Nařízení Rady (ES) č. 92/2002
ze dne 17. ledna 2002
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu močoviny pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny a o konečném výběru uloženého prozatímního antidumpingového cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh, který předložila Komise po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(1) Komise nařízením (ES) č. 1497/2001 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") uložila prozatímní antidumpingové clo na dovozy močoviny kódů KN 31021010 a 31021090 pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny.
(2) Ve stejném nařízení bylo rozhodnuto zastavit řízení o dovozech močoviny pocházející z Egypta a Polska.
B. NÁSLEDNÉ ŘÍZENÍ
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(3) Po zveřejnění základních skutečností a důvodů, na jejichž základě bylo rozhodnuto uložit prozatímní opatření na dovozy močoviny z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny, předložilo několik dotčených stran své písemné připomínky. Stranám, které o to požádaly, bylo umožněno ústní slyšení.
(4) Komise nadále hledala a ověřovala všechny informace, které považovala za nutné pro svá konečná zjištění.
(5) Byly provedeny další ověřovací návštěvy v prostorách těchto subjektů:
Výrobci ve Společenství
- Fertiberia, Madrid
- Hydro Agri France, Paris.
Spotřebitelé ve Společenství
- Libera Associazione Agricoltori Cremonesi, Cremona.
(6) Všechny strany byly informovány o základních skutečnostech a důvodech, na jejichž základě Rada hodlá doporučit uvalení konečných antidumpingových cel a konečný výběr částek zajištěných formou prozatímních cel. Stranám byla rovněž poskytnuta lhůta, ve které mohly uvést prohlášení následně po tomto zveřejnění.
(7) Ústní a písemné připomínky, které strany předložily, byly zváženy a ve vhodných případech byla prozatímní zjištění odpovídajícím způsobem upravena.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(8) Protože nejsou žádné připomínky, potvrzuje se definice dotyčného výrobku a obdobného výrobku dle bodů odůvodnění 9 až 12 prozatímního nařízení.
D. DUMPING
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
1. Země s tržním hospodářstvím
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
Obvyklá hodnota
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(9) Vyvážející výrobce v Libyi prohlásil, že 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení nepopisuje přesně úroveň poskytované spolupráce. Tvrdil, že Komise si byla vědoma toho, že z důvodu utajení nebude předloženo úplné účetnictví společnosti zahrnující všechny aktivity skupiny, a mlčky tuto skutečnost akceptovala. Dále výrobce prohlásil, že v souladu s libyjskými účetními předpisy není nutné zveřejňovat auditované účty a proto v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení Komise neměla z těchto důvodů účetnictví společnosti zamítnout.
(10) Pokud jde o úroveň spolupráce, Komise nikdy nenaznačila, že akceptovala odmítnutí společnosti předložit základní účetní doklady. Naopak opakovaně informovala vyvážejícího vývozce o možném uplatnění článku 18 základního nařízení včetně využití nejlepších známých údajů, z důvodu nedostatečné úrovně spolupráce. Společnost přesto stála na svém a neposkytla důležité údaje nezbytné zejména pro porovnání tuzemských tržeb a výrobních nákladů dotyčného výrobku. Za těchto okolností a za účelem určení obvyklé hodnoty pro dotyčnou společnost neměly orgány Společenství jinou možnost než využít známé údaje, a zejména údaje uvedené ve stížnosti, v souladu s článkem 18 základního nařízení. Vzhledem k výše uvedenému není správné vyvozovat, jak učinila společnost, že nezveřejnění auditovaných účetních záznamů bylo důvodem využití známých údajů při určování obvyklé hodnoty.
(11) To rovněž potvrzuje skutečnost, že vykázané údaje byly použity ve všech případech, kdy je bylo možné přiměřeně ověřit a porovnat s interním účetnictvím společnosti, zejména při stanovování vývozní ceny libyjského vyvážejícího výrobce (viz 67. až 72. bod odůvodnění prozatímního nařízení).
(12) Stejný vyvážející výrobce tvrdil, že jeho obvyklá hodnota by měla být stanovena na základě skutečné tuzemské prodejní ceny nebo alternativně konstruována na základě vlastních účetních údajů společnosti, spíše než na základě údajů, které předložilo výrobní odvětví Společenství ve stížnosti. Argumentovalo, že pro tento účel byly poskytnuty veškeré nutné důkazy a informace týkající se výroby a prodeje močoviny na libyjském domácím trhu.
(13) Společnost soustavně nepředkládala základní odpovědi na dotazník a uspokojivě nevysvětlila rozpory a rozdíly, které byly zjištěny během ověřovací návštěvy, přestože na ně Komise výslovně poukázala v písemných sděleních o nedostatcích i v prohlášení na místě. Proto nebylo možné stanovit úplnost a správnost vykázaných domácích prodejů ani předložených výrobních nákladů. V důsledku toho se ohledně předložení důkazů a údajů o výrobě a prodeji močoviny na libyjském domácím trhu potvrzují zjištění 64. a 65. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(14) Jak uvádí 66. bod odůvodnění prozatímního nařízení, protože nejsou k dispozici jiné spolehlivé údaje, bylo nutné stanovit obvyklou hodnotu pro vyvážejícího výrobce v Libyi na základě údajů, které byly předloženy ve stížnosti v souladu s článkem 18 základního nařízení.
(15) Stejný vyvážející výrobce tvrdil, že ziskové rozpětí použité ve stížnosti pro konstrukci obvyklé hodnoty bylo v každém případě nadhodnoceno. Ve prospěch svého tvrzení argumentoval tím, že zisková rozpětí v oboru obchodu s močovinou jsou tradičně nízké.
(16) Na základě zjištění o dalších spolupracujících vyvážejících výrobcích v tomto řízení považovala Komise za vhodné přezkoumat úroveň ziskového rozpětí použitého pro konstrukci obvyklé hodnoty vyvážejícího výrobce v Libyi.
(17) Jak bylo uvedeno v 22. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, průměrné ziskové rozpětí dosahované spolupracujícími vyvážejícími výrobci v současném šetření při prodeji dotyčného výrobku na jejich domácích trzích, v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení, byla použita pro konstrukci obvyklé hodnoty těch vyvážejících výrobců, u nichž nebylo možné stanovit ziskové rozpětí v souladu s čl. 2 odst. 6 základního nařízení nebo jeho písmeny a) a b). S přihlédnutím k tomu, že nebylo možné nalézt žádný oprávněný důvod, který by odůvodnil uplatnění odlišného ziskového rozpětí na libyjského vyvážejícího výrobce, a vzhledem k tomu, že neexistují žádné vhodnější údaje, bylo rozhodnuto použít v konečné fázi pro libyjského výrobce při stanovení obvyklé hodnoty stejné ziskové rozpětí.
Obvyklá hodnota odvozená od prodeje na domácím trhu
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(18) Dva vyvážející výrobci v Rumunsku navrhli, že by obvyklá hodnota měla být stanovena měsíčně, vzhledem k inflaci v Rumunsku během období šetření. Tato metodologie byla použita v prozatímní fázi pro všechny vyvážející výrobce v Rumunsku.
(19) Po uvalení prozatímních antidumpingových cel byl však tento přístup znovu přezkoumán. Šetření ukázalo, že vlivy inflace nebyly takové, aby odůvodnily výpočet měsíčních obvyklých hodnot. Obvyklým postupem orgánů Společenství je stanovení průměrných obvyklých hodnot za období šetření, vyjma situací, jako je hyperinflace. Tyto podmínky však v případě Rumunska nebyly splněny.
(20) V důsledku toho bylo považováno za přiměřené stanovit obvyklou hodnotu v konečné fázi pro každého vyvážejícího výrobce v Rumunsku na základě průměrné ceny placené na domácím trhu během období šetření
Konstruovaná obvyklá hodnota
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(21) Výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že pro určení ziskového rozpětí používaného při konstrukci obvyklých hodnot pro vyvážející výrobce v Bulharsku, Estonsku a Litvě by měla být použita minimální míra návratnosti použitého kapitálu "obvykle nutná pro udržení životaschopného obchodu s močovinou ve střednědobém výhledu". Bylo argumentováno, že zisková rozpětí ve výše uvedených zemích by obecně nebyly spolehlivá vzhledem k "převisům" systému netržního hospodářství v účetních postupech daných společností.
(22) Šetření neodhalilo žádné důkazy nebo informace, které by naznačovaly, že účetnictví daných společností nebylo spolehlivé a nemohlo by tedy být použito při určování ziskového rozpětí. Proto neměly orgány Společenství jinou možnost než stanovit obvyklé hodnoty v souladu s čl. 2 odst. 3 a 6 základního nařízení. Zisková rozpětí byla tudíž stanovena v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. b) a c) základního nařízení, tj. na základě zisku dosaženého pro stejnou obecnou kategorii výrobků vyráběných a prodávaných daným vyvážejícím výrobcem na domácím trhu v případě Litvy; a v případě Bulharska a Estonska na jiném přiměřeném základě, tj. na základě váženého průměru ziskových rozpětí zjištěných u dalších spolupracujících vyvážejících výrobců v tomto řízení.
(23) Úroveň ziskového rozpětí, která byla stanovena v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení na základě váženého průměrů ziskových rozpětí spolupracujících vyvážejících výrobců se ziskovými domácími prodeji však byla znovu přezkoumána. Kromě ukončení řízení pro dovozy močoviny pocházející z Egypta byli vyvážející výrobci z Egypta vyloučeni z výpočtu průměrného ziskového rozpětí.
(24) Po připomínkách estonského vyvážejícího výrobce bylo ziskové rozpětí použité pro rekonstrukci jeho obvyklé hodnoty přehodnoceno. pPřezkumem prozatímních zjištění vyšlo najevo, že použité ziskové rozpětí - odvozené od prodeje jiných výrobků společnosti - bylo nutné revidovat, protože tyto výrobky nebylo možné považovat za součást stejné obecné kategorie jako dotčené výrobky (tj. hnojiva). Proto, vzhledem k nedostatku dostatečných běžných obchodních prodejů jiných estonských vývozců/výrobců dotčeného výrobku a/nebo jiných výrobků stejné obecné kategorie prodávané danou estonskou společností, byla v konečné fázi použita jiná přiměřená metoda podle čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení. V tomto smyslu bylo ziskové rozpětí odvozeno od váženého průměru ziskových rozpětí dalších dotčených spolupracujících vyvážejících výrobců (pro bulharského vyvážejícího výrobce viz 22. bod odůvodnění výše).
(25) Litevský vyvážející výrobce argumentoval proti použití prodejních, režijních a správních nákladů a zisku z dusičnanu amonného (AN) při konstrukci obvyklé hodnoty. Tvrdil, že močovina a dusičnan amonný jsou odlišná hnojiva, prodávaná na odlišných trzích a za odlišných soutěžních situací a s rozdíly ve výrobní technologii, tržní poptávce, prodejních cenách a nákladech.
(26) Protože v Litvě existuje pouze jediný výrobce močoviny a protože neexistují reprezentativní domácí prodeje, obsahuje čl. 2 odst. 6 písm. b) základního nařízení možnost určení prodejních, režijních a správních nákladů a zisku. Močovina a AN jsou oba dusíkatá hnojiva a ačkoli existují určité rozdíly ve výrobní technologii, patří do stejné kategorie výrobků dle požadavků základního nařízení. Pro účely argumentace nejsou tržní a soutěžní situace odlišné (jeden výrobce, dovozní hospodářská soutěž). Ve světle výše uvedeného bylo rozhodnuto zachovat prozatímní určování.
Vývozní cena
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(27) Protože nejsou připomínky dotčených stran či jiná zjištění, která by mohla znehodnotit prozatímní zjištění, potvrzují se tímto prozatímně stanovené vývozní ceny daných vyvážejících výrobců.
Porovnání
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
Náklady na manipulaci a nakládku
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(28) Po připomínkách libyjského vyvážejícího výrobce ohledně kalkulace nákladů na manipulaci a nakládku při vývozu dotčeného výrobku do Společenství Komise přezkoumala své kalkulace a zjistila chybu ve výpočtu, která byla patřičným způsobem opravena.
2. Země s netržním hospodářstvím
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(29) Vyvážející výrobce z Běloruska protestoval proti tomu, že jej Komise údajně v řízení považovala za nespolupracující stranu. Společnost tvrdila, že Komisi poskytla veškeré požadované údaje a domnívala se, že důvodem přístupu ke společnosti jako k nespolupracujícímu subjektu bylo zbavit ji jejích práv spolupracující strany, a zejména příležitosti nabídnout závazek.
(30) V tomto vyšetřování vedlo to, že společnost neposkytla požadované informace pro stanovení ověřitelné vývozní ceny, k uplatnění pravidla stanoveného v článku 18 základního nařízení pro nespolupracující strany a v důsledku toho k částečnému využití "dostupných údajů", v tomto případě údajů o vývozu, které poskytl Eurostat.
(31) Nicméně je třeba oproti obviněním společnosti poznamenat, že částečné uplatnění článku 18 nezbavilo společnost žádného z jejích práv dotčené strany, a zejména práva obdržet informace, práva na slyšení a předložení písemných vyjádření, nahlédnutí do neutajovaných složek a příležitosti nabídnout závazek.
Statut tržního hospodářství ("STH")
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(32) Jak bylo uvedeno v 118. až 130. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení podaly tři společnosti na Ukrajině žádosti o uznání, že ve výrobě a prodeji obdobného dotčeného výrobku převažují podmínky tržního hospodářství ("statut tržního hospodářství" neboli "STH"). Připomíná se, že dvě ukrajinské společnosti získaly STH. Jeden ukrajinský vyvážející výrobce, kterému byl STH odmítnut, nesouhlasil se zjištěními Komise o možném státním vlivu.
(33) Výrobní odvětví Společenství znovu tvrdilo, že společnosti na Ukrajině, které vyrábějí a prodávají dusíkatá hnojiva včetně močoviny, podléhají značným zásahům státu a proto by jim neměl být statut STH obecně přiznáván. Zejména argumentovaly tím, že ukrajinský trh hnojiv byl charakterizován existencí dohod o zpracování, barterových dohod a státními zásahy do nákladů na energie, elektřinu a dopravu, a že všechny tyto faktory byly neslučitelné se situací tržního hospodářství.
(34) Tyto argumenty vyvážejících výrobců a výrobního odvětví Společenství byly již zpracovány v 118. až 130. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Nicméně se doplňuje, že ohledně dohod o zpracování bylo konstatováno, že samy o sobě nejsou v rozporu s STH, protože nemusí být nutně považovány za typický rys státních zásahů. Pokud jde o státní zásahy do dopravních nákladů, byly vzaty v úvahu pomocí dopravních sazeb platných v analogické zemi. Ohledně nákladů na energie a elektřinu nebyly zjištěny žádné důkazy o tom, že by tyto náklady byly podstatným způsobem narušeny zásahem státu a že by ve větším rozsahu neodrážely tržní hodnotu. Kromě toho, v porovnání se zemním plynem nejsou náklady na energie u močoviny podstatným vstupem.
Individuální přístup
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(35) Výrobní odvětví Společenství namítalo proti rozhodnutí poskytnout individuální přístup jednomu z ukrajinských vyvážejících výrobců s tím, že podíl státu ve společnosti by umožňoval značné státní zásahy.
(36) Stěžující si výrobní odvětví Společenství však nepředložilo žádné nové informace či důkazy, které by naznačovaly, že údajné státní zásahy by umožňovaly obcházet uvalená opatření a proto musela být stížnost zamítnuta. V důsledku toho se potvrzují zjištění prozatímního nařízení (132. bod odůvodnění).
