Směrnice rady
ze dne 25. července 1983
o sbližování právních předpisů členských států týkajících se některých druhů mléčných bílkovin (kaseinů a kaseinátů) určených k lidské spotřebě
(83/417/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že právní a správní předpisy platné v některých členských státech definují složení a výrobní vlastnosti kaseinů a kaseinátů určených k lidské spotřebě spolu s podmínkami, kterým musí tyto výrobky vyhovovat, aby pro ně mohla být použita určitá označení a aby mohlo být povoleno jejich použití při přípravě jiných potravin; že tato opatření v současné době neexistují v jiných členských státech;
vzhledem k tomu, že tato situace brání volnému pohybu kaseinu a kaseinátů určených k lidské spotřebě a vytváří podmínky nerovné soutěže mezi uživateli; že to má přímý vliv na vytváření a fungování společného trhu;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné stanovit na úrovni Společenství pravidla týkající se složení a označování těchto výrobků, která musí být dodržována;
vzhledem k tomu, že potravinářské kaseiny a kaseináty nejsou v současnosti běžně prodávány konečným spotřebitelům; že mělo-li by k tomuto prodeji dojít, bude se na něj rovněž vztahovat směrnice Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [4];
vzhledem k tomu, že je na druhé straně pro usnadnění obchodu žádoucí přijmout na úrovni Společenství pravidla pro označování potravinářských kaseinů a kaseinátů určených pro obchodní účely;
vzhledem k tomu, že předběžný program Evropského hospodářského společenství pro ochranu spotřebitele a informační politiku [5] stanoví působení Společenství v oblastech, které jsou zvláště důležité pro ochranu zdraví a ochranu spotřebitele, zejména pokud jde o potraviny;
vzhledem k tomu, že stanovení metod odběru vzorků a analytických metod potřebných pro kontrolu složení a ostatních vlastností příslušných výrobků představuje prováděcí opatření technické povahy, jehož přijetí by mělo být svěřeno Komisi v zájmu zjednodušení a urychlení postupů;
vzhledem k tomu, že pro všechny případy, kdy Rada zmocní Komisi k provedení pravidel týkajících se potravin, je žádoucí stanovit postup zajišťující úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potraviny, zřízeného rozhodnutím 69/414/EHS [6],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na mléčné bílkoviny určené k lidské spotřebě, které jsou definovány v přílohách, a jejich směsi.
2. Pro účely této směrnice se rozumí:
- "kaseiny" základní bílkovinná složka mléka, promytá a vysušená, nerozpustná ve vodě a získaná z odtučněného mléka srážením
- přídavkem kyseliny, nebo
- mikrobiálním okyselením, nebo
- použitím syřidla, nebo
- použitím jiných enzymů koagulujících mléko,
aniž je dotčena možnost předchozího použití procesů iontové výměny a procesů zahuštění,
- "kaseináty" výrobky získané sušením kaseinů zpracovaných pomocí neutralizačních činidel,
- "odtučněným mlékem" nádoj kravského mléka od jedné nebo více dojnic, bez přidaných složek, v němž byl pouze snížen obsah tuku.
Článek 2
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že
- výrobky uvedené v přílohách mohly být uváděny na trh pouze tehdy, pokud vyhovují definicím a pravidlům stanoveným v této směrnici a v přílohách této směrnice,
- výrobky, které nesplňují kritéria stanovená v přílohách, byly pojmenovány a označeny takovým způsobem, aby kupující nebyl uveden v omyl o jejich povaze, kvalitě nebo použití.
Článek 3
Názvy uvedené v přílohách jsou vyhrazeny pro definované výrobky a při obchodování musí být používány k označování těchto výrobků.
