultats prévus sont très vulnérables aux fluctuations des conditions du marché. La Commission considère donc que la solidité du plan n'a pas été démontrée.
(299)
Compte tenu de ce qui précède, la Commission considère qu'il n'a pas été démontré que le chantier naval pouvait redevenir viable sur la base du plan de restructuration du 12 septembre 2008. En outre, la Commission fait remarquer qu'Ulstein s'est retirée du processus de privatisation du chantier naval de Szczecin, ce qui montre que le plan du 12 septembre ne peut être mis en œuvre dans les conditions prévues. En tout état de cause, l'appréciation ci-dessus montre que même si Ulstein participait au projet ou si Mostostal avait l'intention de mener seule le plan de restructuration du 12 septembre (conformément au souhait exprimé dans sa lettre du 22 septembre 2008), ce plan ne saurait être considéré comme suffisant.
(300)
L'échec de la privatisation signifie que le chantier naval n'est pas en mesure d'obtenir un financement aux conditions du marché suffisant pour mettre en œuvre le plan de restructuration de 2006 ou la stratégie de restructuration plus vaste susceptible de permettre le rétablissement de la viabilité à long terme du chantier naval sans qu'un soutien permanent de l'État ne soit nécessaire. Cela signifie aussi que le chantier naval n'est pas en mesure d'acquérir le savoir, en termes de gestion et de connaissance du marché, indispensable pour mener à bien la restructuration.
(301)
En raison de l'absence d'un plan de restructuration vaste et réaliste, la Commission conclut que l'aide accordée au chantier naval de Szczecin, décrite au point 2.7 ci-dessus, n'est qu'une aide au fonctionnement et non à la restructuration. Elle n'est donc pas compatible avec le marché commun.
3.3.3. LIMITATION DE L'AIDE AU MINIMUM NÉCESSAIRE
(302)
Le point 43 des lignes directrices dispose que le montant de l'aide doit être limité au strict minimum des coûts de restructuration nécessaire pour permettre la réalisation de cette dernière. Il est attendu du bénéficiaire qu'il contribue sur ses ressources propres ou par un financement extérieur obtenu aux conditions du marché. Cette contribution est, d'une part, le signe que le marché croit au rétablissement de la viabilité et, d'autre part, un moyen de limiter l'aide de l'État au minimum. Dans le cas de grandes entreprises comme le chantier naval de Szczecin, la contribution devrait s'élever à au moins 50 % des coûts de restructuration.
(303)
Premièrement, il ressort de la description de la situation du chantier naval de Szczecin que celui-ci n'était quasiment pas en mesure d'obtenir un financement extérieur pour sa restructuration.
(304)
Selon le plan de restructuration de 2006, les coûts de restructuration, coûts de fonctionnement inclus, s'élèveraient à 11 500 000 000 PLN et la contribution propre proposée serait de 3 600 000 000 PLN, soit 30 %. En excluant les coûts de fonctionnement des coûts et du financement, les coûts de restructuration s'élèveraient à 374 700 000 PLN et la contribution propre à 190 000 000 PLN.
(305)
La Commission doutait que la perspective de lever 190 000 000 PLN sur le marché soit réaliste. À l'époque, rien n'indiquait que le chantier naval de Szczecin était en mesure d'obtenir une telle somme sur le marché. La contribution proposée ne pouvait donc être considérée comme effective et réelle, ainsi que l'exigent les lignes directrices. En effet, les quelques tentatives menées par KPS et l'ARP, d'abord d'attirer des actionnaires minoritaires, puis de vendre la totalité des actions du chantier naval, n'ont pas abouti, ce qui prouve que le marché n'était pas intéressé par un investissement dans le chantier naval de Szczecin.
(306)
En ce qui concerne le financement des opérations, le plan de restructuration de 2006 prévoyait que la production serait financée par des emprunts commerciaux et des acomptes d'armateurs non garantis par le KUKE, ce qui représenterait un montant total, sur l'ensemble de la période de restructuration (2002-2009), de 3 200 000 000 PLN, à comparer aux 4 200 000 000 PLN financés par les garanties du KUKE. Cependant, là encore, rien n'indiquait à l'époque que le chantier naval de Szczecin serait en mesure d'obtenir ces financements du marché. La contribution proposée sous la forme d'emprunts commerciaux et de garanties n'a donc pas pu être considérée comme effective et réelle, ainsi que l'exigent les lignes directrices. Qui plus est, la Commission note que, jusqu'à ce jour, le chantier naval n'a pas été en mesure d'obtenir des ressources pour financer ses activités sans le soutien de l'État.