Prodeje v rámci dohod o zpracování
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(37) Jak bylo popsáno v 133. až 135. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, účastnily se dohod o zpracování tři ukrajinské společnosti. Připomíná se, že podle ukrajinského práva poskytovatel surovin zůstává vlastníkem hotového výrobku, společnost provádějící zpracování nezískává vlastnická práva ke zboží.
(38) Šetření ukázalo, že jedna ze společností, které byl udělen STH, nemohla být sama považována za vyvážejícího výrobce dotčeného výrobku. Tato společnost si vybudovala dlouhodobý obchodní vztah s jinou společností se sídlem ve třetí zemi. Podle tohoto vztahu druhá společnost byla skutečným jediným dodavatelem hlavní suroviny v rámci dohod o zpracování (a vlastníkem v průběhu výrobního procesu). Tato společnost se také aktivně účastnila vývozu a prodeje uvedeného výrobku. Tyto skutečnosti jasně naznačily, že vztah mezi těmito společnostmi přesahoval obvyklý vztah kupující - prodávající.
(39) Protože přidružený dodavatel plynu nespolupracoval, nebylo možné určit ani ověřit plné výrobní náklady ani zaplacenou nebo splatnou vývozní cenu. Je třeba také poznamenat, že ačkoli byly k dispozici určité informace o vývozních cenách pro prvního nezávislého kupujícího, nebylo možné tyto údaje ověřit a proto je nebylo možné použít pro stanovení dumpingového rozpětí. Bez spolupráce přidruženého dodavatele (a zákonného vlastníka suroviny i hotového výrobku) nebylo možné spolehlivě stanovit ani obvyklou hodnotu ani vývozní cenu dotyčné ukrajinské společnosti. Proto nebylo možné stanovit individuální dumpingové rozpětí pro tuto společnost.
(40) Další ukrajinská společnost, které nebyl poskytnut ani STH ani individuální přístup, uskutečnila všechen svůj vývoz v rámci dohod o zpracování. Protože dodavatel plynu nespolupracoval a nebyly k dispozici ověřitelné vývozní ceny pro prvního nezávislého kupujícího, byly ceny těchto transakcí stanoveny dle popisu v 66. bodu odůvodnění níže, za účelem stanovení dumpingového rozpětí pro celou zemi.
(41) Třetí společnost uskutečnila část svých domácích prodejů a vývozu v rámci dohod o zpracování. Podobně, protože chyběla spolupráce jejích dodavatelů a nebyly k dispozici ověřitelné vývozní ceny pro prvního nezávislého kupujícího, neměly orgány Společenství jinou možnost nežli nepřihlížet k prodejům uskutečněným v rámci těchto dohod o zpracování. Zbývající domácí prodeje byly přesto reprezentativní, jak stanoví 138. bod odůvodnění nařízení o prozatímním cle.
(42) Dvě další ukrajinské společnosti, které rovněž prodávaly v rámci dohod o zpracování a jejichž dodavatelé plynu rovněž odmítli spolupracovat, přesto argumentovaly, že předložené údaje o prodejích byly přesné a poskytovaly dostatečné důkazy pro to, aby byly tyto transakce vzaty v úvahu při určování obvyklé hodnoty nebo vývozní ceny.
(43) Během ověřovací návštěvy bylo zjištěno, že ani fakturované ceny ani platby za močovinu nebyly zahrnuty do účetních záznamů těchto společností. Protože chyběla jakákoli spolupráce dodavatelů plynu, v jejichž účetních záznamech by tyto údaje měly být obvykle zapsány, a chyběly jakékoli důkazy o skutečných platbách za tyto transakce, nebylo možné informace ověřit a proto je nebylo možné akceptovat.
Obvyklá hodnota
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
i) Analogická země
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(44) Tři ukrajinští vyvážející výrobci argumentovali, že jejich obvyklá hodnota by neměla být stanovena na základě domácích prodejů a nákladů analogické země, ale že měla být namísto toho použita obvyklá hodnota odvozená od domácích prodejů ukrajinského vyvážejícího výrobce, kterému byl udělen statut STH.
(45) V souladu s čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení orgány Společenství důsledně určují obvyklou hodnotu na základě odstavců 1 až 6 článku 2 základního nařízení pouze pro ty výrobce, kteří mohou prokázat, že podnikají v souladu s podmínkami tržního hospodářství. Pro všechny ostatní výrobce ve stejné zemi se obvyklá hodnota určuje na základě čl. 2 odst. 7 písm. a), tj. na základě ceny nebo konstruované hodnoty ve třetí zemi s tržním hospodářstvím, nebo na jiném přiměřeném základě uvedeném v čl. 2 odst. 7 písm. a). Proto nejsou oprávněny žádné změny prozatímních zjištění.
(46) Běloruský vyvážející výrobce, tři ukrajinští vyvážející výrobci, vláda Běloruska a vláda Ukrajiny i sdružení dovozců vznesli námitku proti volbě USA jako analogické země a tvrdili, že vhodnější třetí zemí s tržním hospodářstvím je Litva.
(47) Tyto strany tvrdily, že USA nebyly vhodnou volbou z důvodu vysokých nákladů na plyn, které by mohly vést ke zkresleným cenám močoviny, odlišné úrovně hospodářského rozvoje v porovnání s Běloruskem a Ukrajinou a rozdílů ve velikosti trhu. Skutečnost, že spolupracoval pouze jeden výrobce v USA, byla rovněž hodnocena jako argument proti použití USA jako třetí země s tržním hospodářstvím. Dále bylo namítáno, že nejvhodnější analogickou zemí je Litva. Uvedené strany tvrdily, že objem močoviny vyrobené v Litvě byl reprezentativní v porovnání s objemem vývozu močoviny z Ukrajiny a Běloruska do Společenství během OŠ. Dále strany tvrdily, že Litva je otevřený trh s hospodářskou soutěží, kde neexistují dovozní cla, s podobným přístupem k zemnímu plynu a podobným výrobním procesem jako má Bělorusko a Ukrajina. Skutečnost, že v Litvě existoval pouze jeden výrobce močoviny, byla rovněž stranami považována za vedlejší, protože Litva a další země s jedním výrobcem příslušného výrobku již byly použity v předchozích šetřeních výrobků příslušejících ke stejné kategorii.
(48) Orgány Společenství podrobně přezkoumaly všechny výše uvedené argumenty a došly k následujícím závěrům:
(49) Zatímco na trhu USA působí více než deset výrobců močoviny v porovnání s nejméně pěti výrobci na Ukrajině, v Litvě existuje pouze jeden výrobce. Přestože v USA existují antidumpingová cla na dovozy močoviny ze zemí bývalého Sovětského svazu, uskutečnily se značné dovozy (více než 1 milion tun) močoviny z mnoha dalších třetích zemí. Ačkoli další šetření odhalilo, že v Litvě nejsou žádná dovozní cla na dovozy močoviny, zůstávají přesto tyto dovozy na velmi nízké úrovni. USA má rozsáhlý trh močoviny (více než 10 milionů tun ročně), zatímco litevský trh močoviny prakticky neexistuje. Proto byly prodeje močoviny během období šetření ("OŠ") na litevském trhu minimální a podle informací, které poskytl litevský výrobce, neprobíhaly v rámci běžného obchodování. Proto závěr zněl, že trh USA má vysokou úroveň hospodářské soutěže, narozdíl od litevského trhu. Konečně a narozdíl od Litvy jsou domácí prodeje v USA reprezentativní v porovnání s vývozem Běloruska a Ukrajiny do Společenství.
(50) To, že při tomto šetření spolupracoval pouze jeden výrobce z USA, nečiní výsledky tohoto šetření neplatnými. Ve skutečnosti ceny tohoto výrobce, které byly použity ke stanovení obvyklé hodnoty, podléhají výše uvedené hospodářské soutěži. Množství prodávaná tímto výrobcem samotným byla reprezentativní i při porovnání s celkovými množstvími vyváženými z Běloruska a Ukrajiny do Společenství.
(51) Ohledně podobnosti přístupu k zemnímu plynu, hlavní surovině při výrobě močoviny, byla rovněž provedena analýza dodávek výrobci močoviny. Bylo potvrzeno, že zatímco americkému výrobci dodával zemní plyn více než jeden dodavatel, jako v případě Ukrajiny, litevský výrobce měl pouze jediného dodavatele a žádné případné alternativní dodavatele. Kromě toho podobně jako v případě Ukrajiny je USA současně výrobcem i dovozcem zemního plynu, zatímco Litva nemá žádné vlastní zdroje zemního plynu.
(52) Komise rovněž porovnala výrobní procesy v USA a v Bělorusku a na Ukrajině a došla k závěru, že technologie užívaná americkým výrobcem byla nejméně tak efektivní jako technologie užívaná běloruskými a ukrajinskými výrobci.
(53) Rovněž bylo argumentováno, že Litva by měla být použita jako analogická země, protože je předmětem stejného šetření.
(54) Komise bere na vědomí, že čl. 2 odst. 7 základního nařízení stanoví, že ve vhodných případech by měla být použita země s tržním hospodářstvím, která je předmětem stejného šetření. Avšak z důvodů uvedených v 49. až 51. bodu odůvodnění nemohla být v tomto šetření Litva považována za vhodnou analogickou zemi.
(55) Jak již bylo uvedeno v 107. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, během OŠ došlo k úpravě vysokých nákladů na zemní plyn v USA. Vysoké náklady na zemní plyn byly výsledkem tržní situace zvláštní pro USA během OŠ. Tato úprava snížila náklady na zemní plyn na úroveň srovnatelnou s jednou z ostatních společností spolupracujících v tomto řízení.
(56) Výrobní odvětví Společenství podporovalo volbu USA jako analogické země. Prohlásilo však, že ceny plynu v USA zaznamenaly pouze mírný vzestup a proto neměly být činěny žádné úpravy v tomto směru. Jakkoli je pravda, že k nejvyššímu vzrůstu cen plynu došlo až ve druhé polovině roku 2000, tj. po OŠ, bylo zjištěno, že během druhé poloviny OŠ již došlo k nezvyklému a zvláštnímu růstu ceny zemního plynu. Proto byla provedená úprava shledána oprávněnou.
(57) Ze všech výše uvedených důvodů závěr zní, že USA jsou vhodnou analogickou zemí s tržním hospodářstvím a nebyly zvoleny nepřiměřeně. Obvyklá hodnota odvozená od domácích prodejů v USA uskutečněných v rámci obvyklého obchodování, která zahrnuje přiměřené a nikoli nadměrné ziskové rozpětí, je proto plně v souladu s požadavky čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení.
ii) Obvyklá hodnota pro společnosti s uděleným STH
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(58) Ukrajinská společnost, jejíž téměř všechny prodeje se uskutečnily v rámci dohod o zpracování, argumentovala, že jako základ pro stanovení její obvyklé hodnoty měly být použity její domácí prodeje. Jako alternativy společnost Komisi navrhla použití obvyklé hodnoty ukrajinského vyvážejícího výrobce, kterému byl udělen STH, nebo konstrukci základu obvyklé hodnoty na základě vlastních údajů společnosti.
(59) V důsledku toho, že přidružený dodavatel plynu nespolupracoval, bylo rozhodnuto, že tato ukrajinská společnost nemohla být sama kvalifikována jako vyvážející výrobce močoviny (viz podrobnosti v 38. a 39. bodu odůvodnění). V důsledku toho nebyla stanovena žádná obvyklá hodnota.
(60) Jak bylo oznámeno v 138. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním cle, bylo dále šetřeno, zda byly nutné úpravy dalších nákladových faktorů a zejména odpisů ukrajinského vyvážejícího výrobce, pro kterého byla obvyklá hodnota odvozena od jeho vlastních údajů.
(61) Porovnání nákladů na odpisy zahrnutých ve výrobních nákladech různých výrobních zařízení spolupracujícího výrobce v analogické zemi s odpisy ukrajinského výrobce ukázalo určité rozdíly. Tyto rozdíly však mohly být způsobeny více faktory a v žádném případě nemohly odůvodnit úpravu nákladů ukrajinského výrobce. Kromě toho, protože obvyklá hodnota pro tohoto ukrajinského výrobce byla odvozena od domácích prodejů, měla by jakákoli změna nákladů nejvýše zanedbatelný vliv. Proto nebyly provedeny žádné úpravy.
Vývozní cena
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(62) Dvě společnosti na Ukrajině, jejichž vývozy se uskutečnily na základě dohod o zpracování a proto byly vyloučeny z dumpingových výpočtů, navrhovaly, že jejich vývozní cena by měla být konstruována na základě transformačního poplatku účtovaného jejich vývozním zákazníkům, zvýšeného o náklady na plyn, které platí společnosti nebo jiný vyvážející výrobce na Ukrajině, a přiměřený zisk.
(63) Pro jednu ze společností, v důsledku toho, že přidružený dodavatel plynu nespolupracoval, byly její vývozní ceny neověřitelné, ale tato společnost nemohla být sama kvalifikována jako vyvážející výrobce močoviny (viz podrobnosti v 38 a 39. bodu odůvodnění). V důsledku toho pro ni nebyla stanovena žádné individuální dumpingové rozpětí.
(64) Ohledně druhé společnosti není navrhovaná metodologie v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Účelem tohoto článku není stanovit alternativní metody k určení vývozních cen v případech neposkytnuté spolupráce, ale vzít v úvahu podíl vývozu u dovozce ve Společenství spřízněného nebo přidruženého k vyvážejícímu výrobci. Konstrukce navrhovaná ukrajinskými společnostmi, narozdíl od čl. 2 odst. 9 základního nařízení, není založena na žádné prodejní ceně poskytované nezávislému subjektu. Namísto toho používá jako výchozí bod výrobní náklady (metodu používanou pro konstrukci obvyklých hodnot, nikoli vývozních cen). Proto byl požadavek zamítnut.
(65) Třetí ukrajinská společnost, která rovněž uskutečnila všechny své vývozní prodeje v rámci dohod o zpracování, argumentovala, že namísto nejnižších vývozních cen by měla být použita průměrná vývozní cena ostatních ukrajinských vyvážejících výrobců.
(66) Neexistoval však žádný důvod, pro by měla průměrná vývozní cena ostatních ukrajinských vyvážejících výrobců být přesnější. V případech odmítnuté spolupráce orgány Společenství obvykle používají vážený průměr vývozní ceny transakcí s nejnižšími vývozními cenami, které současně představují značné množství vývozních množství s ověřitelnými cenami.
Porovnání
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(67) Dvě ukrajinské společnosti a jedna běloruská společnost požadovaly, aby jim Komise poskytla základní informace, které by jim umožnily požadovat přirozené srovnatelné výhody.
(68) Protože v řízení spolupracovala pouze jedna americká společnost, nebylo možné zveřejnit žádné konkrétní důkazy o výrobních a prodejních údajích této společnosti, aniž by bylo porušeno pravidlo důvěrnosti. Ostatní základní údaje (geografická poloha, přístup k surovinám atd.) jsou veřejně známy. Orgány Společenství analyzovaly dostupné informace a ze své vlastní iniciativy provedly nutné úpravy. Připomíná se, že v USA byly během OŠ zjištěny nezvykle vysoké ceny zemního plynu a v důsledku toho snížila úprava nákladů na plyn pro spolupracující americkou společnost náklady na plyn na úroveň srovnatelnou s jednou z dalších společností spolupracujících ve stejném řízení.
(69) Tři ukrajinské společnosti a běloruská společnost nesouhlasily s tím, že Komise provedla pro vnitrostátní dopravu úpravu vývozní ceny, založenou na železničních tarifech v analogické zemi. Argumentovaly, že by měly být použity ukrajinské nebo alternativně litevské tarify.
