Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 1753/2000/ES
ze dne 22. června 2000,
kterým se zřizuje systém monitorování průměrných specifických emisí CO2 z nových osobních vozidel
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] a s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 9. března 2000,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Konečným cílem Rámcové dohody OSN o změnách klimatu je dosáhnout stabilizace koncentrací skleníkových plynů v atmosféře na úrovni vylučující nebezpečí rušivých antropogenních vlivů na klimatický systém. Kjótský protokol k rámcové dohodě schválený v prosinci 1997 na konferenci v Kjótu stanoví opatření ke snížení úrovně koncentrace skleníkových plynů.
(2) Na základě Kjótského protokolu přijalo Společenství cíl snížit v období 2008 až 2012 své emise skleníkových plynů o 8 % ve srovnání se stavem z roku 1990.
(3) Kjótský protokol požaduje, aby smluvní strany uvedené v příloze I protokolu učinily prokazatelný pokrok ve splnění svých závazků do konce roku 2005.
(4) Rozhodnutí 93/389/EHS [4] stanoví systém monitorování emisí CO2 a jiných skleníkových plynů ve Společenství.
(5) Se zřetelem k významu osobních vozidel jako zdroje emisí CO2, navrhla Komise strategii Společenství pro snížení emisí CO2 z osobních vozidel a zlepšení spotřeby paliva. Rada ve svých závěrech ze dne 25. června 1996 uvítala přístup Komise.
(6) Evropský parlament a Rada stanovily cíl 120 g/km (5 litrů/100 km pro benzinové motory a 4,5 litru/100 km pro dieselové motory) jako střední hodnotu emisí CO2 v roce 2005 (nejpozději v r. 2010).
(7) Komise provádí studie zaměřené na co nejrychlejší vhodné návrhy harmonizovaných postupů měření specifických emisí CO2 z vozidel kategorie N1 na základě přílohy II směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [5].
(8) Specifické emise CO2 z nových osobních vozidel se ve Společenství měří na harmonizovaném základě podle metod stanovených směrnicí Rady 80/1268/EHS ze dne 16. prosince 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se spotřeby paliva motorových vozidel [6].
(9) Je nutné stanovit objektivní postupy monitorování specifických emisí CO2 z nových osobních vozidel prodávaných v celém Společenství, aby se ověřila efektivnost strategie Společenství, jak ji uvádí sdělení Komise ze dne 20. prosince 1995, jakož i provádění závazků formálně převzatých organizacemi výrobců vozidel. Toto rozhodnutí takový systém zřizuje. Komise oznámila, že co nejdříve zváží potřebu právního rámce uzavírání dohod s organizacemi výrobců vozidel v budoucnu, včetně opatření pro případ, že by tyto dohody neplnily svoji funkci.
(10) Pro účely tohoto rozhodnutí shromažďují členské státy pouze oficiální údaje v souladu se směrnicí 70/156/EHS.
(11) Směrnice 70/156/EHS stanoví, že výrobci vydávají prohlášení o shodě, jež musí doprovázet každé nové osobní vozidlo a že členský stát může dovolit registraci a uvedení do provozu nového osobního vozidla, pouze pokud je doprovázeno platným prohlášením o shodě.
(12) Toto rozhodnutí nemá za cíl harmonizovat vnitrostátní systémy registrace vozidel, ale zajistit na jeho základě shromáždění minimálního souboru údajů vyžadovaných pro řádnou funkci systému monitorování průměrných specifických emisí CO2 z nových osobních vozidel ve Společenství.
(13) Je žádoucí zahrnout všechna osobní vozidla poháněná alternativními pohonnými systémy, která spadají do oblasti působnosti směrnice 70/156/EHS.
(14) Tento systém monitorování by se měl použít pouze na ta nová osobní vozidla, která budou ve Společenství poprvé registrována a která nebyla předtím registrována jinde.