(307)
Par ailleurs, le plan de restructuration de 2006 prévoyait que les versements supplémentaires des armateurs, pour un montant de 628 700 000 PLN, obtenus après renégociation des contrats soient considérés comme la contribution propre. Certains contrats ont effectivement été renégociés. La Commission fait remarquer que, selon les lignes directrices, la contribution propre devrait être un signe indiquant que les marchés croient à la faisabilité du rétablissement de la viabilité. Le fait que des armateurs, malgré les risques de non-livraison des navires commandés et au vu des facteurs externes (tels que la hausse des prix de l'acier), soient prêts à augmenter le prix des navires qu'ils ont commandés ne signifie pas qu'ils croient en la capacité du chantier naval de redevenir rentable et de pouvoir affronter durablement la concurrence. De plus, les armateurs n'ont pas accepté de verser des montants supplémentaires pour couvrir les coûts de la restructuration du chantier naval, mais seulement (et dans une certaine mesure) pour couvrir les coûts de production des navires commandés. La Commission ne peut donc accepter que les versements supplémentaires des armateurs soient considérés comme la contribution propre au sens des lignes directrices.
(308)
Le plan de restructuration de juin 2008 n'apporte pas d'amélioration fondamentale dans ce domaine. Si l'investisseur s'engage à apporter 149,5 millions de PLN pour financer partiellement le programme d'investissement, il attend aussi une injection du capital par l'État d'un montant total de 588 millions de PLN et un prêt de l'ARP d'un montant de 68 millions de PLN. L'investisseur exigeait également des garanties supplémentaires du KUKE pour couvrir les fonds de roulement.
(309)
Les coûts de restructuration qui ont pu être identifiés sur la base des informations limitées contenues dans le plan de restructuration de juin 2008 correspondent au moins au montant nécessaire pour couvrir les pertes sur les contrats en cours portant sur des navires à livrer en 2008-2009 (588 millions de PLN) et au montant nécessaire pour financer les besoins d'investissement pour les années 2008-2012 (264 millions de PLN).
(310)
La majorité de ces coûts devaient être financés par l'État. En pratique, la seule contribution propre de l'investisseur prévue était une injection de capital de 149,5 millions de PLN, qui correspondait à 17 % des coûts de restructuration susmentionnés. Conformément à la pratique établie (35), la Commission estime que des flux de trésorerie (cash flow) futurs ne peuvent être considérés comme la contribution propre au sens des lignes directrices, car ils ne représentent pas une contribution réelle et effective de l'entreprise ou de ses actionnaires à la couverture des coûts de restructuration. En outre, la Commission doit prendre en compte l'ensemble de la période de restructuration, qui a débuté en 2002. Au vu des aides d'État considérables dont le chantier a bénéficié durant cette période, la part de la contribution propre dans le montant total des coûts de restructuration est encore plus faible. Il est donc évident que la contribution propre est très loin de représenter les 50 % des coûts de restructuration exigés par les lignes directrices.
(311)
Le plan de restructuration du 12 septembre 2008 n'apporte pas non plus d'amélioration concernant le niveau prévu de la contribution propre au financement des coûts de restructuration.
(312)
Le plan de restructuration du 12 septembre 2008 contient des informations plus précises sur les coûts de restructuration prévus et leur mode de financement. Les coûts de restructuration prévus sont composés de coûts d'investissement (104 millions de PLN), de coûts liés au déménagement d'actifs à l'intérieur du chantier naval (50 millions de PLN), de coûts de restructuration des effectifs (53,4 millions de PLN), de coûts destinés à couvrir les pertes futures liées aux contrats déficitaires (840 millions de PLN) et de coûts liés au remboursement des dettes à l'égard de l'ARP et de KPS (197,5 millions de PLN) (36).
(313)
Au total, les coûts de restructuration s'élèvent à 1,354 milliard de PLN.
(314)
Par ailleurs, le plan comptabilise les besoins en fonds de roulement, estimés à 227,6 millions de PLN, dans les coûts de restructuration. La Commission considère au contraire que ces besoins relèvent de l'activité normale de l'entreprise, et non des coûts de restructuration. C'est pourquoi leur financement devrait être traité à part.
(315)
En ce qui concerne la contribution propre, le plan prévoit les catégories suivantes: les paiements supplémentaires des armateurs, obtenus après la renégociation des contrats (376 millions de PLN), une injection de capital par des investisseurs (242 millions de PLN), des revenus tirés de la vente d'actifs (118 millions de PLN) et le financement des fonds de roulement (emprunt et crédit commercial de Mostostal pour un montant de 170 millions de PLN).
