NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1020/2009
ze dne 28. října 2009,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2003/2003 o hnojivech za účelem přizpůsobení příloh I, III, IV a V technickému pokroku
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2003/2003 ze dne 13. října 2003 o hnojivech (1), a zejména na čl. 31 odst. 1 a 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Článek 3 nařízení (ES) č. 2003/2003 stanoví, že hnojivo, které patří k některému z typů hnojiv uvedených v příloze I daného nařízení a splňuje podmínky stanovené v uvedeném nařízení, může být označeno jako „hnojivo ES“.
(2)
Částečně rozložený fosfát je typem hnojiva s hlavními živinami uvedeným v příloze I nařízení (ES) č. 2003/2003. Článek 16 uvedeného nařízení dovoluje přidání druhotných živin do všech typů hnojiva s hlavními živinami. Minimální obsah oxidu fosforečného stanovený pro stávající hnojivo typu částečně rozloženého fosfátu je však stanoven příliš vysoko, než aby umožňoval přidání druhotných živin. Měl by proto být zaveden nový typ hnojiva, který umožní, aby mohly být směsi částečně rozloženého fosfátu a hořčíku jakožto druhotné živiny uváděny na trh jako „hnojivo ES“.
(3)
Síran hořečnatý nebo oxid hořečnatý se přidává do mletého přírodního fosfátu za účelem kompenzace nedostatků fosfátu a hořčíku v některých zemědělských půdách. Částečný rozklad fosfátu a hořčíku umožňuje jejich rychlou krátkodobou použitelnost u plodin, zatímco nerozložené složky zajišťují pomalejší, ale trvalé dodání fosfátu a hořčíku. Fosfát i hořčík by jako živiny měly být ve prospěch zemědělců k dispozici v jediném typu hnojiva.
(4)
Síran hořečnatý je typem hnojiva s druhotnými živinami uvedeným v příloze I nařízení (ES) č. 2003/2003. Článek 20 uvedeného nařízení dovoluje přidání stopových živin do všech typů hnojiva s druhotnými živinami. Minimální obsah oxidu sírového a oxidu hořečnatého stanovený pro stávající hnojivo typu síranu hořečnatého je však stanoven příliš vysoko, než aby umožňoval přidání stopových živin. Vzhledem ke vzrůstajícímu zájmu o vyváženou výživu rostlin se míra používání stopových živin zvýšila. Směs síranu hořečnatého a stopových živin by zemědělcům usnadnila používání takových stopových živin. Hnojivo typu síranu hořečnatého by proto mělo být upraveno tak, aby mohly být směsi síranu hořečnatého a stopových živinami uváděny na trh jako „hnojivo ES“.
(5)
Příloha III nařízení (ES) č. 2003/2003 obsahuje technická ustanovení pro kontrolu hnojiv typu dusičnanu amonného s vysokým obsahem dusíku. Mělo by být upřesněno, že metody analýzy mohou být použity v případě různých forem hnojiva typu dusičnanu amonného (částice nebo granule). Uvedené popisy metod analýzy navíc používají zastaralé jednotky tlaku namísto současných jednotek SI.
(6)
Ustanovení čl. 29 odst. 2 nařízení (ES) č. 2003/2003 požaduje, aby kontroly hnojiv ES, která patří k typům hnojiv uvedeným v příloze I daného nařízení, byly prováděny metodami analýzy podrobně popsanými v příloze III a IV daného nařízení. Vzhledem k tom, že uvedené metody nejsou mezinárodně uznávány, byl Evropský výbor pro normalizaci (CEN) pověřen vypracováním ekvivalentních norem EN, které mají stávající metody nahradit.
(7)
Jako částečný výsledek pověření Evropského výboru pro normalizaci M/335 týkajícího se modernizace analytických metod, pokud jde o hnojiva a materiály k vápnění půd, bylo vypracováno 20 norem EN, které by měly být zařazeny do přílohy IV nařízení (ES) č. 2003/2003. Některé z uvedených norem by měly nahradit stávající metody analýzy, zatímco jiné jsou nové.