Článek 4
1. Aniž je dotčena směrnice 79/112/EHS a aniž jsou dotčeny předpisy, jež přijme Společenství k označování potravin, které nejsou určeny konečnému spotřebiteli, jsou jedinými povinnými údaji, které musí být dobře viditelné, zřetelné a provedené nesmazatelným písmem na obalech, nádobách a etiketách výrobků definovaných v přílohách, tyto údaje:
a) název vyhrazený pro tyto výrobky podle článku 3, v případě kaseinátů s uvedením kationtu (kationtů);
b) u výrobků uváděných na trh jako směsi:
- slovo "směs…" následované názvy složek směsi v pořadí podle klesajícího hmotnostního zastoupení,
- v kaseinátu nebo kaseinátech údaj o kationtu nebo kationtech,
- ve směsích s kaseináty obsah bílkovin;
c) čistá hmotnost vyjádřená v níže uvedených jednotkách hmotnosti: kilogramech nebo gramech. Až do konce přechodného období, během kterého je ve Společenství povoleno používání imperiální soustavy uvedené v kapitole D přílohy směrnice Rady 71/354/EHS ze dne 18. října 1971 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se měřicích jednotek [7], naposledy pozměněné směrnicí 76/770/EHS [8], mohou Irsko a Spojené království povolit vyjadřování hmotnostního množství pouze v britských jednotkách vypočtených na základě těchto převodních poměrů:
1 ml = 0,0352 duté unce,
1 l = 1,760 pinty nebo 0,220 galonu,
1 g = 0,0353 unce (avoirdupois),
1 kg = 2,205 libry;
d) jméno nebo obchodní firma a adresa výrobce nebo balírny nebo prodejce usazeného ve Společenství.
Členské státy však mohou ponechat v případě své vnitrostátní výroby v platnosti vnitrostátní předpisy vyžadující uvedení podrobných údajů o výrobci nebo balírně;
e) u výrobků dovážených ze třetích zemí název země původu;
f) datum výroby nebo jiné označení, podle kterého může být identifikována šarže.
2. Členské státy musí na svém území zakázat prodej potravinářských kaseinů a kaseinátů, pokud nejsou údaje podle odst. 1 písm. a), b), e) a f) uvedeny v jazyce snadno srozumitelném kupujícímu, ledaže jsou tyto údaje podány jiným způsobem. Toto opatření nevylučuje uvedení těchto údajů v několika jazycích.
Podrobné údaje uvedené v odst. 1 písm. b) třetí odrážce a v písm. c), d) a e) jsou vyžadovány pouze v průvodní dokumentaci. Pro hromadnou přepravu může být tato odchylka rozšířena na písm. b) druhou odrážku a písmeno f).
Článek 5
Aniž jsou dotčeny předpisy Společenství, které budou přijaty v oblasti zdraví a hygieny ve vztahu k základním látkám uvedeným v přílohách I a II, musí být tyto výrobky tepelně ošetřeny, čímž se docílí negativního testu na fosfatázu.
Článek 6
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby nebylo bráněno obchodování s výrobky uvedenými v článku l, které vyhovují definicím a pravidlům stanoveným v této směrnici a v přílohách této směrnice, uplatňováním neharmonizovaných vnitrostátních předpisů týkajících se složení, výrobní specifikace, balení nebo označování těchto výrobků nebo potravin obecně.
2 Odstavec 1 se nevztahuje na neharmonizované předpisy odůvodněné
- ochranou veřejného zdraví,
- předcházením podvodům, pokud tyto předpisy nevedou k překážkám pro používání definic a pravidel stanovených touto směrnicí,
- ochranou průmyslového a obchodního vlastnictví, uvádění zdroje, zapsaného označení původu a zabránění nekalé soutěži.
Článek 7
1. Pokud některý členský stát zjistí v důsledku nových informací nebo přehodnocení stávajících informací po přijetí této směrnice, že použití některé z látek uvedených ve výrobcích definovaných v přílohách I a II nebo nejvyšší přípustné množství takové látky ohrožuje lidské zdraví, třebaže je v souladu s touto směrnicí, může přechodně pozastavit nebo omezit uplatňování dotyčných předpisů na svém území. Uvědomí o tom neprodleně ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody svého rozhodnutí.
2. Komise co nejdříve přezkoumá důvody uvedené členským státem, konzultuje členské státy v rámci Stálého výboru pro potraviny a neprodleně zaujme stanovisko a přijme vhodná opatření.
3. Pokud Komise dojde k názoru, že je třeba směrnici změnit, aby byly odstraněny nedostatky uvedené v odstavci 1 a aby byla zajištěna ochrana lidského zdraví, zahájí postup uvedený článku 10 za účelem přijetí změn. Členský stát, který přijal ochranná opatření, je v tom případě může ponechat, dokud tyto změny nevstoupí v platnost.
Článek 8
Rada na návrh Komise přijme, je-li to nezbytné, kritéria čistoty pro pomocné technologické látky uvedené v přílohách.