(316)
En ce qui concerne le financement des fonds de roulement, la Commission fait remarquer que, compte tenu de la longueur du cycle de production et de la valeur élevée des produits finals dans le secteur de la construction navale, le financement des fonds de roulement constitue un problème spécifique. Dans le secteur de la construction navale, les fonds de roulement proviennent en majeure partie de sources extérieures. Une partie est obtenue grâce aux acomptes des armateurs, en général adossés à des garanties (en Pologne, elles sont le plus souvent accordées par le KUKE). Les acomptes ne dépassant généralement pas 80 % du prix du navire, les chantiers navals doivent recourir à des emprunts ou à des crédits commerciaux de la part de fournisseurs. De ce fait, la Commission juge qu'au vu de la spécificité du secteur de la construction navale, le financement des fonds de roulement exige plutôt une solution structurelle et ne s'inscrit pas dans les coûts de restructuration, qui sont ponctuels. En conséquence, la Commission estime que, dans le secteur de la construction navale, les prêts ayant pour but de financer les fonds de roulement ne peuvent être considérés comme une contribution propre, dès lors qu'ils servent à financer l'activité courante et non la restructuration.
(317)
Comme il a été indiqué ci-dessus, la Commission estime que les suppléments provenant des armateurs, obtenus lors de la renégociation des contrats, ne peuvent être considérés comme une contribution propre au sens des lignes directrices.
(318)
En ce qui concerne les recettes prévisionnelles tirées de la vente d'actifs inutiles, estimées à 118 millions de PLN, la Commission considère qu'il n'a pas été démontré que ce financement pouvait être considéré comme réel et effectif.
(319)
Premièrement, selon le projet d'accord de privatisation négocié entre l'ARP et KPS (actuels propriétaires du chantier naval de Szczecin), d'une part, et Mostostal, d'autre part, les actifs concernés seraient vendus par Mostostal à un acquéreur désigné par l'ARP et KPS, pour un montant ne pouvant être inférieur à 188 millions de PLN. Cette hypothèse appelle des réserves, car il apparaît qu'il s'agit d'une sorte de garantie de l'État sur les recettes minimales de cette vente à un acquéreur désigné par lui. En conséquence, la Commission doute que cette vente potentielle soit exempte d'aide d'État.
(320)
Deuxièmement, l'estimation de la valeur des terrains est fondée sur une comparaison avec des transactions de vente portant sur des biens immobiliers situés dans des quartiers prisés de Szczecin, affectés à la construction d'immeubles d'habitation ou à l'implantation d'activités de services, et non dans une zone industrielle. Il ressort de cette estimation que les prix des terrains destinés à une activité industrielle peuvent être jusqu'à dix fois inférieurs aux montants estimés. De plus, l'estimation suppose qu'avant la vente, tous les bâtiments et toutes les installations situés sur les terrains concernés seront démontés et que les terrains seront nettoyés et préparés à la vente. L'estimation indique que cette préparation aura un certain coût. Aucune estimation de l'ampleur de ce coût n'a été transmise et le plan de restructuration ne contient aucune information à ce sujet (37).
(321)
Troisièmement, la Commission doute que la valeur des actifs ait été correctement prise en compte dans le bilan du chantier naval de Szczecin et correctement incluse dans le prix que Mostostal devrait payer pour acquérir des actions dans le chantier naval de Szczecin. La Commission note que, selon le bilan, la valeur de la totalité des actifs immobilisés du chantier naval s'élevait à […] millions de PLN à la fin de 2007. Dans le même temps, le plan prévoit que le chantier vende ses actifs de production aux entreprises nouvellement créées (SSN Mostostal, SSN Ulstein et SSN Wspólna) pour un montant de […] millions de PLN, censé refléter leur valeur nominale, et qu'il vende les actifs inutiles à des tiers pour un montant estimé à […] millions de PLN au prix du marché. Cela montre que, soit la valeur comptable des actifs inutiles est sous-estimée, soit les recettes qu'il est prévu de tirer de leur vente sont surestimées.
(322)
Enfin, à la fin de 2007, la valeur nette des actifs du chantier naval de Szczecin s'élevait à […] millions de PLN. Depuis, l'ARP et KPS ont converti des dettes en actions pour un montant de 131,5 millions de PLN et il est prévu de recapitaliser le chantier naval à hauteur de 434 millions de PLN. D'un autre côté, on estime les pertes liées aux contrats déficitaires à 465 millions de PLN. En conséquence, il semble que lorsque Mostostal acquerra le chantier naval de Szczecin, en admettant que les autres facteurs restent inchangés, la valeur nette des actifs de celui-ci sera de […] millions de PLN et Mostostal les acquerra pratiquement gratuitement. Tous les revenus tirés des ventes des actifs devraient être utilisés par le chantier naval de Szczecin (c'est-à-dire SSN Nowa) aux fins de la restructuration (par exemple, pour restructurer les effectifs) et pour alimenter le fonds de roulement de l'entreprise de manière à achever la construction des navires commandés. La Commission en conclut donc qu'il semble que, dans le cadre du processus de privatisation, l'État apporterait une aide supplémentaire au chantier naval sous la forme d'une cession d'actifs pour un montant inférieur à leur valeur marchande (38). En réduisant le prix de vente des actions en échange de l'obligation pour l'acquéreur de mettre en œuvre des mesures de restructuration, l'État finance indirectement ces dernières. Par conséquent, la Commission ne peut accepter que la vente d'actifs à l'investisseur pour un montant inférieur à leur valeur marchande puisse être considérée comme une contribution propre (39).