(70) Železniční tarify na Ukrajině a v Bělorusku, zemích, které dosud nefungují podle podmínek tržního hospodářství, stanoví stát a proto je nelze považovat za tarify odrážející obvyklé tržní ceny. Podle dlouho zavedeného postupu orgány Společenství zakládají úpravy pro tento druh vnitrozemské dopravy pro země podle čl. 2 odst. 7 základního nařízení na ověřených údajích z analogické země, pokud jsou k dispozici. Při udělování STH některým z ukrajinských společností bylo rovněž konkrétně uvedeno, že určité nákladové faktory by mohly být upraveny tak, aby byly v souladu s obvyklou tržní hodnotou. Proto není odůvodněna žádná změna prozatímních zjištění.
(71) Rovněž bylo žádáno, aby byly uplatněny nižší tarify, protože ukrajinští vyvážející výrobci užívají vlastní železniční vagóny pro velké zásilky, včetně vracení prázdných vagónů.
(72) Informace od výrobce v analogické zemi ukázaly, že úprava o použití vlastních vagónů byla odůvodněná. Proto byly výpočty příslušným způsobem upraveny.
(73) Ukrajinské a běloruské společnosti argumentovaly, že úprava o fyzické rozdíly mezi "granulovanou" močovinou prodávanou na domácím trhu analogické země a "perličkovou" močovinou vyváženou těmito zeměmi by měla být odvozena od cenových rozdílů na evropském trhu.
(74) Protože však je cílem určit obvyklou hodnotu perličkové močoviny na trhu analogické země, musí být úprava založena na cenovém rozdílu na stejném trhu. Provedená úprava byla proto odvozena od cenových rozdílů na trhu USA. Použití trhu Společenství se nejeví jako vhodné vzhledem k tomu, že cenový rozdíl na tomto trhu bude s největší pravděpodobností ovlivněn dumpingovými postupy. V důsledku toho byl požadavek zamítnut.
(75) Dvě ukrajinské společnosti a společnost v Bělorusku rovněž požadovaly úpravu obchodní úrovně, protože údajně prodávaly pouze obchodníkům.
(76) Vyvážející výrobci na Ukrajině a v Bělorusku vyváželi dotyčný výrobek obchodníkům. Spolupracující výrobce v analogické zemi prodával výrobek rovněž obchodníkům. Část domácích prodejů výrobce z analogické země byla určena pro výrobce směsí. Důkladná analýza funkcí a cen ukázala, že tento požadavek nebyl odůvodněný.
3. Dumpingové rozpětí pro vyšetřované společnosti
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(77) Následně po uvalení prozatímních cel Komise dále zkoumala, zda byly přesně vyčísleny dopravní náklady vykázané litevským vyvážejícím výrobcem, ale placené dovozci. Bylo zjištěno, že tyto náklady byly nadhodnocené v porovnání s údaji získanými od dovozců a s veřejně dostupnými cenami stanovenými pro stejné trasy. Částky dopravních nákladů byly příslušným způsobem přehodnoceny a byly použity skutečné náklady.
(78) Po připomínkách estonského vyvážejícího výrobce ohledně nevhodnosti úpravy hodnoty CIF nevykázaných prodejů pro vyjádření dumpingového rozpětí pro tyto prodeje, provedené v prozatímní fázi, Komise věc podrobněji analyzovala a rozhodla se přehodnotit použitou metodologii. Úprava provedená v prozatímní fázi byla zrušena. Protože však nebyly k dispozici spolehlivé informace poskytnuté společností, rozhodla se Komise založit svá zjištění na informacích, které poskytl Eurostat, protože představují nejspolehlivější dostupné údaje.
(79) Komise provedla prozatímní úpravu hodnoty CIF běloruského vyvážejícího výrobce, použité pro výpočet dumpingového rozpětí. Protože tato úprava byla provedena chybně, byla úprava zrušena.
Dumpingová rozpětí
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(80) Konečná dumpingová rozpětí, vyjádřená jako procento dovozní ceny CIF na hranici Společenství jsou tyto:
Bělorusko
Všechny společnosti: | 63,7 % |
Bulharsko
- Chimco AD: | 90,3 % |
- Ostatní: | 90,3 % |
Chorvatsko
- Petrokemija d.d.: | 72,9 % |
- Ostatní: | 72,9 % |
Estonsko
- JSC Nitrofert: | 37,4 % |
- Ostatní: | 37,4 % |
Libye
- National Oil Corporation: | 48,8 % |
- Ostatní: | 48,8 % |
Litva
- Joint Stock Company Alchema, Jonava: | 10,0 % |
- Ostatní: | 10,0 % |
Rumunsko
- S.C. Amonil S.A. Slobozia | 20,1 % |
- Petrom S.A. Sucursala Doljchim Craiova, Craiova | 40,7 % |
- Sofert S.A., Bacau | 25,2 % |
- Ostatní: | 40,7 % |
Ukrajina
- Cherkassy Azot, Cherkassy | 21,1 % |
- Dnipro Azot, Dněprodzeržinsk | 66,3 % |
- Ostatní: | 82,1 % |
E. ŠKODA
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
1. Definice výrobního odvětví Společenství
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(81) Několik dotčených stran opakovalo svůj požadavek, aby ti výrobci ze Společenství, kteří kupují a dovážejí močovinu ze zemí zahrnutých do tohoto řízení, byli vyloučeni z definice výrobního odvětví Společenství.
(82) Jak uvádí 156. bod odůvodnění prozatímního nařízení, tyto nákupy byly z velké části malé co do objemu a měly pokrýt výpadky výroby v důsledku údržbových prací. Jedna společnost, která provedla větší nákupy, ve výši zhruba 20 % své vlastní výroby v OŠ, tak učinila, aby doplnila svůj sortiment výrobků. Šetření ukázalo, že tato společnost je především výrobce močoviny a nikoli dovozce a že nejsou žádné důvody pro její vyloučení z definice výrobního odvětví Společenství. V každém případě by takové vyloučení nemělo žádný podstatný vliv na zjištění stavu věci nebo úroveň uvalených cel.
(83) V souladu s tím se potvrzují zjištění v 157. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba Společenství
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(84) Protože neexistují žádné nové informace, potvrzují se zjištění týkající se potřeby Společenství uvedená v 158. a 159. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Dovozy z uvedených zemí
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(85) Bylo tvrzeno, že dovozy močoviny pocházející z Rumunska by neměly být kumulovány s dovozy z jiných zemí zahrnutých do tohoto řízení. Požadavek byl odůvodněn tím, že objemy dovozů a podíly na trhu se v uvedeném období vyvíjely odlišně.
(86) V bodu 162. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo určeno, že:
- dovozy ze všech uvedených zemí byly podstatné a značně přesahovaly úrovně stanovené v čl. 5 odst. 7 základního nařízení,
- všechna zjištěná dumpingová rozpětí přesáhly minimální úrovně a všichni vyvážející výrobci prodávali za ceny nižší nežli ceny výrobního odvětví Společenství,
- ceny dovážené močoviny i močoviny vyráběné ve Společenství ve sledovaném období značně poklesly.
(87) Objem dovozů močoviny z Rumunska sledoval trend ceny močoviny na trhu Společenství tj. existoval zde určitý vztah mezi cenami a objemem dovozů z Rumunska v průběhu sledovaného období. V roce 1999, kdy byly ceny nejnižší, neexistoval téměř žádný dovoz z Rumunska. To je důkaz cenové průhlednosti trhu Společenství. Rovněž to ukazuje, že rumunští vývozci se stáhnou z trhu, pokud ceny klesnou příliš hluboko. Nicméně, s částečným zotavením cen mezi rokem 1999 a OŠ (164. bod odůvodnění prozatímního nařízení) rumunské dovozy značně vzrostly a podíl na trhu během OŠ dosáhl 2,3 %. Z uvedených zemí bylo Rumunsko čtvrtým největším vývozcem do Společenství během OŠ.
(88) Tento trend dovozů však nebyl zvláštní pouze pro Rumunsko. Dovozy z několika uvedených zemí rovněž sledovaly podobný vývoj klesajících dovozů mezi rokem 1996 a 1999, pak následoval velký návrat na trh Společenství během OŠ. K tomu došlo při celkovém růstu objemu dovozů z uvedených zemí v jednotlivých letech sledovaného období. K jediné změně došlo v podílu těchto dovozů mezi uvedenými zeměmi v souladu s cenami. To je dalším důkazem hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a není to důvodem pro dekumulaci dovozů z Rumunska nebo kterékoli jiné z uvedených zemí.
(89) Ze všech výše uvedených důvodů vyplývá, že kritéria stanovená v čl. 3 odst. 4 základního nařízení byla splněna. Zjištění v 162. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se proto potvrzují.
Objem, podíly na trhu a ceny uvedených dovozů
Zemědělci
(90) Z absence nových údajů o objemu a cenách dovozů z uvedených zemí se prozatímní zjištění potvrzují.
Podbízení
Zemědělci
(91) Pro prozatímní závěry bylo podbízení vypočteno porovnáním úrovně cen vývozců na hranice Společenství, z mola, clo vyplaceno (DEQ) s ověřenými cenami výrobců ze Společenství ze závodu. Porovnání bylo provedeno samostatně pro perličkovou, granulovanou, sypanou a pytlovanou močovinu.
(92) Mnoho stran, včetně několika vyvážejících výrobců, požadovalo, aby byly ceny výrobců ze Společenství pro účely porovnání cen stanoveny jako vážený průměr cen na úrovni výrobního odvětví Společenství a nikoli jako cena na úrovni jednotlivých výrobců. Tato metodologie údajně slouží k umělému navyšování rozpětí pomocí nulové úrovně výrobce ze Společenství.
(93) Nejprve je třeba poznamenat, že určení podbízení nebo porovnání cen jsou ukazatelem škody, který má dle čl. 3 odst. 3 základního nařízení prošetřit, "zda došlo ke značnému prodeji za nižší ceny formou dumpingových dovozů v porovnání s cenou stejného výrobku výrobního odvětví Společenství, nebo zda má vliv těchto dovozů jinak podstatným způsobem snižovat ceny".
(94) Je pravda, že ne všechny dovozy z uvedených zemí byly pod cenami každého výrobce ze Společenství. Značný objem vývozu však byl uskutečňován za ceny nižší než ceny výrobního odvětví Společenství. Je také nutno připomenout, že trh močoviny ve Společenství je jak vysoce průhledný, tak velmi citlivý na cenové změny.
(95) Po další analýze bylo zjištěno, že pro uvedené země se podle společností poměr dovozů uskutečněných za ceny nižší nežli ceny ve Společenství pohyboval od 0 % do 56 %, s celkovým průměrem za všechny dovozy ve výši 46 %. Úroveň umělého snížení cen dosáhla až 17 %. Pro tuto analýzu nebylo použito žádného nulování. Vzhledem k problémům se spoluprací vyvážejícího výrobce v Bělorusku (113. bod odůvodnění prozatímního nařízení) a Estonsku (bod odůvodnění 58 prozatímního nařízení), nebylo možné pro tyto společnosti provést toto cenové porovnání. Neexistují však žádné důvody, které by naznačovaly, že jejich výsledky by byly jakkoli odlišné.
(96) Kromě toho je třeba přihlédnout k tomu, že výrobní odvětví Společenství zaznamenalo během OŠ ztráty (175. bod odůvodnění prozatímního nařízení), tj. ceny výrobního odvětví Společenství byly stlačeny dolů. I u jedné společnosti, která nenabízela výrobky za nižší ceny, byl přesto zjištěn prodej za snížené ceny.
(97) Je proto s konečnou platností zjištěno, že během OŠ došlo jak ke značnému cenovému podbízení ze strany vyvážejících výrobců z uvedených zemí, tak ke snížení cen na trhu Společenství.
(98) Mnoho stížností se týkalo výpočtů vyloučení škody. Ty jsou podrobně řešeny v 114. až 116. a v 121. až 123. bodu odůvodnění. Pokud však byly provedeny úpravy, potvrzuje se, že byly vzaty v úvahu i při posuzování cenového podbízení.
4. Situace výrobního odvětví Společenství
Zemědělci
(99) Po dalším ověření dvou výrobců ze Společenství se v absolutním vyjádření změnily některé ukazatele škody. Tyto změny však nepostačovaly k tomu, aby podstatně ovlivnily trendy ukazatelů škody ve sledovaném období nebo aby změnily prozatímní závěry. Na základě výše uvedeného se potvrzují prozatímní zjištění o podstatné škodě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
Zemědělci
(100) Mnoho dotčených stran opakovalo své tvrzení, že škoda, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, nebyla způsobena dumpingovými dovozy, ale spíše nadměrnými dodávkami močoviny na světový trh. To souvisí s tvrzením některých stran, že škoda, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, byla výsledkem poklesu jeho vývozů, který pak ovlivnil jeho prodej na trhu Společenství.
(101) V tomto ohledu je třeba přihlédnout k tomu, že hodnocení situace výrobního odvětví Společenství bylo založeno na údajích týkajících se prodeje uvedeného výrobku na trhu Společenství. Proto jsou možné negativní vlivy snížených vývozů z výše uvedené analýzy škody vyloučeny.
(102) Kromě toho ve sledovaném období poklesl vývoz výrobního odvětví Společenství o 337000 tun, zatímco prodej na trhu Společenství vzrostl o 172000 tun. Proto, tváří v tvář složitým vývozním podmínkám, bylo výrobní odvětví Společenství schopno odklonit polovinu svých vývozů na trh Společenství.
(103) Současně vzrostla spotřeba Společenství o 1,25 milionů tun, dumpingové dovozy s nízkými cenami vzrostly o 867000 tun (163. bod odůvodnění prozatímního nařízení), a výrobní odvětví Společenství ztratilo 10,3 % z trhu Společenství (173. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Spíše než důvodem, je neschopnost výrobního odvětví Společenství využít rozšiřující se domácí trh při poklesu vývozu důkazem existence škody způsobené dumpingovými dovozy.
(104) Tudíž přebytek dodávek a ztráta vývozů mohly ve skutečnosti ovlivnit pouze výrobní odvětví Společenství (pokud jde o omezenou ztrátu úspor z objemu) z toho důvodu, že dumpingové dovozy mu bránily plně využít výhodu rozšiřování trhu Společenství. Proto závěr zní, že vliv poklesu vývozů ze strany výrobního odvětví Společenství a údajný přebytek dodávek, při samostatném šetření, nebyly dostatečné pro narušení příčinné souvislosti mezi vlivem dumpingových dovozů a podstatnou škodou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství. Závěry v 197. a 198. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
Zemědělci
1. Dovozci/obchodníci
Zemědělci
(105) Po zveřejnění prozatímního nařízení nedošly žádné připomínky od kteréhokoli ze spolupracujících dovozců. Jedno sdružení dovozců však trvalo na tom, že uvalení antidumpingových opatření směřovalo proti zájmu dovozců močoviny a že je pro ně důležitý rozkvět zemědělského odvětví.
(106) Jak bylo uvedeno v 206. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, potřeba dovozů bude trvat. I kdyby měla být cla uvalena v plné výši, vedlo by to ke zvýšení nákladů zemědělců v nejhorším případě o 0,6 %. Zatímco toto zvýšení může vést k určitým změnám ve způsobu, jakým zemědělci pořizují svou močovinu, neexistují důkazy zpochybňující závěry uvedené v 206. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřebitelé
Zemědělci
(107) Po zveřejnění prozatímního nařízení došly připomínky od organizací zemědělců v Rakousku, Itálii, Španělsku a Velké Británii. Žádná z těchto stran nenapadla prozatímní závěr, že cla by při nejhorším vedla ke zvýšení nákladů zemědělců o 0,6 %. Tyto organizace však vznášely námitky proti uvalení opatření a proti závěru, že cenová zvýšení by nebyla promítnuta v plné výši.
(108) Po ověření v zařízení zemědělského družstva se závěr o nákladových důsledcích navrhovaných opatření potvrzuje. Tvrzení, že dopad opatření nebude pocítěn v plné výši, je odvozeno od zkušeností s mnoha jinými antidumpingovými řízeními. Neexistuje žádný důkaz, který by naznačoval, že by k tomu v tomto řízení došlo.