Článek 9
Postupem podle článku 10 se stanoví
a) analytické metody nezbytné pro kontrolu kritérií čistoty podle článku 8,
b) postupy odběru vzorků a analytické metody nezbytné pro kontrolu složení a výrobních specifikací v průběhu výroby výrobků definovaných v přílohách.
Článek 10
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému výboru pro potraviny, zřízenému rozhodnutím Rady 69/414/EHS (dále jen "výbor"), jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.
2 Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou 45 hlasů, přičemž hlasům členských států je přidělena váha stanovená v čl. 148 odst. 2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme navrhovaná opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
c) Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 11
Tato směrnice se nevztahuje na výrobky uvedené v článku 1 určené pro vývoz do třetích zemí.
Článek 12
Členské státy změní vnitrostátní právní předpisy tak, aby byly v souladu s touto směrnicí, a neprodleně o nich uvědomí Komisi. Takto pozměněné právní předpisy se používají tak, aby
- umožnily obchodování s výrobky, které vyhovují této směrnici, do dvou let od jejího oznámení [9],
- zakázaly obchodování s výrobky, které nevyhovují této směrnici, do tří let od jejího oznámení.
Článek 13
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 25. července 1983.
Directive du Conseil
du 25 juillet 1983
relative au rapprochement des législations des États membres concernant certaines lactoprotéines (caséines et caséinates) destinées à l'alimentation humaine
(83/417/CEE)
LE CONSEIL DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté économique européenne, et notamment son article 100,
vu la proposition de la Commission [1],
vu l'avis de l'Assemblée [2],
vu l'avis du Comité économique et social [3],
considérant que les dispositions législatives, réglementaires et administratives en vigueur dans certains États membres définissent les caractéritiques de composition et de fabrication des caséines et caséinates destinés à l'alimentation humaine ainsi que les conditions auxquelles doivent répondre ces produits pour qu'il puisse être fait usage, en ce qui les concerne, de certaines dénominations ou pour que leur utilisation dans la préparation d'autres denrées alimentaires soit autorisée; que de telles dispositions n'existent pas actuellement dans d'autres États membres;
considérant que cette situation est de nature à entraver la libre circulation des caséines et caséinates destinés à l'alimentation humaine et à créer des conditions de concurrence inégales entre leurs utilisateurs; qu'elle a, de ce fait, une incidence directe sur l'établissement et le fonctionnement du marché commun;
considérant qu'il est par conséquent nécessaire de déterminer au niveau communautaire les règles qui doivent être observées en ce qui concerne la composition de ces produits et leur étiquetage;
considérant qu'à l'heure actuelle les caséines et caséinates alimentaires ne sont pas vendus, en règle générale, au consommateur final; que toutefois, dans l'hypothèse d'une telle vente, la directive 79/112/CEE du Conseil, du 18 décembre 1978, relative au rapprochement des législations des États membres concernant l'étiquetage et la présentation des denrées alimentaires destinées au consommateur final ainsi que la publicité faite à leur égard est également d'application [4];
considérant, d'autre part, qu'il convient, en vue de faciliter les échanges, d'arrêter au niveau communautaire les règles d'étiquetage applicables aux caséines et caséinates alimentaires destinés à un usage professionnel;
considérant que le programme préliminaire de la Communauté économique européenne pour une politique de protection et d'information des consommateurs [5] prévoit des actions dans les domaines qui revêtent une importance particulière pour la protection de la santé et de la sécurité des consommateurs et en particulier dans celui des denrées alimentaires;
considérant que la détermination des modalités relatives au prélèvement des échantillons et des méthodes d'analyse nécessaires au contrôle de la composition et d'autres caractéristiques des produits en cause est une mesure d'application de caractère technique et qu'il convient d'en confier l'adoption à la Commission dans le but de simplifier et d'accélérer la procédure;
considérant que, dans tous les cas pour lesquels le Conseil confère à la Commission des compétences pour l'exécution des règles établies dans le domaine des denrées destinées à l'alimentation humaine, il convient de prévoir une procédure instaurant une coopération étroite entre les États membres et la Commission au sein du comité permanent des denrées alimentaires institué par la décision 69/414/CEE [6],
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
1. La présente directive concerne les lactoprotéines destinées à l'alimentation humaine, telles que définies aux annexes, ainsi que leurs mélanges.