(323)
Compte tenu de ces doutes, la Commission estime qu'il n'a pas été démontré que les recettes qu'il était prévu de tirer de la vente d'actifs inutiles, estimées à 118 millions de PLN, pouvaient être considérées comme une source de financement des coûts de restructuration réelle et effective.
(324)
En ce qui concerne le projet de recapitalisation par des investisseurs privés, la Commission estime qu'il n'a pas été démontré que celle-ci peut être entièrement considérée comme réelle et effective.
(325)
Premièrement, le plan de restructuration prévoit que la contribution propre totale d'Ulstein sera de 114,9 millions de PLN. Néanmoins, ainsi qu'il ressort du projet d'accord entre Mostostal et Ulstein, non signé au 5 septembre, date à laquelle il a été transmis à la Commission, Ulstein s'engage à augmenter le capital de SSN Ulstein de 52,5 millions de PLN (et non de 67,3 millions de PLN comme le prévoit le plan de restructuration), celui de SSN Wspólna de 44,65 millions de PLN (le plan prévoit 47,5 millions de PLN) et de SSN Biuro Projektowe de 0,85 million de PLN (le plan prévoit 0,1 million de PLN). Ainsi, le montant total de la contribution propre d'Ulstein prévue dans l'accord est de 98 millions de PLN, soit 16,9 millions de PLN de moins que ce que le plan de restructuration prévoit.
(326)
Deuxièmement, bien que le plan de restructuration prévoie que les investisseurs injectent leurs fonds propres dans le chantier naval, il reconnaît aussi qu'il est possible qu'Ulstein soit obligée de lever des capitaux sur le marché. Aucun élément de preuve n'a été fourni indiquant qu'Ulstein sera en mesure d'obtenir ce financement. De ce fait, celui-ci ne peut être considéré comme réel et effectif. Qui plus est, lors de la réunion du 10 septembre, les représentants d'Ulstein ont expliqué que l'entreprise prévoyait une contribution propre de 98 millions de PLN (montant conforme à celui arrêté dans l'accord de collaboration susmentionné), dont 30 millions de PLN sous la forme d'une recapitalisation. Ulstein a expliqué que si elle ne parvenait pas à obtenir ce financement, elle n'injecterait pas de capitaux dans le chantier naval (40). Aucune de ces affirmations ne figure dans le plan, qui se borne à indiquer que le fait qu'Ulstein finance le projet avec ses ressources propres ou un financement extérieur «ne change ni les principes et effets de l'activité de l'entreprise, ni le niveau de la contribution propre des investisseurs».
(327)
Sur la base de ce qui précède, la Commission estime qu'elle n'a pas reçu d'assurance suffisante sur le montant qu'Ulstein est en mesure d'investir, ni sur sa volonté d'investir des ressources propres si elle ne parvenait pas à obtenir un financement extérieur. Elle conclut donc que, sur le montant de 242 millions de PLN prévu pour la recapitalisation, seuls 157,2 millions peuvent être considérés comme réels et effectifs. Qui plus est, le retrait d'Ulstein du processus de privatisation, annoncé par lettre du 22 septembre, et l'information selon laquelle Mostostal pourrait réaliser seule le plan de restructuration du 12 septembre rendent le financement prévu dans le plan encore moins certain.
(328)
En conclusion, même en analysant uniquement les coûts de restructuration que l'investisseur devra supporter (1,354 milliard de PLN), la contribution propre réelle effective et exempte d'aide d'État (157,1 millions de PLN) ne représente que 12 % des coûts de restructuration. De plus, la Commission doit prendre en compte l'ensemble de la période de restructuration, qui a débuté en 2002. Au vu des aides d'État considérables dont le chantier a bénéficié durant cette période, la part de la contribution propre dans le montant total des coûts de restructuration est encore plus faible. Il est donc évident que la contribution propre est très loin de représenter les 50 % des coûts de restructuration exigés par les lignes directrices.
(329)
La Commission note qu'après le retrait d'Ulstein du processus de privatisation et de restructuration du chantier naval, Mostostal a joint à sa lettre du 25 septembre 2008 un courrier de la banque kazakhe BTA, qui se déclarait éventuellement intéressée par le projet concernant le chantier naval. Dans ce courrier, la banque indiquait qu'elle serait prête à financer le projet à hauteur de 100 millions d'USD et elle demandait à Mostostal de lui faire parvenir le plan de restructuration approuvé par la Commission européenne. La Commission fait remarquer que la lettre de la banque était datée du 26 juin 2008, donc qu'elle ne pouvait pas concerner le plan de restructuration de septembre 2008, mais plutôt celui de juin, qui n'est plus d'actualité. De ce fait, la Commission considère aussi qu'un tel courrier ne peut être la preuve de l'existence d'un financement réel et effectif du plan du 12 septembre 2008. En tout état de cause, même si ce financement devait être considéré comme réel et effectif et même en analysant uniquement les coûts de restructuration prévus, la contribution propre atteindrait à peine 17 % des coûts de restructuration (41), soit nettement moins que ce que les lignes directrices exigent.