(109) Jakkoli je potvrzena obtížná situace zemědělců, není možné dojít k závěru, že dopad cel by byl takový, aby byla uvalená opatření v rozporu se zájmy Společenství.
Průmysloví spotřebitelé
(110) Nedošly žádné písemné připomínky přímo ze strany kteréhokoli ze spolupracujících průmyslových spotřebitelů močoviny. To naznačuje, že opatření by na tyto spotřebitele močoviny neměla tak významný dopad.
(111) Jeden průmyslový spotřebitel, který rovněž močovinu dováží a prodává, vznesl připomínky prostřednictvím sdružení dovozců. Tato společnost uvádí, že uvalení opatření by ji mohlo nutit k uzavření jejího závodu se ztrátou až 380 pracovních míst. Protože však tato připomínka nebyla vznesena přímo společností a není doložena žádnými důkazy, je tento požadavek zamítnut.
3. Závěr o zájmu Společenství
(112) Za absence nových informací o hlediscích zájmů Společenství se potvrzují závěry v 219. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
H. KONEČNÉ ANTIDUMPINGOVÉ OPATŘENÍ
1. Úroveň vyloučení škody
(113) Pro prozatímní určení byl prodej pod cenou vypočten pomocí porovnání úrovně cen vývozců na hranice Společenství, z mola, clo vyplaceno (DEQ) s ověřenými cílovými cenami výrobců ze Společenství ze závodu. Porovnání bylo provedeno podle společností samostatně pro perličkovou, granulovanou, sypanou a pytlovanou močovinu.
(114) Mnoho vyvážejících výrobců tvrdilo, že úprava provedená pro náklady na vykládku pro dosažení ceny DEQ nebyla dostačující. Rovněž tvrdili, že by měla být zahrnuta přirážka dovozců (zejména obchodníků) v souladu s ostatními nedávnými případy hnojiv.
(115) Další důkazy o skutečných nákladech na vykládku byly získány z několika zdrojů, včetně vyvážejících výrobců, výrobního odvětví Společenství a nezávislých dovozců. Na základě těchto informací byla úprava pro náklady na vykládku příslušným způsobem upravena.
(116) Otázka provedení úpravy pro přirážku dovozců byla v rámci tohoto konkrétního šetření zvážena. Bylo zjištěno, že vyvážející výrobci prodávali močovinu na trhu Společenství prostřednictvím mnoha cest včetně přímého prodeje konečnému spotřebiteli. Nebyly předloženy žádné důkazy o tom, že se ceny lišily podle použité cesty. Spíše bylo zjištěno, že obecně prodejní ceny nezávisely na druhu zákazníka. Nebyly shledány ani podstatné změny mezi prodejními cestami používanými výrobním odvětvím Společenství a cestami, které užívali vyvážející výrobci. Proto byla žádost o úpravu o přirážku dovozců zamítnuta.
(117) Mnoho stran včetně většiny vyvážejících výrobců tvrdilo, že ceny výrobců ze Společenství pro výpočet prodeje pod cenou by měly být váženým průměrem cen na úrovni výrobního odvětví Společenství a nikoli cenou na úrovni jednotlivého výrobce. Bylo tvrzeno, že tato metodologie sloužila k umělému zvýšení rozpětí pomocí vyloučení všech negativních prodejů pod cenou na úrovni výrobce ze Společenství. Kromě toho bylo tvrzeno, že odvozování antidumpingových cel od metodologie výpočtu, která vede k vynulování, porušuje nedávný předpis WTO [3].
(118) Je třeba si připomenout, že výpočet prodeje pod cenou má prošetřit skutečný rozsah škody, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství dumpingovými dovozy. Aby poskytovalo pravdivý obraz, mělo by každé cenové srovnání odrážet hospodářskou realitu. Šetření prokázalo, že hospodářská soutěž na trhu Společenství se odehrává mezi každým jednotlivým vyvážejícím výrobcem a každým jednotlivým výrobcem, který tvoří součást výrobního odvětví Společenství. V tomto ohledu se mimo jiné připomíná, že existuje značné cenové rozpětí a významné rozdíly v geografické poloze výrobců ve Společenství. Proto by měl být rozsah jakéhokoli škodlivého dumpingu způsobeného vyvážejícím výrobcem výrobního odvětví Společenství hodnocen podle skutečné situace na trhu a na základě konkrétních údajů ověřených pro každou společnost.
(119) Porovnání cen podle společností vede k přesnému ocenění plného dopadu, který pocítilo výrobní odvětví Společenství, a nezvyšuje uměle úroveň prodeje pod cenou v tomto případě. Proto je požadavek zamítnut.
(120) Výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že některá močovina dovážená do Společenství byla ve skutečnosti "velká" perličková, která by měla být posuzována jako zvláštní druh močoviny. Dále výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že pro výpočet prodeje pod cenou by měl tento druh být porovnán s cenou "velké" perličkové močoviny vyráběné ve Společenství.
(121) Bylo zjištěno, že výrobní odvětví Společenství skutečně vyrábělo perličky o velkém průměru nebo "velké" perličky a že některé z uvedených zemí tyto perličky do Společenství vyvážely. Jediný rozdíl oproti standardním perličkám spočívá však ve větším průměru. Neexistují žádné důkazy o tom, že by výrobní náklady byly jakkoli vyšší nebo že by "velké" perličky byly během OŠ prodávány s přirážkou. Proto závěr zní, že neexistují důvody, proč by měly být "velké" perličky považovány za zvláštní druh výrobku.
(122) Někteří vyvážející výrobci opakovali svůj požadavek na úpravu o kvalitu jejich výrobku. Nebyly však poskytnuty žádné podpůrné důkazy. Na trhu nebyly ani zjištěny žádné problémy s rumunskou močovinou. Požadavek se proto zamítá.
(123) Je nutno připomenout, že pro výpočet vyhovující ceny v prozatímní fázi bylo použito ziskové rozpětí ve výši 8 % z nákladů a nikoli 8 % z obratu, jak uvádí 222. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Určité spolupracující strany argumentovaly, že ziskové rozpětí by mělo být omezeno na 5 %, jako v případě předešlých antidumpingových řízení týkajících se dusíkatých hnojiv, jakož i v řízení týkajícím se močoviny z Ruska [4]. Ze své strany výrobní odvětví Společenství znovu předložilo požadavek, podle kterého by bylo vhodnější ziskové rozpětí ve výši 15 % výnosu z použitého kapitálu (return on capital employed - ROCE).
(124) Potvrzuje se, že určení příslušného ziskového rozpětí v tomto řízení je založeno na hodnocení ziskového rozpětí, se kterým by Společenství mohlo přiměřeně počítat za obvyklých podmínek hospodářské soutěže, pokud by neexistovaly dumpingové dovozy. Proto je založeno na hodnocení faktů v daném případě a nikoli na hodnocení faktů v jiných řízeních týkajících se jiných výrobků a/nebo jiných období šetření.
(125) Z důvodů uvedených v 223. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se požadavek odvozování rentability od ROCE zamítá.
(126) Vzhledem k výše uvedenému a vzhledem k tomu, že nejsou k dispozici žádné důkazy o tom, že určení 8 % ziskového rozpětí není správné, se potvrzují závěry v 221. až 227. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(127) Informace získané a údaje ověřené po zveřejnění prozatímního nařízení, včetně ověřených informací od dvou dalších výrobců ze Společenství, byly ve vhodných případech do výpočtů rovněž zahrnuty.
2. Výše a podoba cel
(128) Ve světle výše uvedeného se má za to, že v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by měla být uvalena konečná antidumpingová cla na úrovni zjištěných škodlivých rozpětí nebo dumpingových rozpětí na dovozy močoviny pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny, podle toho, která rozpětí budou nižší.
(129) Pokud jde o reziduální clo, která má být uplatněno na nespolupracující vyvážející výrobce, bylo reziduální clo stanoveno na základě nejvyššího cla stanoveného pro spolupracující vývozce v každé zemi.
(130) Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v zájmu slučitelnosti s předchozím řízením by cla měla mít podobu minimální dovozní ceny, jako v případě močoviny z Ruska.
(131) Jak je však uvedeno v 231. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, v zájmu zajištění účinnosti opatření a odrazení od cenové manipulace, která byla pozorována v některých předešlých řízeních týkajících se stejné obecné kategorie výrobků, tj. hnojiv, měla by mít konečná cla podobu určité částky za tunu. Proto se požadavek zamítá.
(132) Na základě výše uvedených skutečností jsou konečné sazby cel tyto:
Země | Společnost | Základ antidumpingového cla (%) | Konečné clo (EUR/t) |
Bělorusko | Jediné rozpětí pro celou zemi | 8,0 | 7,81 |
Bulharsko | Chimco AD | 24,2 | 21,43 |
Ostatní | 24,2 | 21,43 |
Chorvatsko | Petrokemija d.d. | 9,4 | 9,01 |
Ostatní | 9,4 | 9,01 |
Estonsko | JSC Nitrofert | 11,4 | 11,45 |
Ostatní | 11,4 | 11,45 |
Libye | National Oil Corporation | 12,5 | 11,55 |
Ostatní | 12,5 | 11,55 |
Litva | Joint Stock Company Achema | 10,0 | 10,05 |
Ostatní | 10,0 | 10,05 |
Rumunsko | S.C. Amonil S.A. Slobozia | 6,7 | 7,20 |
Petrom S.A. Sucursala Doljchim Craiova, Craiova | 5,7 | 6,18 |
Sofert S.A., Bacau | 7,6 | 8,01 |
Ostatní | 7,6 | 8,01 |
Ukrajina | Open Join Stock Company Cherkassy Azot, Cherkassy | 18,7 | 16,27 |
Join Stock Company Dnipro Azot, Dněprodzeržinsk | 9,2 | 8,85 |
Ostatní | 19,5 | 16,84 |
(133) Sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě tohoto šetření. Proto odrážejí situaci zjištěnou během tohoto šetření u uvedených společností. Tyto sazby cla (oproti celostátně platným clům uvaleným na "všechny ostatní společnosti") lze proto uplatňovat výlučně na dovozy výrobku pocházejícího z dané země a vyráběného danými společnostmi a tudíž konkrétními uvedenými právními subjekty. Dovážený výrobek vyráběný kteroukoli jinou společností, která není výslovně uvedena ve výkonné části tohoto nařízení se svým jménem a adresou, včetně subjektů příbuzných subjektům výslovně uvedeným, nemůže využívat tyto sazby a podléhá sazbě cla platné pro "všechny ostatní společnosti".
(134) Jakýkoli požadavek na uplatnění těchto individuálních celních sazeb pro jednotlivé společnosti (např. po změně jména subjektu nebo po založení nového výrobního nebo obchodního subjektu) by měl být ihned zaslán Komisi [5] se všemi příslušnými informacemi, zejména o jakékoli změně činnosti společnosti spojené s výrobou, domácím prodejem a vývozem souvisejícím např. s takovou změnou jména nebo změnou výrobních nebo obchodních subjektů. Komise ve vhodných případech po konzultaci s poradním výborem změní nařízení pomocí aktualizace seznamu společností požívajících individuálních sazeb cla.
3. Výběr prozatímních cel
(135) S přihlédnutím k zjištěnému rozsahu dumpingového rozpětí a ve světle škody způsobené výrobnímu odvětví Společenství je považováno za nutné, aby částky zajištěné formou prozatímního antidumpingového cla, uvaleného prozatímním nařízením, byly s konečnou platností vybrány konečnou sazbou cla. V případě, kdy konečná cla budou vyšší než prozatímní cla, budou s konečnou platností vybrány pouze částky zajištěné na úrovni prozatímních cel.
4. Závazky
(136) Po uvalení prozatímních opatření vyvážející výrobci z Běloruska, Chorvatska, Libye, Rumunska a Ukrajiny nabídli cenové závazky v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Vyvážející výrobci v Estonsku a Litvě obnovili své nabídky závazků, již předložených v prozatímní fázi, ale zamítnutých z důvodů uvedených v 236. a 237. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(137) Připomíná se, že Komise již přijala závazek bulharského vyvážejícího výrobce v prozatímní fázi tohoto řízení (viz 236. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Jak je uvedeno v 128. bodu odůvodnění, začlenění nových údajů do konečného výpočtu škodlivého rozpětí mělo vliv na zjištěnou úroveň vyloučení škody. Minimální cena v závazku byla proto v souladu s tím přijata.
(138) Po zveřejnění prozatímního zjištění vzneslo stěžující si výrobní odvětví Společenství námitku proti rozhodnutí Komise přijmout závazek od bulharského vyvážejícího výrobce. V tomto ohledu bylo argumentováno tím, že daná společnost byla spojena - nebo měla blízké technické a průmyslové vztahy - s ostatními vývozci a/nebo výrobci dusíkatých hnojiv včetně močoviny se sídlem v Bulharsku, Bělorusku a na Ukrajině, což by znamenalo silný potenciál pro kompenzační dohody. Kromě toho výrobní odvětví Společenství vyjádřilo obavy o schopnost tohoto vyvážejícího výrobce dodržet povinnosti ze závazku vyplývající.
(139) V obecnějším rámci výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že závazky a tudíž minimální ceny budou nevhodným opatřením pro dusíkatá hnojiva včetně močoviny.
(140) Je třeba připomenout, že výrobní odvětví Společenství nemohlo doložit svá tvrzení ohledně vyvážejícího výrobce v Bulharsku dostatečnými důkazy. Kromě toho šetření Komise tato tvrzení nepotvrdilo a proto bylo nutné je zamítnout. Pokud jde o vhodnost závazku, je třeba vzít v úvahu, že takové hodnocení by se mělo především zaměřit na konkrétní situaci společnosti. Proto bylo zjištěno, že daná společnost vyrábí a vyváží jen močovinu a že je v tomto případě velmi pravděpodobné účinné sledování závazku.
(141) V každém případě při očekávaném porušení, při porušení nebo odstoupení od závazku lze uvalit antidumpingové clo podle čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení.
(142) Všechny ostatní obdržené nabídky závazků byly rovněž podrobně analyzovány. Z tohoto zkoumání vyplynuly dvě hlavní překážky přijatelnosti těchto nabídek závazků:
(143) Uvedení vyvážející výrobci v Litvě, Rumunsku, Chorvatsku, Ukrajině a Libyi jsou výrobci různých druhů hnojiv a/nebo jiných chemických výrobků a v minulosti trvale vyváželi tyto výrobky běžným zákazníkům (hlavně obchodníkům) ve Společenství. Tato praxe přináší vážné riziko křížové kompenzace, tzn. že ceny by mohly být formálně dodržovány, ale ceny za jiné výrobky by byly sníženy. Tím by bylo snadné obejít závazek dodržování minimální ceny močoviny a bylo by nanejvýš obtížné jej účinně sledovat.
(144) Kromě toho určití výrobci (z Estonska, Ukrajiny, Běloruska) tvrdili, že nemohou ovlivnit místo určení a/nebo prodejních podmínek svých vývozů močoviny nebo je dokonce neznají, zatímco z úředních statistik bylo zjevné, že výrobek byl v průběhu doby šetření vyvážen do Společenství ve velkých množstvích. Připomíná se, že pokud tyto společnosti neposkytly v tomto ohledu dostatečné údaje, neměla Komise jinou možnost nežli použít pro stanovení vývozních cen známé údaje v souladu s článkem 18 základního nařízení. Kromě toho určití vývozci (Libye, Estonsko) během šetření celkově spolupracovali nedostatečně. Tyto skutečnosti byly považovány za nepřiměřeně zvyšující riziko přijmutí závazku a záruky řádného sledování jsou díky nim nedostatečné.