(8)
Validované metody zveřejněné jako normy EN obvykle zahrnují kruhový test (mezilaboratorní zkoušku) k ověření reprodukovatelnosti analytických metod mezi různými laboratořemi. Předběžné zhodnocení metod, které mají být zavedeny v rámci pověření, ale ukázalo, že některé z těchto metod se používají jen zřídka. V tomto případě se považovala za dostatečnou redakční revize a kruhový test se nepovažoval za nezbytný. Mělo by se proto rozlišovat mezi validovanými normami EN a nevalidovanými metodami, aby se lépe určily normy EN, které prošly mezilaboratorní zkouškou, a aby byli kontroloři o statistické spolehlivosti norem EN správně informováni.
(9)
V zájmu zjednodušení právních předpisů a usnadnění budoucích revizí je vhodné nahradit úplné znění norem v příloze IV nařízení (ES) č. 2003/2003 odkazy na normy EN, jež mají být zveřejněny Evropským výborem pro normalizaci.
(10)
Článek 30 nařízení (ES) č. 2003/2003 požaduje, aby laboratoře byly způsobilé a schválené členským státem, pokud provádějí analýzu vzorků hnojiv pro úřední kontroly. Takové schválené laboratoře musí splňovat normy pro akreditaci zmíněné v oddíle B přílohy V. Vzhledem k tomu, že akreditace v praxi trvá déle, než se původně předpokládalo, měla by být příloha V změněna tak, aby se zajistila účinná kontrolní opatření tím, že se členským státům dovolí schvalovat laboratoře, které jsou způsobilé k úředním kontrolám, ale nebyly dosud akreditovány.
(11)
Nařízení (ES) č. 2003/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(12)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 32 nařízení (ES) č. 2003/2003,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2003/2003 se mění takto:
1)
Příloha I se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
2)
Příloha III se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
3)
Příloha IV se mění v souladu s přílohou III tohoto nařízení.
4)
Příloha V se mění v souladu s přílohou IV tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 28. října 2009.
RÈGLEMENT (CE) N o 1020/2009 DE LA COMMISSION
du 28 octobre 2009
modifiant le règlement (CE) no 2003/2003 du Parlement européen et du Conseil relatif aux engrais en vue d’adapter ses annexes I, III, IV et V au progrès technique
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
vu le règlement (CE) no 2003/2003 du Parlement européen et du Conseil du 13 octobre 2003 relatif aux engrais (1), et notamment son article 31, paragraphes 1 et 3,
considérant ce qui suit:
(1)
L'article 3 du règlement (CE) no 2003/2003 dispose que tout engrais appartenant à l'un des types d'engrais figurant à l'annexe I et qui satisfait aux conditions énoncées dans ledit règlement peut porter l'indication «engrais CE».
(2)
Le phosphate naturel partiellement solubilisé fait partie des types d'engrais à éléments fertilisants majeurs inscrits à l'annexe I du règlement (CE) no 2003/2003. L'article 16 de ce même règlement autorise l'ajout d'éléments fertilisants secondaires à tous les types d'engrais à éléments fertilisants majeurs. Toutefois, la teneur minimum en pentoxyde de phosphore fixée pour le type d'engrais existant à base de phosphate naturel partiellement solubilisé est trop élevée pour permettre l'ajout d'éléments fertilisants secondaires. Il conviendrait donc de prévoir un nouveau type d'engrais pour permettre les mélanges de phosphate naturel partiellement solubilisé avec des éléments fertilisants secondaires de magnésium, destiné à être commercialisé sous la mention «engrais CE».
(3)
Du sulfate de magnésium ou de l'oxyde de magnésium sont ajoutés au phosphate naturel pour pallier les carences en phosphate et en magnésium de certains sols agricoles. La solubilisation partielle permet une disponibilité rapide du phosphate et du magnésium pour les cultures sur une courte période de temps, alors que les composants non solubilisés fournissent du phosphate et du magnésium plus lentement, mais plus durablement. Les deux éléments fertilisants que sont le phosphate et le magnésium devraient être disponibles en un seul et même type d'engrais pour bénéficier pleinement aux agriculteurs.