(330)
Compte tenu de ce qui précède, la Commission considère qu'en réalité, le chantier naval était pratiquement dans l'impossibilité d'obtenir une contribution propre au sens des lignes directrices et qu'en tout état de cause, celle-ci n'aurait pas été significative. De plus, le plan de restructuration transmis par Mostostal ne garantit pas un niveau de contribution propre suffisant. La contribution propre doit permettre de réduire l'aide de l'État au minimum. En l'absence de cette contribution, la Commission se doit de constater que l'exigence de réduction de l'aide au minimum n'est pas respectée. Au contraire, le plan de restructuration de Mostostal est fondé sur l'hypothèse d'une aide d'État supplémentaire et indique que sa mise en œuvre dépend de l'octroi de cette aide.
(331)
Compte tenu de ce qui précède, la Commission considère que les exigences de limitation de l'aide au minimum nécessaire et d'apport d'une contribution propre réelle exempte d'aide d'État ne sont pas remplies.
3.3.4. PRÉVENTION DES DISTORSIONS DE CONCURRENCE INDUES
(332)
La Commission rappelle l'accord initialement conclu avec la Pologne concernant la fermeture la cale Wulkan 1. Cependant, au vu des faits survenus après la signature de cet accord et à la lumière des conclusions sur les deux premières conditions prévues par les lignes directrices, l'appréciation de l'adéquation des mesures compensatoires proposées par la Pologne est sans objet.
3.3.5. CONCLUSION
(333)
La Commission conclut que l'aide d'État notifiée en faveur du chantier naval de Szczecin ne peut être considérée comme compatible avec le marché commun et qu'elle doit être remboursée.
4. MISE EN ŒUVRE
(334)
L'élément d'aide contenu dans les mesures accordées au chantier naval de Szczecin, exposées aux considérants 187 à 201, doit être remboursé. Généralement, l'élément d'aide à recouvrer, c'est-à-dire l'avantage perçu par le bénéficiaire de l'aide, est égal à la différence entre les conditions auxquelles l'aide aurait pu être obtenue sur le marché et les conditions auxquelles l'aide a été accordée.
(335)
Les taux de référence et taux d'actualisation publiés par la Commission remplacent le taux du marché aux fins du calcul de l'élément d'aide, en particulier lorsque l'aide est versée en plusieurs tranches ainsi que dans le cas de régimes de prêts bonifiés (42). Dans le cas d'une entreprise en difficulté, comme c'est le cas du chantier naval de Szczecin, la Commission part du principe que le taux de référence peut être augmenté d'au moins 400 points de base afin de refléter le niveau de risque plus élevé de l'opération, et de 200 points de base supplémentaires en raison de l'absence ou de la faiblesse des sûretés constituées par le bénéficiaire. Comme expliqué ci-dessus, la valeur des sûretés constituées par le chantier naval est douteuse compte tenu du ratio d'endettement de l'entreprise. Dans le cas d'une entreprise en difficulté, si celle-ci n'est pas en mesure d'obtenir le moindre financement sur le marché, l'élément d'aide peut représenter jusqu'à 100 % de la valeur nominale des ressources financières accordées (43).
(336)
La Commission considère qu'au cours de la période considérée, pendant laquelle le chantier naval de Szczecin a reçu les aides décrites aux considérants 187 à 201, celui-ci connaissait de graves difficultés financières (ainsi qu'il est exposé aux considérants 45 à 57) et n'était pas en mesure d'obtenir un financement sur le marché. Le chantier naval affichait constamment des pertes et, au cours de la période considérée, il n'a obtenu pratiquement aucun financement du marché. Dans de telles conditions, un opérateur en économie de marché n'accorderait pas volontiers un financement au chantier naval, au vu des risques élevés encourus. En conclusion, la Commission estime qu'aucune banque n'aurait accepté de financer le chantier naval, même à un taux d'intérêt élevé, ni de lui accorder des garanties, même assorties d'une prime élevée.
(337)
Dans la mesure où le chantier naval de Szczecin n'aurait obtenu aucun prêt ni aucune garantie du marché, tout prêt ou garantie qui lui a été accordé pendant la période considérée constitue automatiquement une aide. De ce fait, il doit être mis fin sans délai à toute garantie encore en vigueur et tous les prêts doivent être remboursés au plus vite.