2. Au sens de la présente directive on entend par:
- "caséines", la matière protéique contenue dans le lait en quantité la plus importante, lavée et séchée, insoluble dans l'eau, obtenue à partir du lait écrémé, par précipitation
- soit par addition d'acide,
- soit par acidification microbienne,
- soit au moyen de présure,
- soit au moyen d'autres enzymes coagulant le lait,
sans préjudice d'une éventuelle application préalable de procédés d'échanges d'ions et de procédés de concentration,
- "caséinates", les produits obtenus par séchage de caséines traitées avec des agents neutralisants,
- "lait écrémé", le produit provenant d'une ou de plusieurs vaches auquel rien n'a été ajouté et dont la seule teneur en matière grasse a été réduite.
Article 2
Les États membres prennent toutes les dispositions utiles
- pour que les produits définis aux annexes ne puissent être commercialisés que s'ils répondent aux définitions et règles prévues dans la présente directive et ses annexes et
- pour que les produits qui ne satisfont pas aux critères fixés dans les annexes soient dénommés et étiquetés de manière qu'ils n'induisent pas l'acheteur en erreur sur leur nature, leur qualité et leur utilisation.
Article 3
Les dénominations visées aux annexes sont réservées aux produits qui y sont définis et doivent être utilisées dans le commerce pour les désigner.
Article 4
1. Sans préjudice de la directive 79/112/CEE et sans préjudice des dispositions à arrêter par la Communauté en matière d'étiquetage des denrées alimentaires non destinées au consommateur final, les seules mentions obligatoires à porter sur les emballages, récipients ou étiquettes des produits définis aux annexes, mentions qui doivent être bien visibles, clairement lisibles et indélébiles, sont les suivantes:
a) la dénomination réservée auxdits produits conformément à l'article 3 avec, pour les caséinates, l'indication du ou des cations;
b) pour les produits commercialisés en mélange,
- la mention "mélange de …" suivie des dénominations des différents produits constituant le mélange, dans l'ordre pondéral décroissant,
- l'indication du ou des cations pour le ou les caséinates,
- la teneur en protéines pour les mélanges qui contiennent des caséinates;
c) la quantité nette exprimée dans les unités de masse suivantes: kilogrammes ou grammes. Jusqu'à l'expiration de la période transitoire pendant laquelle l'emploi des unités de mesures du système impérial figurant à l'annexe chapitre D de la directive 71/354/CEE du Conseil, du 18 octobre 1971, concernant le rapprochement des législations des États membres relatives aux unités de mesure [7], modifiée en dernier lieu par la directive 76/770/CEE [8], est autorisé dans la Communauté, l'Irlande et le Royaume-Uni peuvent admettre que la quantité soit seulement exprimée en unités de mesure du système impérial et calculée sur la base des taux de conversion suivants:
- 1 millilitre = 0,0352 fluid ounces,
- 1 litre = 1,760 pints ou 0,220 gallons,
- 1 gramme = 0,0353 ounces (avoirdupois),
- 1 kilogramme = 2,205 pounds.
d) le nom ou la raison sociale et l'adresse du fabricant ou du conditionneur, ou d'un vendeur établi à l'intérieur de la Communauté.
Toutefois, les États membres peuvent maintenir les dispositions nationales qui imposent l'indication de l'établissement de fabrication ou de conditionnement en ce qui concerne leur production nationale;
e) le nom du pays d'origine pour les produits importés des pays tiers;
f) la date de fabrication ou une indication permettant d'identifier le lot.
2. Les États membres veillent à interdire sur leur territoire le commerce des caséines et caséinates alimentaires si les mentions prévues au paragraphe 1 points a), b), e) et f) ne figurent pas dans une langue facilement comprise par l'acheteur, sauf si l'information de celui-ci est assurée par d'autres mesures; cette disposition ne fait pas obstacle à ce que lesdites mentions figurent en plusieurs langues.
Les indications prévues au paragraphe 1 point b), troisième tiret et aux points c), d) et e) peuvent ne figurer que sur un document d'accompagnement.
Dans le cas de transport en vrac, cette dérogation peut être étendue au point b) deuxième tiret et au point f).
Article 5
Sans préjudice des dispositions communautaires à arrêter en matière de santé et d'hygiène en ce qui concerne les produits de base visés aux annexes I et II, ceux-ci doivent être soumis à un traitement par la chaleur qui rende la phosphatase négative.