(15) Je nezbytné udržovat styk Komise s členskými státy, pokud se týká řízení kvality údajů, aby se zajistilo řádné provedení tohoto rozhodnutí,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Tímto rozhodnutím se zřizuje systém monitorování průměrných specifických emisí CO2 z nových osobních vozidel registrovaných ve Společenství. Vztahuje se pouze na ta osobní vozidla, která jsou registrována ve Společenství poprvé a která nebyla předtím registrovaná jinde.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
1. "osobním vozidlem" jakékoliv motorové vozidlo kategorie M1 podle definice v příloze II směrnice 70/156/EHS, které patří do oblasti působnosti směrnice 80/1268/EHS. Nespadají sem vozidla náležející do oblasti působnosti směrnice 92/61/EHS [7] a vozidla pro zvláštní účely definovaná v druhé odrážce čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 70/156/EHS;
2. "nově registrovaným vozidlem" osobní vozidlo registrované poprvé ve Společenství. Výslovně jsou vyjmuta vozidla, která jsou znovu registrována ve druhém členském státě nebo byla předtím registrována mimo Společenství;
3. "prohlášením o shodě" osvědčení podle článku 6 směrnice 70/156/EHS;
4. "specifickými emisemi CO2" hodnoty emisí produkovaných daným osobním vozidlem měřené podle směrnice 80/1268/EHS a stanovené v příloze VIII směrnice 70/156/EHS a připojené ke dokumentům o schválení typu;
5. "výrobcem" osoba nebo subjekt odpovědný schvalovacímu orgánu ve všech náležitostech procesu schválení typu a za zajištění shodnosti výroby. Není podstatné, zda osoba nebo subjekt jsou přímo zapojeny do všech stupňů výroby vozidla, systému, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které jsou předmětem procesu schválení;
6. "značkou" obchodní název výrobce uvedený na jeho prohlášení o shodě a ve schvalovací dokumentaci;
7. "maximálním netto výkonem nového osobního vozidla" maximální výkon motoru uvedený v prohlášení o shodě a v dokumentech o schválení typu a měřený v souladu se směrnicí 80/1269/EHS [8];
8. "hmotností" hmotnost vozidla s karoserií v provozním stavu, jak je uvedena v prohlášení o shodě a v dokumentech o schválení typu a definována v bodu 2.6 přílohy I směrnice 70/156/EHS;
9. "zdvihovým objemem motoru" zdvihový objem motoru podle prohlášení o shodě a podle dokumentů o schválení typu;
10. "druhem paliva" palivo, pro které bylo vozidlo původně schváleno jako typ a které je uvedeno v prohlášení o shodě a v dokumentech o schválení typu;
11. "registračním souborem" elektronický soubor obsahující informace vztahující se k registraci jednotlivého osobního vozidla;
12. "typem, variantou a verzí" odlišná vozidla dané značky, která jsou prohlášená výrobcem podle přílohy II B směrnice 70/156/EHS a jednoznačně určená alfanumerickými znaky;
13. "vozidlem s alternativním pohonem" každé motorové vozidlo kategorie M1 podle definice v příloze II B směrnice 70/156/EHS, které není zahrnuto do oblasti působnosti směrnice 80/1268/EHS;
14. "schvalovací dokumentací" dokumentace, která obsahuje informační dokument, osvědčení o schválení typu a výsledky zkoušky a kterou si předávají v souladu s čl. 4 odst. 5 a 6 směrnice 70/156/EHS schvalovací orgány členských států.
Článek 3
1. Pro účely založení systému uvedeného v článku 1 mohou členské státy shromažďovat informace popsané v příloze I pro každé vozidlo uvedené v tomto článku registrované na jejich území.
2. Členským státům mohou získávat informace podle odstavce 1 buď z dokumentů o schválení typu ve Společenství, nebo z prohlášení o shodě.
3. Členské státy odpovídají za platnost a kvalitu shromážděných údajů. Členské státy zohlední možné zdroje chyb popsané v příloze II, učinit kroky k minimalizaci těchto chyb a oznámit Komisi odhad podílu chybných údajů založený na statistické analýze nebo jinak zjištěný, spolu se zprávou uvedenou v článku 4 odst. 4.
4. Členské státy učiní kroky ke zlepšení kvality shromážděných údajů a na žádost Komise ji o tom informuje. Na základě této informace může Komise po konzultaci s členským státem, kterého se to týká, navrhnout tomuto členskému státu opatření k dalšímu zlepšení kvality údajů, která členský stát zohlední. Z toho vyplývá, že členský stát informuje Komisi o dalších případných krocích, které učiní ke zlepšení kvality údajů.