(338)
Le remboursement de tous les prêts accordés ne suffit toutefois pas pour rétablir la situation d'origine, étant donné que jusqu'à la date du remboursement, le chantier dispose de moyens financiers qu'il n'aurait normalement pas obtenus du marché. Pour rétablir la situation d'origine, un montant correspondant à la valeur de cet avantage doit être également remboursé. Ce montant ne peut être estimé que sur la base du taux d'intérêt pratiqué dans le cas de prêts à haut risque. De ce fait, la Commission est tenue d'imposer le remboursement de la différence entre l'intérêt effectivement payé par le chantier naval de Szczecin et celui qui serait théoriquement adéquat pour un prêt à haut risque sur la période comprise entre la date d'octroi du prêt et celle de son remboursement. Pour établir le taux d'intérêt d'un prêt à haut risque, la Commission fait remarquer que, dans sa communication concernant la méthode de fixation des taux de référence et d'actualisation, il est indiqué que la prime de risque peut être supérieure de 400 points au taux de référence «si aucune banque privée n'aurait accepté d'accorder le prêt en question», ce qui est le cas en l'espèce. Dans une série de décisions, la Commission a considéré qu'une prime de 600 points de base au-dessus du taux de référence était un minimum adéquat dans les situations qui présentent un risque particulier (44). La Commission estime que c'est le minimum pour les prêts concernés en l'espèce.
(339)
La Commission adoptera la même approche à l'égard des garanties: elle est tenue d'imposer le remboursement de l'équivalent-subvention contenu dans les garanties, calculé sur la période comprise entre la date d'octroi de la garantie et celle à laquelle il y est mis fin.
(340)
En ce qui concerne les garanties, la Commission considère, conformément à sa communication sur l'application des articles 87 et 88 du traité CE aux aides d'État sous forme de garanties (45), que l'équivalent-subvention est égal à la bonification d'intérêt obtenue grâce à la garantie (taux d'intérêt du prêt accordé et faisant l'objet de la garantie inférieur au taux du marché) ou au montant découlant du facteur de risque lié au montant garanti, après déduction des primes de garantie.
(341)
Cependant, dans le cas des garanties sur les acomptes, la Commission note que les acomptes garantis par le KUKE sont une forme d'accord de vente, et non d'accord de prêt, et qu'aucun intérêt n'est perçu sur les acomptes. C'est pourquoi la Commission estime que, pour calculer l'élément d'aide reçu par le bénéficiaire, il conviendrait de comparer les primes versées par le chantier naval à celles qui auraient normalement été exigées sur le marché. La Commission est d'avis que les primes prélevées dans le cadre du régime d'aides exempt d'aide d'État sur la base duquel le KUKE réalise son programme d'assurance à l'exportation, approuvé par la décision de la Commission du 18 juillet 2007, pourraient servir de primes de référence aux fins du calcul décrit ci-dessus. Il conviendrait d'augmenter également ces primes d'au moins 400 points de base, en raison du fait que le chantier naval n'était pas admissible au bénéfice d'une garantie dans le cadre de ce programme. Accorder des garanties au chantier naval représentait donc un risque considérable.
(342)
Comme il a été expliqué plus haut, dans la mesure où le chantier n'aurait pas été en mesure d'obtenir des garanties sur le marché compte tenu de sa situation financière précaire, il importe de dénoncer sans délai les accords de garantie en cours conclus par le KUKE, afin d'éliminer les distorsions de concurrence causées par l'aide accordée.
(343)
Le fait que des autorités publiques persistent à ne pas recouvrer leurs créances constitue aussi une aide d'État et doit être pris en compte (46). Cette mesure peut être comparée à l'octroi d'un prêt renouvelable à des conditions préférentielles et, de ce fait, l'élément d'aide correspond à la différence entre les intérêts qui auraient été pratiqués par le marché (par exemple, à l'égard d'une entreprise affichant la même notation, se trouvant dans une situation économique et financière similaire et ayant constitué une sûreté similaire) et les intérêts perçus par l'organisme accordant l'aide.
(344)
La Commission considère qu'au vu de la persistance de la situation financière très précaire du chantier naval, un créancier privé exigerait le recouvrement immédiat de ses créances à leur échéance. C'est pourquoi le fait que les autorités polonaises n'aient pas immédiatement pris des mesures pour exiger ce recouvrement est assimilé à une aide et la date d'échéance de toute dette non remboursée constituerait la date d'octroi de l'aide. L'élément d'aide correspondrait à la différence entre les intérêts qui auraient été pratiqués par le marché (par exemple, à l'égard d'une entreprise affichant la même notation, se trouvant dans une situation économique et financière similaire et ayant constitué une sûreté similaire) et les intérêts pratiqués par l'organisme accordant l'aide.
(345)
Dans la mesure où tout opérateur privé en économie de marché demanderait au chantier le remboursement immédiat de ses dettes, il convient que tant l'élément d'aide découlant des intérêts insuffisants pratiqués que les dettes accumulées soient remboursés immédiatement.