Article 6
1. Les États membres prennent toutes les dispositions utiles pour que le commerce des produits visés à l'article 1er, conformes aux définitions et règles prévues dans la présente directive et ses annexes, ne puisse être entravé par l'application des dispositions nationales non harmonisées qui régissent la composition, les caractéristiques de fabrication, le conditionnement ou l'étiquetage de ces seuls produits ou des denrées alimentaires en général.
2. Le paragraphe 1 n'est pas applicable aux dispositions non harmonisées justifiées par des raisons
- de protection de la santé publique,
- de répression des tromperies, à condition que ces dispositions ne soient pas de nature à entraver l'application des définitions et règles prévues par la présente directive,
- de protection de la propriété industrielle et commerciale, d'indications de provenance, d'appellations d'origine et de répression de la concurrence déloyale.
Article 7
1. Si un État membre constate, sur la base d'une motivation circonstanciée, en raison de nouvelles données ou d'une nouvelle évaluation des données existantes, intervenues depuis l'adoption de la directive, que l'emploi, dans les produits définis aux annexes I et II, de l'une des substances énumérées à ces annexes où le taux maximal pouvant être utilisé présente un danger pour la santé humaine, tout en étant conforme aux dispositions de la présente directive, cet État membre peut provisoirement suspendre ou restreindre sur son territoire l'application des dispositions dont il s'agit. Il en informe immédiatement les autres États membres et la Commission, en précisant les motifs justifiant sa décision.
2. La Commission, dans les meilleurs délais, examine les motifs invoqués par l'État membre intéressé et procède à la consultation des États membres au sein du comité permanent des denrées alimentaires, puis elle émet sans tarder son avis et prend les mesures appropriées.
3. Si la Commission estime que des modifications de la directive sont nécessaires pour pallier les difficultés évoquées au paragraphe 1 et pour assurer la protection de la santé humaine, elle engage la procédure prévue à l'article 10 en vue d'arrêter ces modifications. Dans ce cas, l'État membre qui a adopté des mesures de sauvegarde peut les maintenir jusqu'à l'entrée en vigueur de ces modifications.
Article 8
Le Conseil, sur proposition de la Commission, arrête pour autant que de besoin les critères de pureté des auxiliaires technologiques visés aux annexes.
Article 9
Sont déterminées selon la procédure prévue à l'article 10:
a) les méthodes d'analyse nécessaires au contrôle des critères de pureté visés à l'article 8;
b) les modalités relatives au prélèvement des échantillons et les méthodes d'analyse nécessaires au contrôle de la composition et des caractéristiques de fabrication, à prendre en considération au stade de la fabrication des produits définis aux annexes.
Article 10
1. Dans le cas où il est fait appel à la procédure définie au présent article, le comité permanent des denrées alimentaires, institué par la décision 69/414/CEE, ci-après dénommé "comité", est saisi par son président, soit à l'initiative de celui-ci, soit à la demande du représentant d'un État membre.
2. Le représentant de la Commission soumet au comité un projet de mesures à prendre. Le comité émet son avis sur ce projet dans un délai que le président peut fixer en fonction de l'urgence de la question en cause. Il se prononce à la majorité de quarante-cinq voix, les voix des États membres étant affectées de la pondération prévue à l'article 148 paragraphe 2 du traité. Le président ne prend pas part au vote.
3. a) La Commission arrête les mesures envisagées lorsqu'elles sont conformes à l'avis du comité.
b) Lorsque les mesures envisagées ne sont pas conformes à l'avis du comité ou en l'absence d'avis, la Commission soumet sans tarder au Conseil une proposition relative aux mesures à prendre. Le Conseil statue à la majorité qualifiée.
c) Si, à l'expiration d'un délai de trois mois à compter de la saisine du Conseil, celui-ci n'a pas statué, les mesures proposées sont arrêtées par la Commission.
Article 11
La présente directive n'est pas applicable aux produits visés à l'article 1er destinés à être exportés vers les pays tiers.
Article 12
Les États membres modifient, s'il y a lieu, leur législation pour se conformer à la présente directive et en informent immédiatement la Commission; la législation ainsi modifiée est appliquée de manière à:
- admettre le commerce des produits conformes à la présente directive deux ans au plus tard après sa notification [9],
- interdire le commerce des produits non conformes à la présente directive trois ans après sa notification.
Article 13
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Bruxelles, le 25 juillet 1983.