Článek 4
1. V každém kalendářním roce členské státy, jak u jednotlivého výrobce, tak celkově u všech výrobců, uvádí podle postupů popsaných v příloze III tyto údaje:
a) pro každý jednotlivý druh paliva:
i) celkový počet nově registrovaných osobních vozidel, jak je stanoveno v bodu 1 přílohy III;
ii) průměrné specifické emise CO2 pro nově registrovaná osobní vozidla, jak je stanoveno v bodu 2 přílohy III;
b) pro každý druh paliva a pro každou jednotlivou kategorii emisí CO2, jak je stanoveno v bodu 3 přílohy III:
i) počet nově registrovaných osobních vozidel;
ii) průměrné specifické emise CO2, jak je stanoveno v druhém pododstavci bodu 3 přílohy III;
c) pro každý druh paliva a pro každou jednotlivou kategorii hmotnosti, jak je stanoveno v bodu 4 přílohy III:
i) počet nově registrovaných osobních vozidel;
ii) průměrné specifické emise CO2, jak je stanoveno v třetím pododstavci bodu 4 přílohy III;
iii) průměrnou hmotnost, jak je stanoveno v druhém pododstavci bodu 4 přílohy III [9];
d) pro každý druh paliva a pro každou jednotlivou kategorii maximálního netto výkonu, jak je stanoveno v bodu 5 přílohy III:
i) počet nově registrovaných osobních vozidel;
ii) průměrné specifické emise CO2, jak je stanoveno v třetím pododstavci bodu 5 přílohy III;
iii) průměrný maximální netto výkon, jak je stanoveno v druhém pododstavci bodu 5 přílohy III;
e) pro každý druh paliva a pro každou jednotlivou kategorii zdvihového objemu motoru, jak je stanoveno v bodu 6 přílohy III:
i) počet nově registrovaných osobních vozidel;
ii) průměrné specifické emise CO2, jak je stanoveno v třetím pododstavci bodu 6 přílohy III;
iii) průměrný zdvihový objem motoru, jak je stanoveno v druhém pododstavci bodu 6 přílohy III.
2. Pokud jde o vozidla s alternativním pohonem, určí členské státy počet těchto vozidel registrovaných na jejich území.
3. Změní-li se způsob, kterým je v členském státu měřena hmotnost vozidla registrovaného na jeho území, informuje o tom tento členský informovat Komisi.
4. Členské státy každoročně předávají Komisi informace uvedené v odstavcích 1 a 2. K prvnímu předání nesmí dojít později než 1. července 2001. Poté jsou nejpozději do 1. dubna předány údaje z monitorování shromážděné v předcházejícím kalendářním roce. Údaje jsou předány v souladu s úpravou podle přílohy IV.
5. Na žádost Komise předá členský stát také úplný soubor údajů shromážděných podle článku 3.
Článek 5
Členské státy určí pověřený orgán pro sběr a sdělování údajů z monitorování a informují o tom Komisi nejpozději do šesti měsíců po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
Článek 6
Členské státy oznámí Komisi nejpozději do šesti měsíců po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost, jak hodlají provést svá opatření. Na základě těchto oznámení, může Komise vyžadovat další informace nebo požadovat po konzultacích s členskými státy provedení změn v navrhovaných prováděcích postupech.
Článek 7
Komise podá Evropskému parlamentu a Radě nejpozději do 31. prosince 2002 zprávu o fungování systému monitorování zřízeného tímto rozhodnutím.
Článek 8
Údaje shromážděné na základě systému monitorování od roku 2003 slouží jako základ k vyhodnocení dobrovolného závazku na snížení emisí CO2 z motorových vozidel, na němž se dohodl automobilový průmysl s Komisi, a v případě nutnosti k jeho přezkoumání.
Článek 9
Za každý kalendářní rok Komise odevzdá Evropskému parlamentu a Radě zprávu založenou na údajích z monitorování, které obdržela od členských států.
Článek 10
Zprávy k rokům mezi jednotlivými cíli a cílovým rokům [10] uvádí, zda je snížení dosaženo technickými opatřeními uplatňovanými výrobci, nebo jinými opatřeními, jako například změnami v chování spotřebitelů.
Článek 11
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Lucemburku dne 22. června 2000.
Décision no 1753/2000/CE du Parlement européen et du Conseil
du 22 juin 2000
établissant un programme de surveillance de la moyenne des émissions spécifiques de CO2 dues aux véhicules particuliers neufs
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 175, paragraphe 1,
vu la proposition de la Commission(1),
vu l'avis du Comité économique et social(2),
après consultation du Comité des régions,
statuant conformément à la procédure prévue à l'article 251 du traité(3), au vu du projet commun approuvé le 9 mars 2000 par le comité de conciliation,
considérant ce qui suit:
(1) L'objectif ultime de la convention-cadre des Nations unies sur les changements climatiques est de parvenir à stabiliser les concentrations de gaz à effet de serre dans l'atmosphère à un niveau tel que le risque d'interférence anthropique dangereuse avec le système climatique soit écarté. Le protocole de Kyoto à ladite convention-cadre, conclu à la conférénce de Kyoto en décembre 1997, prévoit la réduction du niveau d'émissions de gaz à effet de serre.