(145) Z výše uvedených důvodů závěr zní, že žádný ze závazků nabídnutých po zveřejnění konečných zjištění by neměl být přijat.
(146) Dotčené strany byly v tomto smyslu informovány a dotyčným vývozcům byly podrobně sděleny důvody, proč nelze přijmout nabízený závazek. Poradní výbor byl konzultován,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu močoviny, též ve vodném roztoku, kódů KN 31021010 a 31021090, pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny.
2. Sazby konečného antidumpingového cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro výrobek uvedený v odstavci 1 tyto:
Země původu | Výrobce | Konečné antidumpingové clo (EUR/t) | Doplňkový kód TARIC |
Bělorusko | Všechny společnosti | 7,81 | - |
Bulharsko | Všechny společnosti | 21,43 | A999 |
Chorvatsko | Všechny společnosti | 9,01 | - |
Estonsko | Všechny společnosti | 11,45 | - |
Libye | Všechny společnosti | 11,55 | - |
Litva | Všechny společnosti | 10,05 | - |
Rumunsko | S.C. Amonil S.A. Slobozia | 7,20 | A264 |
Petrom S.A. Sucursala Doljchim Craiova, Craiova | 6,18 | A265 |
Sofert S.A., Bacau | 8,01 | A266 |
Všechny ostatní společnosti | 8,01 | A999 |
Ukrajina | Open Join Stock Company Cherkassy Azot, Cherkassy | 16,27 | A268 |
Join Stock Company Dnipro Azot, Dněprodzeržinsk | 8,85 | A269 |
Ostatní | 16,84 | A999 |
3. V případech, kdy bylo zboží poškozeno před vstupem do volného oběhu, a proto se poměrným způsobem rozděluje cena skutečně zaplacená nebo splatná pro určení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 22. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [6], snižuje se částka antidumpingového cla vypočtená na základě odstavce 2 výše o procentní část odpovídající rozdělení ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Dovozy se osvobozují od antidumpingových cel uvalených článkem 1 za předpokladu, že je vyrobí a přímo vyváží (tj. odesílá a fakturuje) prvnímu nezávislému zákazníkovi ve Společenství v postavení dovozce níže uvedená společnost, která nabídla závazek, jež Komise přijala, v případě, že tyto dovozy jsou v souladu s odstavcem 2.
Země | Společnost | Doplňkový kód TARIC |
Bulharsko | Chimco AD az Mezdra, 3037 Vratza | A272 |
2. a) Je-li předloženo prohlášení o propuštění do volného oběhu podle závazku, bude osvobození od cla podmíněno předložením platné obchodní faktury vystavené společností uvedenou v odstavci 1 celním úřadům členského státu.
b) Faktura pro dovoz v rámci závazku musí splňovat požadavky na tyto faktury uvedené v závazku, který přijala Komise, jejichž základní prvky jsou uvedeny v příloze.
c) Osvobození od cla je dále podmíněno tím, že na celnici bude předloženo zboží přesně odpovídající popisu na obchodní faktuře.
3. Dovozy doložené takovou fakturou v rámci závazku jsou deklarovány podle doplňkového kódu uvedeného v odstavci 1.
Článek 3
Částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla uloženého nařízením (ES) č. 1497/2001 se s konečnou platností vyberou ve výši konečně uložené celní sazby na dovoz močoviny, též ve vodném roztoku, kódů KN 31021010 a 31021090, pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují. Pokud je sazba uloženého konečného cla vyšší než sazba prozatímního cla, vybere se pouze částka zajištěná ve výši prozatímního cla.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. ledna 2002.
Règlement (CE) no 92/2002 du Conseil
du 17 janvier 2002
instituant un droit antidumping définitif et portant perception définitive du droit provisoire institué sur les importations d'urée originaire du Belarus, de Bulgarie, de Croatie, d'Estonie, de Libye, de Lituanie, de Roumanie et d'Ukraine
LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
vu le règlement (CE) n° 384/96 du Conseil du 22 décembre 1995 relatif à la défense contre les importations qui font l'objet d'un dumping de la part de pays non membres de la Communauté européenne(1), et notamment son article 9,
vu la proposition présentée par la Commission après consultation du comité consultatif,
considérant ce qui suit:
A. MESURES PROVISOIRES
(1) Par le règlement (CE) n° 1497/2001(2) (ci-après dénommé "règlement provisoire"), la Commission a institué un droit antidumping provisoire sur les importations d'urée relevant des codes NC 3102 10 10 et 3102 10 90 et originaire du Belarus, de Bulgarie, de Croatie, d'Estonie, de Libye, de Lituanie, de Roumanie et d'Ukraine.
(2) Par le même règlement, il a été décidé de clôturer la procédure concernant les importations d'urée originaire d'Égypte et de Pologne.
B. SUITE DE LA PROCÉDURE
(3) À la suite de la notification des faits et considérations essentiels sur la base desquels il a été décidé d'instituer des mesures provisoires à l'encontre des importations d'urée originaire du Belarus, de Bulgarie, de Croatie, d'Estonie, de Libye, de Lituanie, de Roumanie et d'Ukraine, plusieurs parties intéressées ont présenté des observations par écrit. Les parties qui l'ont demandé ont également eu la possibilité d'être entendues.
(4) La Commission a continué à rechercher et à vérifier toutes les informations jugées nécessaires aux fins de ses conclusions définitives.
(5) Des visites de vérification supplémentaires ont été effectuées dans les locaux des sociétés suivantes:
Producteurs communautaires
- Fertiberia, Madrid.
- Hydro Agri France, Paris.
Utilisateurs dans la Communauté
- Libera Associazione Agricoltori Cremonesi, Cremona.
(6) Toutes les parties ont été informées des faits et considérations essentiels sur la base desquels il était envisagé de recommander l'institution de droits antidumping définitifs et la perception définitive des montants déposés au titre des droits provisoires. Un délai leur a également été accordé afin qu'elles puissent formuler leurs observations à la suite de cette notification.
(7) Les commentaires présentés oralement et par écrit par les parties ont été examinés et, le cas échéant, les conclusions provisoires ont été modifiées pour en tenir compte.
C. PRODUIT CONCERNÉ ET PRODUIT SIMILAIRE
(8) En l'absence de commentaires, la définition du produit concerné et du produit similaire, énoncée aux considérants 9 à 12 du règlement provisoire, est confirmée.
D. DUMPING
1. Pays à économie de marché
Valeur normale
Application de l'article 18 du règlement de base
(9) Le producteur-exportateur libyen a affirmé que le considérant 63 du règlement provisoire ne reflétait pas fidèlement le niveau de coopération apporté. Il a avancé que la Commission savait, et avait implicitement accepté, que l'ensemble des comptes de la société couvrant toutes les activités du groupe ne lui serait pas présenté, pour des raisons de confidentialité. Il a également fait valoir que la législation comptable libyenne n'exigeait pas la publication de comptes vérifiés; conformément à l'article 2, paragraphe 5, du règlement de base, la Commission n'aurait donc pas dû rejeter les données communiquées par la société pour ce motif.
(10) En ce qui concerne le degré de coopération, la Commission n'a jamais indiqué qu'elle acceptait le refus de la société de présenter des documents comptables essentiels. Au contraire, à plusieurs reprises, elle a informé le producteur-exportateur de la possibilité d'appliquer l'article 18 du règlement de base, notamment de faire usage des meilleures données disponibles, en raison du faible degré de coopération. Néanmoins, la société est restée sur sa position et n'a pas présenté les informations essentielles nécessaires pour vérifier, entre autres, les ventes intérieures et le coût de production du produit concerné. Dans ces circonstances, et afin de déterminer la valeur normale pour la société concernée, les services de la Commission n'ont eu d'autre choix que de faire usage des données disponibles, à savoir les informations fournies par le plaignant, conformément à l'article 18 du règlement de base. Compte tenu de ce qui précède, il est faux d'affirmer, comme le fait la société, que l'absence de publication de comptes vérifiés est à l'origine du recours aux données disponibles aux fins de la détermination de la valeur normale.
(11) Le bien-fondé de cette approche est également confirmé par le fait que les données communiquées ont été utilisées chaque fois qu'il a été possible de les vérifier et de les comparer aux comptes internes de la société, notamment aux fins de la détermination du prix à l'exportation pratiqué par le producteur-exportateur libyen (voir les considérants 67 à 72 du règlement provisoire).
(12) Le même producteur-exportateur a fait valoir que sa valeur normale aurait dû être établie sur la base du prix de vente intérieur réel, ou construite à partir de ses propres données comptables, plutôt que fondée sur les données présentées dans la plainte par l'industrie communautaire. Il a avancé que, à cet effet, tous les éléments de preuve et toutes les informations nécessaires concernant la production et les ventes d'urée sur le marché intérieur libyen avaient été communiqués.
(13) La société a systématiquement omis de présenter des informations essentielles dans sa réponse au questionnaire et elle n'a jamais expliqué de manière satisfaisante les incohérences et les contradictions relevées pendant la visite de vérification, bien que celles-ci lui aient été expressément signalées par la Commission dans ses demandes écrites d'éclaircissement et d'informations complémentaires et lors de sa visite de vérification sur place. Il n'a donc pas été possible d'établir l'exactitude et le caractère exhaustif des ventes intérieures déclarées, ni du coût de production communiqué. En conséquence, en ce qui concerne la présentation d'éléments de preuve et d'informations liés à la production et aux ventes d'urée sur le marché intérieur libyen, les conclusions énoncées aux considérants 64 et 65 du règlement provisoire sont confirmées.
(14) Comme il est indiqué au considérant 66 du règlement provisoire, en l'absence d'autres informations fiables, la valeur normale pour le producteur-exportateur libyen a dû être établie sur la base des informations présentées dans la plainte, conformément à l'article 18 du règlement de base.
(15) Le même producteur-exportateur a fait valoir que, en tout état de cause, la marge bénéficiaire utilisée dans la plainte pour construire la valeur normale était surévaluée. À l'appui de sa contestation, il a avancé que les marges bénéficiaires dans le secteur de l'urée étaient traditionnellement peu élevées.
(16) Sur la base des conclusions relatives à d'autres producteurs-exportateurs ayant coopéré à la présente procédure, la Commission a jugé approprié de revoir le niveau de la marge bénéficiaire utilisée pour construire la valeur normale du producteur-exportateur libyen.
(17) Comme il est indiqué au considérant 22 du règlement provisoire, conformément à l'article 2, paragraphe 6, point c), du règlement de base, la marge bénéficiaire moyenne réalisée par les producteurs-exportateurs ayant coopéré à la présente enquête lors de la vente du produit concerné sur leur marché intérieur a été utilisée pour construire la valeur normale des producteurs-exportateurs pour lesquels la marge bénéficiaire n'a pas pu être établie conformément au chapeau de l'article 2, paragraphe 6, du règlement de base ou à ses points a) et b). Considérant qu'aucune raison valable justifiant l'application d'une marge bénéficiaire différente pour le producteur-exportateur libyen n'a pu être identifiée, et en l'absence d'informations plus appropriées, il a été décidé de conserver la même marge au stade définitif aux fins de l'établissement de la valeur normale.
Valeur normale fondée sur les ventes intérieures
(18) Deux producteurs-exportateurs roumains ont demandé que la valeur normale soit établie sur une base mensuelle en raison de l'inflation sévissant en Roumaine pendant la période d'enquête. Cette méthode a été utilisée au stade provisoire pour tous les producteurs-exportateurs roumains.
(19) Après l'institution des droits antidumping provisoires, cette approche a toutefois été revue. L'enquête a montré que les effets de l'inflation ne justifiaient par le calcul de valeurs normales mensuelles. Les services de la Commission ont pour pratique constante d'établir des valeurs normales moyennes pour la période d'enquête, sauf circonstances particulières telles qu'une hyperinflation, par exemple. Ce n'était toutefois pas le cas pour la Roumanie.
(20) Il a donc été jugé approprié d'établir la valeur normale pour chaque producteur-exportateur roumain au stade définitif sur la base du prix moyen payé sur le marché intérieur pendant la période d'enquête.
Valeur normale construite
(21) L'industrie communautaire a fait valoir qu'aux fins de la détermination de la marge bénéficiaire utilisée pour construire les valeurs normales des producteurs-exportateurs bulgares, estoniens et lituaniens, le rendement minimum des capitaux investis "normalement nécessaire pour assurer la viabilité des activités commerciales dans le secteur de l'urée à moyen terme" aurait dû être utilisé. Elle a avancé que les marges bénéficiaires dans ces pays ne seraient globalement pas fiables, en raison d'"interférences" du système d'économie planifiée dans les méthodes comptables des sociétés concernées.
(22) L'enquête n'a fait apparaître aucun élément de preuve ni aucune information indiquant que les comptes de ces sociétés n'étaient pas fiables et ne devaient donc pas être utilisés pour déterminer la marge bénéficiaire. Par conséquent, les services de la Commission n'ont eu d'autre choix que d'établir les valeurs normales conformément à l'article 2, paragraphes 3 et 6, du règlement de base. Les marges bénéficiaires ont donc été déterminées conformément à l'article 2, paragraphe 6, points b) et c), du règlement de base, à savoir, pour le producteur-exportateur lituanien concerné, sur la base du bénéfice réalisé pour la même catégorie générale de produits fabriqués et vendus sur le marché intérieur et, dans le cas de la Bulgarie et de l'Estonie, sur la base de toute autre méthode raisonnable, à savoir à partir de la marge bénéficiaire moyenne pondérée constatée pour les autres producteurs-exportateurs ayant coopéré à la présente procédure.
(23) Toutefois, le niveau de la marge bénéficiaire qui a été établi conformément à l'article 2, paragraphe 6, point c), du règlement de base sur la base des marges moyennes pondérées des producteurs-exportateurs ayant coopéré affichant des ventes intérieures bénéficiaires a été revu. À la suite de la clôture de la procédure concernant les importations d'urée originaire d'Égypte, les producteurs-exportateurs égyptiens ont été exclus du calcul de la marge bénéficiaire moyenne.
(24) À la suite des commentaires formulés par le producteur-exportateur estonien, la marge bénéficiaire utilisée pour la reconstruction de sa valeur normale a été réévaluée. Un réexamen des conclusions provisoires a fait apparaître que la marge bénéficiaire utilisée (calculée sur la base des ventes d'autres produits par la société) devait être revue, dans la mesure où ces produits ne pouvaient pas être considérés comme faisant partie de la même catégorie générale que le produit concerné (en l'occurrence, les engrais). Dès lors, en l'absence de ventes suffisantes réalisées au cours d'opérations commerciales normales et en l'absence d'autres producteurs-exportateurs estoniens du produit concerné et/ou de ventes de produits relevant de la même catégorie générale par la société estonienne concernée, une autre méthode raisonnable a été appliquée au stade définitif, conformément à l'article 2, paragraphe 6, point c), du règlement de base. À cet égard, la marge bénéficiaire a été fondée sur la marge moyenne pondérée calculée pour les autres producteurs-exportateurs concernés ayant coopéré (de la même manière que pour le producteur-exportateur bulgare, voir considérant 22).
(25) Le producteur-exportateur lituanien a contesté l'utilisation des frais de vente, dépenses administratives et autres frais généraux ainsi que du bénéfice correspondant à la production et aux ventes de nitrate d'ammonium, aux fins de la construction de la valeur normale. Il a fait valoir que l'urée et le nitrate d'ammonium étaient des engrais différents, vendus dans des conditions de concurrence et sur des marchés différents, et pour lesquels le processus de fabrication, la demande, les prix de vente et les coûts étaient différents.