(346)
La Commission note que l'injection de capital dans des entreprises en difficulté par l'État ou des organismes contrôlés par l'État, tels que l'ARP et KPS, lors de laquelle on ne peut s'attendre à aucun rendement, est considérée comme une aide non remboursable (47). Afin d'éliminer la distorsion de concurrence causée par l'injection de capital, le chantier naval doit rembourser l'intégralité des montants injectés.
(347)
Par lettre du 3 novembre 2008, la Pologne s'est engagée à mettre en œuvre la présente décision en vendant les actifs du chantier naval au prix du marché, dans le cadre d'un appel d'offres ouvert, transparent, sans conditions et non discriminatoire (organisé selon les conditions particulières énoncées pour la première fois dans la lettre de la Commission du 27 octobre 2008), puis en liquidant le chantier naval de Szczecin. Toutes les obligations de remboursement de l'aide découlant de la présente décision doivent être enregistrées sans délai par la Pologne dans la procédure de liquidation du chantier naval. Par lettre du 6 novembre 2008, la Commission a informé la Pologne que, si ces conditions sont remplies, la vente des actifs du chantier naval n'impliquera pas l'octroi d'une aide nouvelle à leur(s) acquéreur(s) et les actifs pourront être cédés libres de toute obligation de rembourser l'aide d'État illégale et incompatible avec le marché commun accordée au chantier naval par le passé, conformément à l'exigence de non-continuité économique entre les bénéficiaires de l'aide et l'activité des acquéreurs (48). La Commission veillera de près à ce que les conditions énoncées dans sa lettre du 27 octobre 2008 et acceptées par les autorités polonaises soient respectées pour apprécier si la présente décision est correctement mise en œuvre.
(348)
Les conditions que la Pologne s'engage à respecter sont les suivantes.
(349)
Les actifs (libres de toute obligation) seront privatisés dans le cadre d'un appel d'offres ouvert, transparent, non discriminatoire et sans conditions. Le chantier naval de Szczecin sera liquidé, ainsi que les dettes et actifs restants.
(350)
Les actifs doivent être vendus au prix du marché (au plus offrant). Ils doivent être mis en vente individuellement ou en un grand nombre de petits lots composés de manière à optimiser les recettes. Ces lots ne peuvent pas consister en des éléments organisés de l'entreprise ou de son activité. Néanmoins, leur définition ne doit pas empêcher des acquéreurs potentiels de présenter une offre d'achat combinée portant sur plusieurs actifs ou lots.
(351)
L'appel d'offres doit être non discriminatoire, c'est-à-dire qu'il doit garantir que la vente est ouverte à toutes les catégories d'acquéreurs potentiels, sans discrimination en fonction de l'objectif de l'investissement.
(352)
L'appel d'offres ne doit être assorti d'aucune condition (telle qu'une obligation de préserver les emplois ou l'activité ou de reprendre les contrats de construction de navire existants). Le seul critère pour la sélection de l'offre doit être l'optimisation des recettes dans l'intérêt des créanciers du chantier naval.
(353)
Les créanciers du chantier naval, tant publics que privés, y compris ses clients, doivent conserver le même rang et les mêmes droits à l'égard des recettes tirées de la vente des actifs que dans le cas d'une procédure de faillite.
(354)
Aucune nouvelle aide d'État ne peut être accordée dans le contexte de la vente des actifs, sous quelque forme que ce soit (annulations de dettes, prise en charge par l'État du remboursement des dettes contractées à l'égard d'organismes publics ou de créanciers privés, injection de capital, prêts, garanties ou autres mesures). Toute dette à l'égard d'organismes publics née pendant la période nécessaire à l'achèvement de la procédure doit être déclarée dans la masse de la faillite.
(355)
La vente doit être menée par un administrateur indépendant jouissant de droits et d'obligations similaires à ceux d'un administrateur judiciaire. Il convient de permettre aux créanciers de surveiller le processus de vente afin de s'assurer que celle-ci est menée aux conditions du marché et que leur rang et leurs droits à l'égard des recettes tirées de la vente sont respectés. De plus, la Pologne et la Commission désigneront conjointement un agent vérificateur, dont la tâche sera d'aider la Commission à vérifier si le processus de vente et le remboursement de l'aide sont effectués dans le respect total des exigences susmentionnées. Pour ce faire, l'agent vérificateur présentera régulièrement à la Commission des rapports détaillés sur les différentes étapes de la procédure.
(356)
La Pologne a indiqué qu'elle devra prendre des mesures législatives pour mettre en œuvre la présente décision. En conséquence, la Commission reconnaît que, en l'espèce, un délai de mise en œuvre plus long que la normale est justifié, compte tenu également du grand nombre de mesures individuelles concernées et de leur diversité en termes de forme et de durée. La Commission attend donc que la Pologne mette en œuvre la présente décision dans un délai de sept mois à compter de sa réception,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
L'aide d'État décrite aux considérants 187 à 201 (point 2.9), et accordée par la Pologne en faveur du chantier naval de Szczecin en violation de l'article 88, paragraphe 3, du traité CE, est incompatible avec le marché commun.