(2) La Communauté a, au titre du protocole de Kyoto, accepté de réduire les émissions d'un panier de gaz à effet de serre de 8 % par rapport aux niveaux de 1990 pendant la période allant de 2008 à 2012.
(3) Le protocole de Kyoto dispose que les parties visées à son annexe I devront avoir accompli en 2005, dans l'exécution de leurs engagements, des progrès dont elles pourront apporter la preuve.
(4) La décision 93/389/CEE(4) a créé un mécanisme de surveillance des émissions de CO2 et des autres gaz à effet de serre dans la Communauté.
(5) La Commission, reconnaissant que les émissions de CO2 sont en grande partie imputables aux voitures particulières, a proposé une stratégie communautaire visant à réduire les émissions de CO2 des voitures particulières et à améliorer l'économie de carburant. La solution préconisée par la Commission a été favorablement accueillie par le Conseil dans ses conclusions du 25 juin 1996.
(6) Le Parlement européen et le Conseil avaient proposé de fixer un objectif de 120 grammes par kilomètre (5 litres par 100 kilomètres pour les moteurs à essence et 4,5 litres par 100 kilomètres pour les moteurs diesel) comme valeur moyenne des émissions de CO2 en 2005 (2010 au plus tard).
(7) La Commission est en train de réaliser des études visant à élaborer, dans les plus brefs délais, des propositions appropriées relatives à des procédures harmonisées pour mesurer les émissions de CO2 spécifiques dues aux véhicules de la catégorie N1, conformément à l'annexe II de la directive 70/156/CEE du Conseil du 6 février 1970 concernant le rapprochement des législations des États membres relatives à la réception des véhicules à moteur et de leurs remorques(5).
(8) La directive 80/1268/CEE du Conseil du 16 décembre 1980 relative aux émissions de dioxyde de carbone et à la consommation de carburant des véhicules à moteur(6), prévoit une méthode harmonisée de mesure des émissions spécifiques de CO2 des voitures particulières neuves au sein de la Communauté.
(9) Il est nécessaire d'établir des procédures de surveillance objectives des émissions spécifiques de CO2 produites par les voitures particulières neuves vendues dans la Communauté, afin de vérifier l'efficacité de la stratégie communautaire présentée dans la communication de la Commission du 20 décembre 1995 ainsi que la mise en oeuvre des engagements formellement pris par des organisations de constructeurs automobiles. La présente décision introduira un tel système. La Commission a annoncé qu'elle examinerait dès que possible le besoin d'un cadre juridique pour les futurs accords à conclure avec les organisations de constructeurs automobiles, comprenant les mesures à prendre en cas de non-fonctionnement de ces accords.
(10) Aux fins de la présente décision, seules les données officielles conformes à la directive 70/156/CEE devraient être recueillies par les États membres.
(11) La directive 70/156/CEE prévoit que les constructeurs délivrent un certificat de conformité qui accompagne chaque voiture particulière neuve et que les États membres ne permettent l'immatriculation et la mise en service d'une voiture particulière neuve qu'à la condition expresse qu'elle soit accompagnée d'un certificat de conformité valide.
(12) La présente décision n'a pas pour objet d'harmoniser les régimes nationaux d'immatriculation des véhicules, mais d'exploiter ces systèmes dans le but de compiler un ensemble minimal de données, requis pour le bon fonctionnement du programme communautaire de surveillance de la moyenne des émissions spécifiques de CO2 des voitures particulières neuves.
(13) Il est souhaitable d'inclure toutes les voitures particulières neuves fonctionnant avec d'autres types d'énergie qui relèvent du champ d'application de la directive 70/156/CEE.
(14) Un tel programme de surveillance ne devrait s'appliquer qu'aux voitures particulières neuves à immatriculer pour la première fois dans la Communauté et qui n'ont pas été immatriculées auparavant ailleurs.
(15) Il est nécessaire de maintenir des contacts entre la Commission et les États membres en ce qui concerne le contrôle de la qualité des données en vue d'assurer la mise en oeuvre adéquate de la présente décision,
ONT ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
La présente décision établit un programme de surveillance de la moyenne des émissions spécifiques de CO2 produites par les véhicules particuliers neufs immatriculés dans la Communauté. Ce programme ne s'applique qu'aux véhicules particuliers qui sont immatriculés pour la première fois dans la Communauté et qui n'ont pas été immatriculés auparavant ailleurs.