(4)
Le sulfate de magnésium fait partie des types d'engrais à éléments fertilisants secondaires inscrits à l'annexe I du règlement (CE) no 2003/2003. L'article 20 de ce même règlement autorise l'ajout d'oligo-éléments à tous les types d'engrais à éléments fertilisants secondaires. Toutefois, la teneur minimum en anhydride sulfurique et en oxyde de magnésium fixée pour le type d'engrais existant à base de sulfate de magnésium est trop élevée pour permettre l'ajout d'oligo-éléments. Un intérêt grandissant en matière de nutrition équilibrée des plantes a entraîné une utilisation accrue d'oligo-éléments. Un mélange de sulfate de magnésium et d'oligo-éléments permettrait aux agriculteurs d'utiliser plus facilement ce type d'oligo-éléments. Il conviendrait donc de revoir le sulfate de magnésium en tant que type d'engrais, afin de pouvoir commercialiser comme «engrais CE» des mélanges de sulfate de magnésium avec oligo-éléments.
(5)
L'annexe III du règlement (CE) no 2003/2003 prévoit des dispositions techniques concernant les engrais à base de nitrate d'ammonium, à forte teneur en azote. Il convient de préciser que les méthodes d'analyse peuvent être utilisées pour les différentes formes d'engrais à base de nitrate d'ammonium (prills ou granulés). En outre, ces descriptions des méthodes d'analyse se fondent sur des unités de pression obsolètes plutôt que sur les unités SI actuelles.
(6)
L'article 29, paragraphe 2, du règlement (CE) no 2003/2003, dispose que les contrôles des engrais CE appartenant aux types d'engrais énumérés à l'annexe I de ce même règlement soient effectués conformément aux méthodes d'analyse décrites aux annexes III et IV du règlement. Ces méthodes n'étant pas internationalement reconnues, le Comité européen de normalisation (CEN) a été mandaté pour le développement de normes EN équivalentes destinées à remplacer les méthodes existantes.
(7)
Le mandat CEN M/335 concernant la modernisation des méthodes d'analyse des engrais et des amendements calcaires a notamment permis d'établir 20 normes EN qu'il y a lieu d'ajouter à l'annexe IV du règlement (CE) no 2003/2003. Certaines de ces normes remplaceront des méthodes d'analyse existantes, alors que d'autres sont nouvelles.
(8)
Les méthodes validées publiées en tant que normes EN incluent en règle générale un contrôle interlaboratoires pour vérifier la reproductibilité des méthodes d'analyse entre différents laboratoires. Toutefois, une évaluation préalable des méthodes à introduire dans le mandat a montré que certaines d'entre elles sont peu utilisées. Pour ces cas précis, il a été considéré qu'une révision rédactionnelle était suffisante et qu'un contrôle interlaboratoires n'était pas nécessaire. Il convient donc de faire une distinction entre normes EN validées et méthodes non validées afin d'identifier plus facilement les normes EN qui ont fait l'objet d'un contrôle interlaboratoires, et d'informer correctement les contrôleurs de la fiabilité statistique des normes EN.
(9)
En vue de simplifier la législation et de faciliter les futures révisions, il convient de remplacer le texte complet des normes visées à l'annexe IV du règlement (CE) no 2003/2003 par des références aux normes EN qui vont être publiées par le CEN.
(10)
L'article 30 du règlement (CE) no 2003/2003 établit que les laboratoires doivent être compétents et agréés par un État membre lorsqu'ils procèdent à des analyses sur des échantillons d'engrais dans le cadre de contrôles officiels. Ces laboratoires agréés doivent respecter les normes d'accréditation mentionnées dans la section B de l'annexe V. La pratique ayant montré que l'accréditation prenait plus de temps qu'initialement prévu, il convient de modifier l'annexe V afin qu'elle garantisse des actions de contrôle efficaces en permettant aux États membres de fournir des autorisations aux laboratoires compétents pour les contrôles officiels mais qui n'ont pas encore été accrédités.
(11)
Le règlement (CE) no 2003/2003 doit donc être modifié en conséquence.
(12)
Les mesures prévues par le présent règlement sont conformes à l'avis du comité institué par l'article 32 du règlement (CE) no 2003/2003,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Le règlement (CE) no 2003/2003 est modifié comme suit:
1)
l'annexe I est modifiée conformément à l'annexe I du présent règlement;
2)
l'annexe III est modifiée conformément à l'annexe II du présent règlement;
3)
l'annexe IV est modifiée conformément à l'annexe III du présent règlement;
4)
l'annexe V est modifiée conformément à l'annexe IV du présent règlement.
Article 2
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 28 octobre 2009.