En outre, aucune des garanties sur les acomptes accordées par la Pologne en faveur du chantier naval de Szczecin entre le 1er juillet 2007 et la date de la présente décision en violation de l'article 88, paragraphe 3, du traité CE n'est compatible avec le marché commun.
Article 2
En ce qui concerne les prêts obtenus de différents organismes publics, décrits aux considérants 187 à 201, la Pologne récupère un montant d'aide égal, pour la période comprise entre l'octroi du prêt et son remboursement, à la différence entre le taux d'intérêt effectivement payé par le chantier naval de Szczecin et le taux d'intérêt que le bénéficiaire aurait dû payer s'il avait obtenu le prêt aux conditions du marché. En outre, si à la date d'adoption de la présente décision, un prêt n'a pas encore été remboursé, il doit l'être sans délai.
Article 3
En ce qui concerne les garanties sur les acomptes accordées par l'organisme public de crédit à l'exportation (KUKE), décrites aux considérants 187 à 201, la Pologne récupère un montant d'aide égal, pour la période comprise entre l'octroi de la garantie et son expiration, à la différence entre la prime acquittée par le bénéficiaire et la prime que celui-ci aurait dû acquitter s'il avait obtenu la garantie aux conditions du marché. Par ailleurs, il est mis fin sans délai à toute garantie qui serait encore en vigueur à la date de publication de la présente décision.
Article 4
L'article 3 s'applique mutatis mutandis aussi aux garanties sur les acomptes accordées par la Pologne en faveur du chantier naval de Szczecin en violation de l'article 88, paragraphe 3, du traité CE entre le 1er juillet 2007 et la date de publication de la présente décision.
Article 5
En ce qui concerne les créances non encore recouvrées par des organismes publics, décrites aux considérants 187 à 201, la Pologne récupère un montant d'aide égal, pour la période comprise entre l'octroi de l'aide et son remboursement, à la différence entre le taux d'intérêt effectivement payé par le chantier naval de Szczecin et le taux d'intérêt que le bénéficiaire aurait dû payer pour obtenir un report de remboursement de ces dettes s'il les avait contractées auprès d'un créancier privé. Par ailleurs, toute créance publique non encore exécutée doit être remboursée sans délai.
Article 6
En ce qui concerne les injections de capital effectuées par différents organismes publics, décrites aux considérants 187 à 201, la Pologne récupère un montant d'aide égal à la somme totale des capitaux injectés.
Article 7
1. La Pologne récupère l'aide auprès du bénéficiaire ainsi qu'il est arrêté aux articles 2 à 6. Le remboursement de l'aide s'effectue selon les modalités exposées aux considérants 334 à 347.
2. L'aide à récupérer comprend des intérêts qui courent sur toute la période comprise entre la date à laquelle l'aide a été mise à la disposition du chantier naval de Szczecin et celle à laquelle elle a effectivement été récupérée.
3. Les intérêts sont calculés sur une base composée conformément aux dispositions du chapitre V du règlement (CE) no 794/2004 de la Commission (49) et du règlement (CE) no 271/2008 de la Commission (50) modifiant le règlement (CE) no 794/2004.
4. La Pologne annule tous les versements non encore réalisés de l'aide visée à l'article 1er, avec effet à compter de la date de notification de la présente décision.
Article 8
1. La récupération de l'aide visée à l'article 1er est immédiate et effective.
2. La Pologne s'engage à exécuter la présente décision dans un délai de sept mois à compter de la date de sa notification.
Article 9
1. Dans un délai de deux mois à compter de la date de notification de la présente décision, la Pologne transmet à la Commission les informations suivantes:
a)
le montant total (principal et intérêts) à récupérer auprès du bénéficiaire;
b)
la description précise des mesures déjà prises et des mesures envisagées pour mettre en œuvre la présente décision;
c)
les documents confirmant qu'il a été ordonné au bénéficiaire de rembourser l'aide;
d)
les documents confirmant qu'il a été mis fin à tous les accords de garantie sur les acomptes encore en vigueur.
2. La Pologne tient la Commission informée des autres mesures nationales prises pour mettre en œuvre la présente décision, jusqu'à la récupération totale de l'aide visée à l'article 1er.
Sur demande de la Commission, la Pologne présente sans délai des informations sur les mesures déjà prises et sur les mesures envisagées pour mettre en œuvre la présente décision.
La Pologne fournit également des informations détaillées sur le montant d'aide ou d'intérêts déjà récupéré auprès du bénéficiaire.
La République de Pologne est destinataire de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 6 novembre 2008.