Article 2
Aux fins de la présente décision, on entend par:
1) "véhicule particulier": tout véhicule à moteur de la catégorie M1, définie à l'annexe II de la directive 70/156/CEE, et qui relève du champ d'application de la directive 80/1268/CEE. Les véhicules relevant du champ d'application de la directive 92/61/CEE(7), et les véhicules à usages spéciaux tels qu'ils sont définis à l'article 4, paragraphe 1, point a), deuxième tiret, de la directive 70/156/CEE, ne sont pas concernés;
2) "véhicule nouvellement immatriculé": un véhicule particulier immatriculé pour la première fois dans la Communauté. Ce terme exclut explicitement les véhicules qui sont immatriculés une deuxième fois dans un deuxième État membre ou qui ont été immatriculés précédemment en dehors de la Communauté;
3) "certificat de conformité": le certificat visé à l'article 6 de la directive 70/156/CEE;
4) "émissions spécifiques de CO2": les émissions de CO2 d'un véhicule particulier déterminé, mesurées conformément à la directive 80/1268/CEE et fixées à l'annexe VIII de la directive 70/156/CEE et qui figurent dans la documentation de réception;
5) "constructeur": la personne ou l'organisme responsable devant l'autorité compétente en matière de réception de tous les aspects de la procédure de réception et de la conformité de la production. Cette personne ou cet organisme ne doit pas nécessairement intervenir directement à toutes les étapes de la construction du véhicule, du système, du composant ou de l'unité technique séparée qui font l'objet de la procédure de réception;
6) "marque": le nom commercial du constructeur qui apparaît sur le certificat de conformité et sur la documentation de réception;
7) "puissance maximale nette d'un véhicule particulier neuf": la puissance maximale du moteur mentionnée sur le certificat de conformité et la documentation de réception et mesurée conformément aux dispositions de la directive 80/1269/CEE(8);
8) "masse": la masse du véhicule carrossé en ordre de marche, indiquée sur le certificat de conformité et la documentation de réception et définie au point 2.6 de l'annexe I de la directive 70/156/CEE;
9) "cylindrée du moteur": la cylindrée du moteur indiquée sur le certificat de conformité et la documentation de réception;
10) "type de carburant": le carburant pour lequel le véhicule a été initialement réceptionné et qui est mentionné sur le certificat de conformité et la documentation de réception;
11) "fichier d'immatriculation": le fichier électronique comportant les informations relatives à l'immatriculation d'un véhicule particulier spécifique;
12) "type", "variante" et "version": les véhicules distincts d'une marque donnée déclarés par le constructeur tels que décrits à l'annexe II B de la directive 70/156/CEE, et identifiés exclusivement par les caractères alphanumériques du type, de la variante et de la version;
13) "véhicule fonctionnant avec d'autres types d'énergie": tout véhicule à moteur de la catégorie M1 définie à l'annexe II B de la directive 70/156/CEE et qui ne relève pas du champ d'application de la directive 80/1268/CEE;
14) "documentation de réception": le dossier de réception contenant le dossier constructeur, la fiche de réception et les résultats d'essai, qui est diffusé parmi les autorités nationales compétentes en matière de réception conformément à l'article 4, paragraphes 5 et 6, de la directive 70/156/CEE.
Article 3
1. Aux fins de l'établissement du programme visé à l'article 1er, les États membres recueillent les informations décrites à l'annexe I pour chaque véhicule visé audit article et immatriculé sur leur territoire.
2. Les États membres peuvent extraire les informations requises visées au paragraphe 1, soit de la documentation de réception communautaire, soit du certificat de conformité.
3. Les États membres sont responsables de la validité et de la qualité des données qu'ils recueillent. Les États membres prennent en considération les sources d'erreurs possibles décrites à l'annexe II, prennent des mesures pour réduire au minimum le nombre d'erreurs et communiquent à la Commission une évaluation, au moyen d'analyses statistiques ou par d'autres moyens, de la proportion de données incorrectes ainsi que le rapport visé à l'article 4, paragraphe 4.
4. Les États membres prennent des mesures pour améliorer la qualité des données qu'ils recueillent et, à la demande de la Commission, en informent cette dernière. Sur la base de ces informations, la Commission peut, en concertation avec l'État membre concerné, proposer à cet État membre, pour examen, des mesures destinées à améliorer encore la qualité des données. Sur cette base, l'État membre informe la Commission des autres mesures qu'il prendra, le cas échéant, pour améliorer la qualité des données.