(26) Dans la mesure où il n'existe qu'un seul producteur d'urée en Lituanie et en l'absence de ventes intérieures représentatives, il est possible d'appliquer l'article 2, paragraphe 6, point b), du règlement de base pour déterminer les frais de vente, dépenses administratives et autres frais généraux ainsi que le bénéfice. Par ailleurs, l'urée et le nitrate d'ammonium sont tous deux des engrais azotés et, même si leurs processus de fabrication diffèrent dans une certaine mesure, ils appartiennent tous deux à la même catégorie générale de produits, au sens du règlement de base. Pour répondre pleinement à l'argument soulevé, les marchés et les situations en termes de concurrence ne sont pas très différents (un seul producteur, concurrence des importations). Compte tenu de ce qui précède, il a été décidé de conserver la détermination provisoire.
Prix à l'exportation
(27) En l'absence de commentaires de la part des parties intéressées ou de toute autre constatation susceptible d'infirmer les conclusions provisoires, les prix à l'exportation des producteurs-exportateurs concernés établis au stade provisoire sont confirmés.
Comparaison
Frais de manutention et de chargement
(28) À la suite des commentaires formulés par le producteur-exportateur libyen concernant le calcul des coûts de chargement et de manutention lors de l'exportation du produit concerné vers la Communauté, la Commission a revu ses calculs et y a trouvé une erreur, qui a été dûment corrigée.
2. Pays n'ayant pas une économie de marché
(29) Le producteur-exportateur du Belarus a contesté le fait que la Commission ne l'aurait pas traité en tant que partie ayant coopéré à la procédure. La société a prétendu avoir fourni à la Commission toutes les informations demandées et elle considère que cette dernière ne l'a pas traitée comme une partie ayant coopéré pour la priver des droits attachés à ce statut, à savoir de la possibilité de présenter une offre d'engagement.
(30) Au cours de la présente enquête, le fait que la société n'ait pas fourni les informations requises pour établir un prix à l'exportation vérifiable a conduit à l'application de la règle fixée par l'article 18 du règlement de base pour les parties n'ayant pas coopéré et, par conséquent, à l'usage partiel des "données disponibles", en l'occurrence les chiffres d'exportation communiqués par Eurostat.
(31) Il est néanmoins noté que, contrairement aux allégations de la société, l'application partielle de l'article 18 ne la prive aucunement de ses droits en tant que partie intéressée, en l'occurrence du droit d'être informée, de présenter des commentaires oralement et par écrit, d'avoir accès aux dossiers non confidentiels et de présenter une offre d'engagement.
Statut d'économie de marché
(32) Comme il a été souligné dans les considérants 118 à 130 du règlement provisoire, conformément à l'article 2, paragraphe 7, point b), du règlement de base, trois sociétés ukrainiennes ont demandé à bénéficier du statut d'économie de marché en faisant valoir que les conditions d'une économie de marché prévalaient en ce qui concerne la production et la vente du produit similaire concerné. Il est rappelé que deux de ces sociétés se sont vues accorder ce statut. Le producteur-exportateur ukrainien qui se l'est vu refuser a contesté les conclusions de la Commission relatives à une éventuelle intervention de l'État.
(33) L'industrie communautaire a de nouveau fait valoir que les sociétés ukrainiennes qui produisent et vendent des engrais azotés, notamment l'urée, sont soumises à une intervention significative de l'État et que, de manière générale, aucune d'elles n'aurait dû bénéficier du statut d'économie de marché. Elle a avancé en particulier que le marché ukrainien des engrais était caractérisé par l'existence de contrats de travail à façon, d'accords de troc en chaîne et par l'intervention de l'État dans les coûts énergétiques, les frais d'électricité et de transport, et que tous ces facteurs étaient incompatibles avec une situation d'économie de marché.
(34) Ces arguments soulevés par les producteurs-exportateurs et l'industrie communautaire ont déjà été abordés aux considérants 118 à 130 du règlement provisoire. Il convient cependant d'ajouter qu'il a été estimé que les contrats de travail à façon n'étaient pas, par définition, incompatibles avec le statut d'économie de marché dans la mesure où ils ne peuvent pas nécessairement être considérés comme typiques de l'intervention de l'État. L'intervention de l'État dans les coûts de transport a été prise en compte en utilisant les tarifs applicables dans le pays analogue. Aucun élément n'a démontré que les coûts énergétiques et les frais d'électricité faisaient l'objet d'une distorsion significative du fait d'une intervention de l'État, ni qu'ils ne reflétaient pas largement les valeurs du marché. En outre, les coûts énergétiques et les frais d'électricité ne sont pas des intrants importants dans la production d'urée si on les compare aux coûts liés au gaz naturel.
Traitement individuel
(35) L'industrie communautaire a contesté la décision d'octroyer le bénéfice du traitement individuel à un des producteurs-exportateurs ukrainiens, faisant valoir que la participation de l'État dans cette société permettait son intervention significative.
(36) Toutefois, elle n'a fourni aucune nouvelle information ni aucun élément de preuve montrant que cette prétendue intervention permettrait le contournement des mesures instituées; la demande a donc été rejetée. Les conclusions énoncées au considérant 132 du règlement provisoire sont donc confirmées.
Ventes dans le cadre de contrats à façon
(37) Ainsi qu'il a été exposé dans les considérants 133 à 135 du règlement provisoire, trois sociétés ukrainiennes sont impliquées dans des contrats de travail à façon. Il est rappelé que, dans la législation ukrainienne, le fournisseur des matières premières reste propriétaire du produit fini, la société chargée de la transformation n'acquérant aucun droit de propriété sur les marchandises.
(38) L'enquête a révélé qu'une des sociétés ayant bénéficié du statut d'économie de marché ne pouvait pas être considérée comme un producteur-exportateur du produit concerné. Cette société avait établi une relation d'affaires durable avec une autre société installée dans un pays tiers. Dans le cadre de cette relation, cette dernière était virtuellement l'unique fournisseur des matières premières dans le cadre de contrats de travail à façon (et restait propriétaire des produits durant tout le processus de fabrication). Cette société était aussi activement impliquée dans les ventes à l'exportation du produit concerné. Ces faits montrent clairement que le lien entre ces sociétés dépassait la relation acheteur-vendeur habituelle.
(39) En l'absence de coopération de la part du fournisseur de gaz associé, ni le coût de production total, ni le prix à l'exportation payé ou à payer n'ont pu être établis, ni, a fortiori, vérifiés. Il convient également de noter que, bien que certaines informations sur les prix à l'exportation au premier acheteur indépendant aient été disponibles, elles n'étaient pas vérifiables et n'ont donc pas pu être utilisées pour établir la marge de dumping. En l'absence de coopération de la part du fournisseur associé (propriétaire légal de la matière première et du produit fini), ni la valeur normale, ni le prix à l'exportation de la société ukrainienne concernée n'ont pu être établis avec fiabilité. En conséquence, il n'a pas été possible de déterminer la marge de dumping individuelle de cette société.
(40) Une autre société ukrainienne, qui n'avait pas bénéficié du statut d'économie de marché ni du traitement individuel, a réalisé toutes ses ventes à l'exportation dans le cadre de contrats de travail à façon. En l'absence de coopération de la part de son fournisseur de gaz et en l'absence de prix à l'exportation au premier acheteur indépendant vérifiables, les prix de ces transactions ont été établis selon la méthode exposée au considérant 66, aux fins de l'évaluation de la marge de dumping à l'échelle nationale.
(41) Enfin, une troisième société a réalisé une partie de ses ventes, tant intérieures qu'à l'exportation, dans le cadre de contrats de travail à façon. De la même manière, en l'absence de coopération de la part de ses fournisseurs et en l'absence de prix au premier acheteur indépendant vérifiables, les services de la Commission n'ont eu d'autre choix que de ne pas tenir compte de l'ensemble des ventes réalisées dans le cadre de ces contrats. Les ventes intérieures restantes étaient encore représentatives, comme il a été établi au considérant 138 du règlement provisoire.
(42) Deux autres sociétés ukrainiennes qui avaient aussi réalisé des ventes sur la base de contrats de travail à façon et dont les fournisseurs de gaz ont également refusé de coopérer ont néanmoins fait valoir que les données sur les ventes qu'elles avaient communiquées étaient exactes et fiables et qu'elles avaient fourni des éléments de preuve suffisants permettant de prendre en compte ces transactions aux fins de la détermination de la valeur normale ou du prix à l'exportation.
(43) Pendant la visite de vérification, il a été constaté que ni les prix facturés ni les paiements concernant l'urée ne figuraient dans les registres comptables de ces sociétés. En l'absence de coopération de la part des fournisseurs de gaz, dans les comptes desquels ces données auraient normalement dû figurer, et en l'absence de tout élément de preuve des paiements réellement effectués pour ces transactions, les informations fournies n'ont pas pu être vérifiées et n'ont donc pas été acceptées.
Valeur normale
i) Pays analogue
(44) Trois producteurs-exportateurs ukrainiens ont fait valoir que leur valeur normale n'aurait pas dû reposer sur les prix intérieurs et les coûts dans un pays analogue, mais sur les ventes intérieures d'un producteur-exportateur ukrainien ayant bénéficié du statut d'économie de marché.
(45) Les services de la Commission ont pour pratique constante, conformément à l'article 2, paragraphe 7, point b), du règlement de base, de déterminer la valeur normale sur la base des paragraphes 1 à 6 de l'article 2 du règlement de base uniquement pour les producteurs en mesure de démontrer qu'ils opèrent dans les conditions d'une économie de marché. Pour tous les autres producteurs du même pays, la valeur normale est déterminée sur la base de l'article 2, paragraphe 7, point a), à savoir sur la base du prix ou de la valeur construite dans un pays tiers à économie de marché, ou sur toute autre base raisonnable prévue par cet article. Rien ne justifie donc une modification des conclusions provisoires à cet égard.
(46) Le producteur-exportateur du Belarus, trois producteurs-exportateurs ukrainiens, les gouvernements du Belarus et de l'Ukraine et une association d'importateurs ont contesté le choix des États-Unis comme pays analogue, en faisant valoir que la Lituanie représenterait un pays tiers à économie de marché plus approprié.
(47) Ces parties ont avancé que les États-Unis n'étaient pas un choix approprié, en raison du coût élevé du gaz dans ce pays, qui conduirait à une distorsion des prix de l'urée, de l'écart entre son niveau de développement économique et celui du Belarus et de l'Ukraine, et de la différence de taille de leurs marchés. Le fait qu'un seul producteur américain ait coopéré a également été présenté comme un argument à l'encontre du choix des États-Unis comme pays tiers à économie de marché. La Lituanie a alors été proposée comme pays analogue le plus approprié. Il a été fait valoir que le volume d'urée produit en Lituanie était représentatif par rapport au volume des exportations d'urée originaire d'Ukraine et du Belarus vers la Communauté pendant la période d'enquête. Il a en outre été affirmé que la Lituanie était un marché ouvert et concurrentiel, exempt de droits à l'importation, doté d'un accès identique au gaz naturel et où le processus de production était similaire à celui utilisé au Belarus et en Ukraine. Le fait qu'il n'existe qu'un seul producteur d'urée en Lituanie a également été considéré comme sans importance par les parties, dans la mesure où la Lituanie ainsi que d'autres pays dans lesquels il n'existait qu'un seul producteur du produit concerné ont déjà été utilisés dans des enquêtes antérieures concernant des produits relevant de la même catégorie.
(48) Les services de la Commission ont examiné tous ces arguments avec attention et ils sont arrivés aux conclusions suivantes:
(49) Alors que plus de dix producteurs d'urée opèrent sur le marché américain, contre cinq en Ukraine, la Lituanie n'en compte qu'un. Bien que des droits antidumping aient été institués aux États-Unis sur les importations du produit concerné en provenance de l'ex-Union soviétique, de grandes quantités d'urée y sont importées d'autres pays (plus d'un million de tonnes). L'enquête a révélé que malgré qu'aucun droit antidumping ne soit appliqué aux importations d'urée en Lituanie, celles-ci restent cependant très faibles. Les États-Unis représentent un vaste marché pour l'urée (plus de 10 millions de tonnes par an), tandis que le marché lituanien est pratiquement inexistant. De ce fait, les ventes d'urée réalisées pendant la période d'enquête sur le marché lituanien ont été minimes et, sur la base des informations fournies par le producteur lituanien, n'ont pas été effectuées au cours d'opérations commerciales normales. Il a donc été conclu que le marché américain de l'urée était hautement concurrentiel par rapport au marché lituanien. Enfin, contrairement à la situation en Lituanie, les ventes intérieures américaines sont représentatives par rapport aux exportations du Belarus et d'Ukraine vers la Communauté.
(50) Le fait qu'un seul producteur américain ait coopéré à la présente enquête n'affecte en rien les conclusions susmentionnées. En fait, les prix pratiqués par ce producteur, qui ont été utilisés pour établir la valeur normale, sont soumis à la concurrence décrite ci-dessus. Les quantités vendues par ce seul producteur sont même représentatives par rapport aux quantités totales exportées du Belarus et d'Ukraine vers la Communauté.
(51) En réponse à l'argument soulevé concernant la similarité de l'accès au gaz naturel, la principale matière première entrant dans la production d'urée, les services de la Commission ont également examiné l'approvisionnement des producteurs. Il a été confirmé qu'alors que le producteur américain s'approvisionnait en gaz naturel auprès de plusieurs fournisseurs, de même que les producteurs ukrainiens, le producteur lituanien ne faisait appel qu'à un seul fournisseur et ne disposait pas d'autre source d'approvisionnement. Par ailleurs, les États-Unis sont, comme l'Ukraine, à la fois producteurs et importateurs de gaz naturel, tandis que la Lituanie ne possède aucune ressource de gaz naturel.
(52) La commission a également comparé les processus de production utilisés aux États-Unis avec ceux utilisés au Belarus et en Ukraine et elle a conclu que la technologie utilisée par le producteur américain était au moins aussi efficace que celle utilisée par les producteurs du Belarus et de l'Ukraine.
(53) Il a également été avancé que la Lituanie devait être utilisée comme pays analogue car elle était soumise à la même enquête.
(54) La Commission note que l'article 2, paragraphe 7, du règlement de base dispose que, le cas échéant, un pays tiers à économie de marché faisant l'objet de la même enquête peut être retenu. Toutefois, pour les raisons exposées aux considérants 49 à 51, la Lituanie n'a pas pu être considérée comme un pays analogue approprié aux fins de la présente enquête.
(55) Comme il a été précédemment indiqué au considérant 107 du règlement provisoire, le coût élevé du gaz naturel aux États-Unis pendant la période d'enquête a fait l'objet d'un ajustement. Ce coût résultait d'une situation de marché spécifique aux États-Unis pendant cette période. L'ajustement a ramené le prix du gaz à un niveau comparable à celui d'autres sociétés ayant coopéré à la présente procédure.
(56) L'industrie communautaire a approuvé le choix des États-Unis comme pays analogue. Toutefois, elle a fait valoir que les prix du gaz aux États-Unis avaient peu augmenté et qu'aucun ajustement n'aurait dû être accordé à cet égard. S'il est exact que la plus forte augmentation des prix du gaz ne s'est produite que pendant le second semestre 2000, à savoir après la période d'enquête, il a été constaté que, pendant la deuxième partie de la période d'enquête, le coût du gaz naturel connaissait déjà une hausse inhabituelle et spécifique. Il a donc été considéré que l'ajustement effectué était justifié.
(57) Pour toutes les raisons susmentionnées, il est conclu que les États-Unis sont un pays à économie de marché analogue approprié et qu'il a été choisi de manière non déraisonnable. Une valeur normale basée sur les ventes intérieures réalisées aux États-Unis au cours d'opérations commerciales normales, incluant une marge bénéficiaire raisonnable, mais non excessive, est donc pleinement conforme aux exigences de l'article 2, paragraphe 7, point a), du règlement de base.
ii) Valeur normale pour les sociétés bénéficiant du statut d'économie de marché
(58) La société ukrainienne qui a réalisé pratiquement toutes ses ventes dans le cadre de contrats de travail à façon a fait valoir que la détermination de sa valeur normale devait reposer sur ses ventes intérieures. À défaut, elle a proposé à la Commission d'utiliser la valeur normale d'un producteur-exportateur ukrainien bénéficiant du statut d'économie de marché ou de construire la valeur normale sur la base de ses propres données.