Article 4
1. Chaque année civile, les États membres déterminent, conformément aux méthodes décrites à l'annexe III, par constructeur et pour l'ensemble de tous les constructeurs:
a) pour chaque type de carburant particulier:
i) le nombre total de véhicules particuliers nouvellement immatriculés, comme indiqué à l'annexe III, point 1;
ii) la moyenne des émissions spécifiques de CO2 des véhicules particuliers nouvellement immatriculés, comme indiqué à l'annexe III, point 2;
b) pour chaque type de carburant et pour chaque catégorie distincte d'émissions de CO2 définie à l'annexe III, point 3:
i) le nombre de véhicules particuliers nouvellement immatriculés;
ii) la moyenne des émissions spécifiques de CO2, comme indiqué à l'annexe III, point 3, deuxième alinéa;
c) pour chaque type de carburant et pour chaque catégorie distincte de masse définie à l'annexe III, point 4:
i) le nombre de véhicules particuliers nouvellement immatriculés;
ii) la moyenne des émissions spécifiques de CO2, comme indiqué à l'annexe III, point 4, troisième alinéa;
iii) la masse moyenne, comme indiqué à l'annexe III, point 4, deuxième alinéa(9);
d) pour chaque type de carburant et pour chaque catégorie distincte de puissance maximale nette définie à l'annexe III, point 5:
i) le nombre de véhicules particuliers nouvellement immatriculés;
ii) la moyenne des émissions spécifiques de CO2, comme indiqué à l'annexe III, point 5, troisième alinéa;
iii) la puissance maximale nette moyenne, comme indiqué à l'annexe III, point 5, deuxième alinéa;
e) pour chaque type de carburant et pour chaque catégorie distincte de cylindrée du moteur définie à l'annexe III, point 6:
i) le nombre de véhicules particuliers nouvellement immatriculés;
ii) la moyenne des émissions spécifiques de CO2, comme indiqué à l'annexe III, point 6, troisième alinéa;
iii) la cylindrée moyenne du moteur, comme indiqué à l'annexe III, point 6, deuxième alinéa.
2. En outre, en ce qui concerne les véhicules fonctionnant avec d'autres types d'énergie, les États membres déterminent également le nombre de ces véhicules qui sont immatriculés sur leur territoire.
3. En cas de modification du mode de mesure de la masse des véhicules immatriculés sur leur territoire, les États membres en informent la Commission.
4. Les États membres communiquent chaque année à la Commission, et pour la première fois le 1er juillet 2001 au plus tard, les informations visées aux paragraphes 1 et 2. Par la suite, les États membres transmettent, pour chaque année civile, les données relatives à la surveillance des émissions pour le 1er avril de l'année suivante, sous la forme décrite à l'annexe IV.
5. À la demande de la Commission, les États membres transmettent également l'ensemble des données recueillies conformément à l'article 3.
Article 5
Les États membres désignent une autorité compétente pour la collecte et la communication des informations requises dans le cadre de la surveillance et en informent la Commission au plus tard six mois après l'entrée en vigueur de la présente décision.
Article 6
Les États membres rendent compte à la Commission, au plus tard six mois après l'entrée en vigueur de la présente décision, de la manière dont ils entendent mettre en oeuvre ses dispositions. La Commission peut, en se fondant sur ces rapports, demander un complément d'information ou exiger, après consultation des États membres, que des modifications soient apportées aux modalités de mise en oeuvre proposées.
Article 7
La Commission rend compte au Parlement européen et au Conseil, le 31 décembre 2002 au plus tard, de la mise en oeuvre du programme de surveillance établi par la présente décision.
Article 8
Les donnés recueillies à partir de l'année 2003 dans le cadre du programme de surveillance servent de base pour le contrôle de l'engagement pris volontairement par l'industrie automobile vis-à-vis de la Commission de réduire des émissions de CO2 de tous les véhicules à moteur et, le cas échéant, pour sa révision.
Article 9
Pour chaque année civile, la Commission soumet au Parlement européen et au Conseil un rapport qui s'appuie sur les données relatives à la surveillance des émissions que les États membres lui ont communiquées.
Article 10
Les rapports pour les années cibles intermédiaires et les années cibles finales(10) indiquent si les réductions découlent des mesures techniques adoptées par les constructeurs ou d'autres facteurs, tels que la modification du comportement des consommateurs.
Article 11
Les États membres sont destinataires de la présente décision.
Fait à Luxembourg, le 22 juin 2000.