(59) En raison de l'absence de coopération de la part du fournisseur de gaz associé, il a été conclu que cette société ukrainienne ne pouvait être considérée comme un producteur-exportateur d'urée (voir les considérants 38 et 39 pour de plus amples détails). En conséquence, aucune valeur normale n'a été établie.
(60) Comme il a été indiqué au considérant 138 du règlement provisoire, la Commission a en outre examiné si des ajustements d'autres facteurs de coût, tels que les coûts d'amortissement supportés par le producteur-exportateur ukrainien pour lequel la valeur normale a été basée sur ses propres données, étaient nécessaires.
(61) Une comparaison entre le coût d'amortissement inclus dans le coût de production des différentes installations de fabrication du producteur du pays analogue ayant coopéré et le coût d'amortissement supporté par le producteur ukrainien a montré quelques différences. Toutefois, ces différences pouvaient résulter de nombreux facteurs et, en tout état de cause, n'étaient pas suffisantes pour justifier un ajustement du coût du producteur ukrainien. En outre, la valeur normale de ce producteur ukrainien étant basée sur ses ventes intérieures, toute modification du coût de production aurait eu un impact éventuel négligeable. Aucun ajustement n'a donc été effectué.
Prix à l'exportation
(62) Deux sociétés ukrainiennes dont les ventes à l'exportation ont été réalisées dans le cadre de contrats de travail à façon et ont donc été exclues des calculs concernant le dumping ont fait valoir que leur prix à l'exportation devait être construit sur la base de la rémunération facturée aux clients étrangers pour l'opération de transformation, majorée du coût du gaz acquitté par elles-mêmes ou par un autre producteur-exportateur en Ukraine, ainsi que d'un montant raisonnable correspondant aux bénéfices.
(63) Pour une des sociétés, en raison de la non-coopération du fournisseur de gaz associé, non seulement les prix de ses ventes à l'exportation n'étaient pas vérifiables, mais la société elle-même n'a pas pu être considérée comme un producteur-exportateur d'urée (voir les considérants 38 et 39 pour de plus amples détails). En conséquence, aucune marge de dumping n'a été établie pour elle.
(64) En ce qui concerne l'autre société, la méthode proposée n'est pas conforme à l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base. L'objectif de cet article n'est pas de proposer des méthodes alternatives pour établir les prix à l'exportation en cas de non-coopération, mais de tenir compte de l'intervention, dans les ventes à l'exportation, d'un importateur lié dans la Communauté ou associé au producteur-exportateur. La construction proposée par les sociétés ukrainiennes, contrairement à ce que prévoit l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base, ne repose pas sur un prix de vente à une partie indépendante. En revanche, elle utilise comme point de départ un coût de production (une méthode utilisée pour construire les valeurs normales et non les prix à l'exportation). La demande a donc été rejetée.
(65) Une troisième société ukrainienne, qui avait elle aussi réalisé toutes ses ventes à l'exportation dans le cadre de contrats de travail à façon, a fait valoir qu'il aurait fallu utiliser le prix à l'exportation moyen d'autres producteurs-exportateurs ukrainiens au lieu des prix à l'exportation les plus bas.
(66) Cependant, il n'existait aucune raison de penser que le prix à l'exportation moyen d'autres producteurs-exportateurs ukrainiens était plus précis. Les services de la Commission ont pour pratique constante, en cas de défaut de coopération, d'utiliser le prix à l'exportation moyen pondéré des transactions réalisées aux prix à l'exportation les plus faibles, qui représente en même temps une grande partie des exportations à des prix vérifiables.
Comparaison
(67) Deux sociétés ukrainiennes et une du Belarus ont fait valoir que la Commission devait leur fournir des informations essentielles afin de leur permettre de faire valoir leurs avantages comparatifs naturels.
(68) Dans la mesure où une seule société américaine a coopéré à la procédure, aucun élément d'information spécifique concernant le détail de sa production et de ses ventes ne peut être communiqué sans trahir les règles de confidentialité. D'autres informations essentielles (implantation géographique, accès aux matières premières, etc.) sont accessibles. Les services de la Commission ont analysé les informations disponibles et ont procédé, de leur propre initiative, aux ajustements nécessaires. Il est rappelé qu'il a été constaté que le coût du gaz naturel était anormalement élevé pendant la période d'enquête aux États-Unis et qu'un ajustement opéré sur le coût du gaz utilisé par la société américaine ayant coopéré a permis de le ramener à un niveau comparable à celui des autres sociétés ayant coopéré à la présente procédure.
(69) Trois sociétés ukrainiennes et la société du Belarus ont contesté le fait que la Commission ait procédé à un ajustement du prix à l'exportation au titre des coûts de transport sur la base des tarifs ferroviaires en vigueur dans le pays analogue. Il a été avancé que les tarifs ukrainiens auraient dû être utilisés, ou, à défaut, les tarifs lituaniens.
(70) Les tarifs ferroviaires en Ukraine et au Belarus, des pays qui n'opèrent pas encore dans les conditions d'une économie de marché, sont fixés par l'État et ne peuvent donc pas être considérés comme reflétant les prix habituels du marché. Les services de la Commission ont pour pratique constante de baser les ajustements relatifs à ce type de transport intérieur pour les pays couverts par l'article 2, paragraphe 7, du règlement de base, sur des données vérifiées correspondant au pays analogue, lorsqu'elles sont disponibles. Il a également été spécifiquement mentionné, lors de l'octroi du bénéfice du statut d'économie de marché à certaines sociétés ukrainiennes concernées, que certains facteurs de coût pourraient être corrigés pour les aligner sur la valeur normale du marché. Aucune modification des conclusions provisoires n'est donc justifiée.
(71) Il a également été avancé que des tarifs inférieurs devaient être appliqués dans la mesure où les producteurs-exportateurs ukrainiens utilisaient leurs propres wagons pour expédier des grandes quantités de produit, et prenaient également en charge le retour des wagons vides.
(72) Les informations fournies par le producteur dans le pays analogue ont révélé qu'il était justifié de procéder à un ajustement au titre de l'utilisation de wagons appartenant aux sociétés. Les calculs ont donc été révisés en conséquence.
(73) Les sociétés ukrainiennes et du Belarus ont avancé que l'ajustement opéré au titre de différences physiques entre l'urée en granules vendue sur le marché intérieur du pays analogue et l'urée en granulés qu'elles exportaient aurait dû reposer sur les différences de prix constatées sur le marché de la Communauté.
(74) Toutefois, dans la mesure où l'objectif visé est la détermination d'une valeur normale pour l'urée en granulés sur le marché du pays analogue, l'ajustement doit reposer sur la différence de prix constatée sur ce même marché. L'ajustement a donc été opéré sur la base de différences de prix constatées sur le marché américain. Utiliser le marché de la Communauté ne semble pas approprié car la différence de prix sur ce marché sera vraisemblablement influencée par les pratiques de dumping. En conséquence, la demande a été rejetée.
(75) Deux sociétés ukrainiennes et la société du Belarus ont également demandé un ajustement au titre des différences de stades commerciaux, en faisant valoir qu'elles ne vendaient le produit concerné qu'à des négociants.
(76) Les producteurs-exportateurs ukrainiens et au Belarus ont vendu le produit concerné à des négociants. Le producteur ayant coopéré dans le pays analogue a également vendu le produit concerné à des négociants. Une partie de ses ventes intérieures ont toutefois été réalisées avec des mélangeurs. Une analyse approfondie des fonctions et des prix a montré que la demande n'était pas justifiée.
3. Marges de dumping des sociétés soumises à l'enquête
Application de l'article 18 du règlement de base
(77) À la suite de l'institution des droits provisoires, la Commission a examiné si les coûts de fret indiqués par le producteur-exportateur lituanien, mais acquittés par les importateurs, étaient exacts. Il a été constaté que ces coûts étaient surévalués par rapport aux informations recueillies auprès des importateurs et aux tarifs publics pour les mêmes trajets. Les montants des coûts de fret ont été revus en conséquence et les coûts réels ont été utilisés.
(78) À la suite des commentaires formulés par le producteur-exportateur estonien concernant l'inadéquation de l'ajustement, au stade provisoire, de la valeur caf des ventes non déclarées utilisée pour déterminer la marge de dumping pratiquée sur ces ventes, la Commission a examiné la question plus en profondeur et a décidé de revoir la méthode utilisée. L'ajustement effectué au stade provisoire a été annulé. Toutefois, en l'absence d'informations fiables fournies par la société, la Commission a décidé de fonder ses conclusions sur les informations communiquées par Eurostat, dans la mesure où elles constituent les meilleures données disponibles.
(79) Au stade provisoire, la Commission a procédé à un ajustement de la valeur caf pour le producteur-exportateur du Belarus aux fins du calcul de la marge de dumping. Cet ajustement ayant été fait à tort, il a été annulé.
Marges de dumping
(80) Les marges de dumping définitives, exprimées en pourcentage du prix caf à l'importation frontière communautaire, s'établissent comme suit:
Belarus
TABLE
Bulgarie
TABLE
Croatie
TABLE
Estonie
TABLE
Libye
TABLE
Lituanie
TABLE
Roumanie
TABLE
Ukraine
TABLE
E. PRÉJUDICE
1. Définition de l'industrie communautaire
(81) Plusieurs parties intéressées ont à nouveau fait valoir que les producteurs communautaires qui ont acheté et importé de l'urée des pays couverts par la présente procédure doivent être exclus de la définition de l'industrie communautaire.
(82) Selon le considérant 156 du règlement provisoire, ces achats portaient généralement sur de faibles quantités destinées à compenser les ruptures d'approvisionnement dues à la maintenance. La seule société ayant effectué des achats plus importants, représentant environ 20 % de sa propre production au cours de la période d'enquête, avait alors pour objectif de compléter sa gamme de produits. L'enquête a établi que cette société était avant tout un producteur d'urée, et non un importateur, et qu'il n'y avait par conséquent aucune raison valable de l'exclure de la définition de l'industrie communautaire. En tout état de cause, une telle exclusion n'aurait aucune incidence majeure sur les conclusions de cette affaire ni sur le niveau des droits institués.
(83) Les conclusions exposées au considérant 157 du règlement provisoire sont donc confirmées.
2. Consommation communautaire
(84) En l'absence de nouveaux éléments concernant la consommation communautaire, les conclusions énoncées aux considérants 158 et 159 du règlement provisoire sont confirmées.
3. Importations en provenance des pays concernés
Évaluation cumulative des effets des importations concernées
(85) Il a été fait valoir que les importations d'urée originaires de Roumanie ne devaient pas être cumulées avec les importations d'autres pays couverts par la présente procédure. La demande reposait sur le fait que le volume des importations et les parts de marché avaient connu des évolutions différentes au cours de la période considérée.
(86) Au considérant 162 du règlement provisoire, il a été établi que:
- Les importations en provenance de tous les pays concernés étaient substantielles et bien au-delà du pourcentage figurant à l'article 5, paragraphe 7, du règlement de base.
- Les marges de dumping établies étaient toutes supérieures au niveau de minimis et tous les producteurs-exportateurs avaient pratiqué des prix inférieurs à ceux de l'industrie communautaire.
- Les prix de l'urée importée comme de celle produite dans la Communauté avaient sensiblement baissé au cours de la période considérée.
(87) Le volume des importations d'urée en provenance de Roumanie a suivi la même progression que le prix de l'urée sur le marché communautaire, ce qui signifie qu'un lien a existé entre les prix pratiqués et le volume des importations en provenance de Roumanie au cours de la période considérée. En 1999, lorsque les prix étaient à leur plus bas niveau, il n'y a eu quasiment aucune importation en provenance de Roumanie. Cela prouve que la transparence des prix est de mise sur le marché communautaire de l'urée. Cela laisse également présumer que les exportateurs roumains se retireront du marché dès que les prix auront trop chuté. Néanmoins, à la suite de la partielle remontée des prix entre 1999 et la période d'enquête (considérant 164 du règlement provisoire), les importations roumaines ont considérablement augmenté, allant jusqu'à représenter 2,3 % du marché au cours de la période d'enquête. Parmi les pays concernés, la Roumanie était alors le quatrième exportateur du produit concerné vers la Communauté.
(88) Mais cette tendance des importations n'était pas spécifique à la Roumanie. Les importations de plusieurs des pays concernés ont également connu une chute remarquablement similaire entre 1996 et 1999, suivie par un retour en force sur le marché communautaire au cours de la période d'enquête. Cette remontée s'est effectuée dans le cadre d'une augmentation constante, d'année en année, du volume global des importations en provenance des pays concernés au cours de la période considérée. Seule la répartition de ces importations entre les pays concernés a changé, en fonction des prix pratiqués. Ceci témoigne une nouvelle fois de la concurrence existant entre produits importés, mais ne constitue pas une raison pour ne pas cumuler les importations en provenance de Roumanie ou de l'un quelconque des autres pays concernés avec le reste des importations.
(89) Pour toutes les raisons susmentionnées, il a été conclu que les critères définis à l'article 3, paragraphe 4, du règlement de base ont été satisfaits. Les conclusions énoncées au considérant 162 du règlement provisoire sont donc confirmées.
Volume, parts de marché et prix des importations concernées
(90) En l'absence de nouveaux éléments concernant le volume et les prix des importations en provenance des pays concernés, les conclusions provisoires sont confirmées.
Sous-cotation
(91) Aux fins des conclusions provisoires, la sous-cotation des prix a été calculée en comparant les prix de l'exportateur au niveau frontière communautaire rendu à quai droits acquittés aux prix départ usine vérifiés des producteurs communautaires. La comparaison a été effectuée entre granules, granulés, urée en vrac et urée en sacs.
(92) Un certain nombre de parties, y compris plusieurs producteurs-exportateurs, ont fait valoir que les prix des producteurs communautaires servant à la comparaison devraient se baser sur le prix moyen pondéré au niveau de l'industrie communautaire et non sur le prix calculé au niveau du producteur individuel. Il a été avancé qu'une telle méthode avait pour effet d'augmenter artificiellement la marge en pratiquant la réduction à zéro au niveau du producteur communautaire.
(93) Il convient en premier lieu de noter que l'exercice de sous-cotation ou de comparaison des prix est un indicateur de préjudice qui, en vertu de l'article 3, paragraphe 3, du règlement de base, vise à examiner "s'il y a eu, pour les importations faisant l'objet d'un dumping, sous-cotation notable du prix par rapport au prix d'un produit similaire de l'industrie communautaire ou si ces importations ont, d'une autre manière, pour effet de déprimer sensiblement les prix".
(94) Il est vrai que les prix des importations des pays concernés ne sont pas tous inférieurs à ceux pratiqués par les différents producteurs communautaires. Néanmoins, un volume important de ventes à l'exportation a été réalisé à des prix inférieurs à ceux de l'industrie communautaire. Il convient aussi de noter que le marché communautaire de l'urée est à la fois fortement transparent et très sensible aux variations de prix.
(95) Après une analyse complémentaire, il s'est avéré que, pour les pays concernés, la part des importations, par société, dont le prix était inférieur à ceux de l'industrie communautaire, s'établissait entre 0 et 56 %, la moyenne de toutes les importations se situant à 46 %. Le niveau de sous-cotation allait jusqu'à 17 %. Pour cette analyse, la réduction à zéro n'a pas été utilisée. En raison de problèmes de coopération avec le producteur-exportateur au Belarus (considérant 113 du règlement provisoire) et en Estonie (considérant 58), il n'a pas été possible de procéder à cette comparaison de prix pour ces sociétés. Rien ne donne toutefois à penser que leurs résultats auraient été différents.
(96) Il convient, en outre, de noter que l'industrie communautaire a enregistré des pertes au cours de la période d'enquête (considérant 175 du règlement provisoire), ses prix ayant alors baissé. En ce qui concerne la société pour laquelle aucune sous-cotation par rapport au prix de vente communautaire n'avait été trouvée, il est apparu qu'elle était en dessous des coûts de production communautaires augmentés du bénéfice raisonnable calculé pour l'industrie communautaire.
(97) Il est, par conséquent, définitivement établi que les producteurs-exportateurs des pays concernés ont fortement sous-coté leurs prix, tandis que les prix du marché communautaire ont chuté au cours de la période d'enquête.
(98) Un certain nombre de plaintes ont été déposées au sujet des calculs d'élimination du préjudice. Elles sont reprises en détail aux considérants 114 à 116 et 121 à 123. Toutefois, lorsque des ajustements appropriés ont été accordés, il est confirmé qu'ils ont également été pris en compte dans l'exercice de sous-cotation.
4. Situation de l'industrie communautaire
(99) Après vérification complémentaire de deux producteurs communautaires, il s'est avéré que certains indicateurs de préjudice avaient changé en termes absolus. Néanmoins, ces changements n'ont pas suffi à affecter de manière sensible les tendances des indicateurs de préjudice au cours de la période considérée ni à modifier les conclusions provisoires. Compte tenu de ce qui précède, les conclusions provisoires de préjudice matériel causé à l'industrie communautaire sont confirmées.
F. LIEN DE CAUSALITÉ
(100) Un certain nombre de parties intéressées ont à nouveau fait valoir que le préjudice subi par l'industrie communautaire n'avait pas été causé par des importations faisant l'objet d'un dumping, mais plutôt par une offre excédentaire d'urée sur le marché mondial. Cela rejoint l'allégation formulée par certaines des parties, selon laquelle le préjudice subi par l'industrie communautaire résulterait de la chute de ses ventes à l'exportation, qui aurait des répercussions négatives sur ses ventes sur le marché communautaire.
(101) Il convient de noter à cet égard que l'évaluation de la situation de l'industrie communautaire reposait sur des données relatives aux ventes du produit concerné sur le marché communautaire. En conséquence, les éventuels effets négatifs d'une baisse des ventes à l'exportation sont exclus de l'analyse du préjudice susmentionnée.
(102) En outre, sur la période considérée, les ventes à l'exportation de l'industrie communautaire ont chuté de 337000 tonnes, tandis que ses ventes sur le marché communautaire augmentaient de 172000 tonnes. Dans des conditions difficiles pour l'exportation, l'industrie communautaire a réussi à combler la moitié de ses pertes à l'exportation grâce au marché communautaire.
(103) Dans le même temps, la consommation communautaire s'est accrue de 1,25 million de tonnes, les importations à bas prix faisant l'objet d'un dumping ont augmenté de 867000 tonnes (considérant 163 du règlement provisoire) et l'industrie communautaire a perdu 10,3 % du marché communautaire (considérant 173 du règlement provisoire). Plutôt que d'être à l'origine de cette situation, l'incapacité de l'industrie communautaire à tirer parti d'un marché intérieur en expansion alors que ses ventes à l'exportation baissaient est la preuve de l'existence d'un préjudice causé par les importations faisant l'objet d'un dumping.
(104) En conséquence, l'offre excédentaire et la perte de ventes à l'exportation pourraient n'avoir eu d'effets que sur la seule industrie communautaire (perte limitée d'économies d'échelle), les importations faisant l'objet d'un dumping l'empêchant de tirer pleinement parti d'un marché communautaire en expansion. Il a donc été conclu que l'incidence d'une offre prétendument excédentaire et de la chute des ventes de l'industrie communautaire destinées à l'exportation, lorsque examinées séparément, ne suffisait pas à briser le lien de causalité entre les importations faisant l'objet d'un dumping et le préjudice important subi par l'industrie communautaire. Les conclusions des considérants 197 et 198 du règlement provisoire sont donc confirmées.
G. INTÉRÊT DE LA COMMUNAUTÉ
1. Importateurs-négociants
(105) À la suite de la publication du règlement provisoire, aucun commentaire n'a été reçu de la part des importateurs ayant coopéré. Néanmoins, une association d'importateurs a maintenu que l'institution de mesures antidumping allait à l'encontre des intérêts des importateurs d'urée, soucieux de la prospérité du secteur agricole.
(106) Le besoin continu de disposer d'importations est reconnu par le considérant 206 du règlement provisoire. Même si les droits devaient être répercutés dans leur totalité, les coûts des agriculteurs ne s'en trouveraient accrus, au pire, que de 0,6 %. S'il est vrai qu'une augmentation de ce genre pourrait amener certains agriculteurs à changer de sources d'approvisionnement en urée, rien ne semble devoir remettre en question les conclusions énoncées au considérant 206 du règlement provisoire.
2. Utilisateurs
Agriculteurs
(107) À la suite de la publication du règlement provisoire, des commentaires ont été reçus de la part d'organisations d'agriculteurs autrichiennes, italiennes, espagnoles et britanniques. Aucune de ces parties n'a contesté la conclusion provisoire selon laquelle les droits donneraient lieu, tout au plus, à une augmentation des coûts des agriculteurs de l'ordre de 0,6 %. Elles se sont, en revanche, opposées à l'institution de mesures et ont rejeté la conclusion selon laquelle les augmentations de prix ne seraient pas répercutées dans leur totalité.
(108) Une vérification effectuée dans une coopérative agricole a confirmé la conclusion selon laquelle les mesures proposées auraient une implication au niveau des coûts. L'hypothèse selon laquelle l'incidence des mesures ne devrait pas être répercutée pleinement est fondée sur l'expérience acquise au cours de plusieurs autres procédures antidumping. Rien ne laisse supposer qu'il n'en sera pas ainsi dans la présente procédure.
(109) Si la situation délicate dans laquelle sont placés les agriculteurs a été réaffirmée, il n'est pas possible d'en conclure pour autant que l'incidence des droits serait de nature à rendre l'institution de mesures contraire à l'intérêt de la Communauté.
Utilisateurs industriels
(110) Aucun commentaire écrit n'a été reçu directement de l'un quelconque des utilisateurs industriels d'urée ayant coopéré. Cela donne à penser que les mesures n'auraient pas d'incidence importante sur ces utilisateurs d'urée.
(111) Un utilisateur industriel, qui importe et vend également de l'urée, a présenté ses commentaires par l'entremise d'une association d'importateurs. Cette société laisse entendre que l'institution de telles mesures pourrait la contraindre à cesser son activité, entraînant la perte de 380 emplois. Néanmoins, cette plainte n'ayant pas été déposée directement par la société en question et n'étant, de surcroît, étayée d'aucune preuve a été rejetée.
3. Conclusion concernant l'intérêt de la Communauté
(112) En l'absence de nouveaux éléments concernant l'intérêt de la Communauté, les conclusions énoncées au considérant 219 du règlement provisoire sont confirmées.
H. MESURES ANTIDUMPING DÉFINITIVES
1. Niveau d'élimination du préjudice
(113) Aux fins des conclusions provisoires, la sous-cotation par rapport au coût de production augmenté d'un bénéfice raisonnable a été calculée en comparant les prix des exportateurs au niveau frontière communautaire rendu à quai droits acquittés aux prix cibles départ usine vérifiés des producteurs communautaires. La comparaison a été effectuée pour chaque société entre granules, granulés, urée en vrac et urée en sacs.
(114) Plusieurs producteurs-exportateurs ont fait valoir que l'ajustement opéré au niveau des coûts de déchargement pour parvenir à un prix rendu à quai droits acquittés était insuffisant. Il a également été avancé que la marge des importateurs (négociants pour la plupart) devait être incluse dans le calcul, conformément à ce qui a prévalu dans d'autres affaires récentes concernant des engrais.
(115) Des preuves supplémentaires relatives aux véritables coûts de déchargement ont été obtenues de diverses sources, notamment de producteurs-exportateurs, de l'industrie communautaire et d'importateurs indépendants. Sur la foi de ces informations, l'allocation destinée aux coûts de déchargement a été ajustée en conséquence.
(116) La question de l'octroi d'un ajustement de la marge des importateurs a été examinée dans le cadre de cette enquête spécifique. Il a été constaté que les producteurs-exportateurs d'urée utilisaient plusieurs circuits pour vendre leurs produits sur le marché communautaire, dont la vente directe à l'utilisateur final. Rien ne laisse supposer que les prix aient varié en fonction du circuit utilisé. Au contraire, il est apparu que les prix de vente n'étaient généralement pas tributaires du type de consommateur. Il n'y aurait pas non plus de différence majeure entre les circuits de vente utilisés par l'industrie communautaire et ceux utilisés par les producteurs-exportateurs. En conséquence, la demande d'ajustement de la marge des importateurs a été rejetée.
(117) Un certain nombre de parties, dont la majorité des producteurs-exportateurs, ont fait valoir que les prix des producteurs communautaires servant à la détermination de la sous-cotation des prix devraient se baser sur le prix moyen pondéré au niveau de l'industrie communautaire et non sur le prix calculé au niveau du producteur individuel. Il a été avancé qu'une telle méthode avait pour effet d'augmenter artificiellement la marge en ne tenant pas compte d'une éventuelle sous-cotation négative des prix au niveau du producteur communautaire. Il a aussi été avancé que le fait de fonder des droits antidumping sur une méthode de calcul donnant lieu à une réduction à zéro enfreignait une décision récente de l'OMC(3).
(118) Il convient de noter que le calcul de la sous-cotation vise à examiner l'importance réelle du préjudice subi par l'industrie communautaire en raison d'importations ayant fait l'objet d'un dumping. Toute comparaison de prix se devra de refléter la réalité économique. L'enquête a montré que, sur le marché communautaire, la concurrence était de mise entre les différents producteurs-exportateurs et les différents producteurs appartenant à l'industrie communautaire. À cet égard, il est à noter, entre autres, qu'il existe des écarts de prix significatifs entre les producteurs communautaires, selon leur situation géographique. L'importance du dumping préjudiciable causé par un producteur-exportateur à l'industrie communautaire devrait être examinée au regard de la situation réelle du marché et des données vérifiées propres à chaque société.
(119) Une comparaison des prix société par société permet d'évaluer avec précision l'impact total de tout dumping préjudiciable subi par l'industrie communautaire, sans augmenter artificiellement le niveau de sous-cotation dans l'affaire actuelle. En conséquence, la demande a été rejetée.
(120) L'industrie communautaire a fait valoir qu'une partie de l'urée importée dans la communauté se présentait en fait sous la forme de granulés "gras" et devait être traitée comme un type d'urée distinct. Elle a également avancé que, pour le calcul de sous-cotation dans l'affaire actuelle, ce type de produit devait être comparé avec celui des granulés "gras" produits dans la communauté.
(121) Il est apparu que des granulés de grand diamètre ou "gras" étaient effectivement produits par l'industrie communautaire, en plus de ceux exportés vers la Communauté depuis certains des pays concernés. Toutefois, seul leur plus grand diamètre les distingue des granulés classiques. Rien ne permet d'affirmer que le coût de production des granulés "gras" est plus élevé ni que ces produits ont été vendus avec une plus-value au cours de la période d'enquête. En conséquence, il a été conclu qu'il n'existait aucune raison pour considérer les granulés "gras" comme un type de produit distinct.
(122) Certains producteurs-exportateurs ont réitéré leur demande d'ajustement au titre de la différence de qualité de leur produit. Toutefois, aucun élément de preuve n'a été fourni à l'appui de cette demande. En outre, il s'est avéré que le marché ne percevait pas de problèmes qualitatifs au niveau de l'urée roumaine. La demande est donc rejetée.
(123) Il convient de noter que pour calculer le prix non préjudiciable au stade provisoire, une marge bénéficiaire de 8 % du coût avait été utilisée et non de 8 % du chiffre d'affaires, ainsi que mentionné au considérant 222 du règlement provisoire. Certaines parties ayant coopéré ont fait valoir que la marge bénéficiaire devrait être limitée à 5 %, comme dans les précédentes procédures antidumping concernant des engrais azotés et dans la procédure concernant l'urée originaire de Russie(4). Pour sa part, l'industrie communautaire a de nouveau fait valoir qu'une marge bénéficiaire de 15 % de rendement des capitaux investis (RCI) serait plus appropriée.
(124) Il a été confirmé que la détermination de la marge bénéficiaire pertinente pour cette procédure se fondait sur une évaluation de la marge bénéficiaire à laquelle l'industrie communautaire aurait raisonnablement pu prétendre dans des conditions de concurrence normales, en l'absence d'importations ayant fait l'objet d'un dumping. Elle repose donc sur une évaluation des faits propres à cette affaire et non à d'autres procédures concernant d'autres produits et/ou d'autres périodes d'enquête.
(125) Pour les raisons mentionnées au considérant 223 du règlement provisoire, la demande visant à fonder le bénéfice sur le rendement des capitaux investis (RCI) est rejetée.
(126) Compte tenu de ce qui précède et en l'absence d'éléments permettant de prouver que la détermination d'une marge bénéficiaire de 8 % est incorrecte, les conclusions des considérants 221 à 227 du règlement provisoire sont confirmées.
(127) Enfin, les informations reçues et les données vérifiées après la publication du règlement provisoire, dont les informations vérifiées de deux autres producteurs communautaires, ont pu également être intégrées dans les calculs, le cas échéant.
2. Niveau et forme des droits
(128) À la lumière de ce qui précède, il est considéré que, conformément à l'article 9, paragraphe 4, du règlement de base, un droit antidumping définitif devait être institué sur les importations originaires du Belarus, de Bulgarie, de Croatie, d'Estonie, de Libye, de Lituanie, de Roumanie, et d'Ukraine, au niveau des marges de préjudice ou des marges de dumping établies, si celles-ci sont inférieures.
(129) En ce qui concerne le droit résiduel à appliquer aux producteurs-exportateurs n'ayant pas coopéré, il a été fixé au niveau du droit le plus élevé établi pour les producteurs ayant coopéré dans chacun des pays concernés.
(130) Un producteur-exportateur a fait valoir que, pour rester cohérent par rapport à une procédure précédente, les droits devraient prendre la forme d'un prix minimal à l'importation, comme c'est le cas pour l'urée en provenance de Russie.
(131) Néanmoins, ainsi qu'il est indiqué au considérant 231 du règlement provisoire, afin de garantir l'efficacité des mesures et de décourager la manipulation des prix qui a été observée à l'occasion de certaines procédures précédentes concernant la même catégorie générale de produits, à savoir les engrais, les droits définitifs prennent la forme d'un montant spécifique par tonne. Cette demande est donc rejetée.
(132) Compte tenu de ce qui précède, les montants de droits définitifs s'établissent comme suit:
TABLE
(133) Les taux de droit antidumping individuels précisés dans le présent règlement ont été établis sur la base des conclusions de la présente enquête. Ils reflètent donc la situation des sociétés concernées au moment de l'enquête. Ces taux de droit (par opposition au droit à l'échelle nationale applicable à "toutes les autres sociétés") s'appliquent ainsi exclusivement aux importations du produit originaire du pays concerné fabriqué par les sociétés et, donc, par les entités juridiques spécifiques citées. Le produit importé fabriqué par toute société dont le nom et l'adresse ne sont pas spécifiquement mentionnés dans le dispositif du présent règlement, y compris par les entités liées aux sociétés spécifiquement citées, ne peut pas bénéficier de ces taux et sera soumis au droit applicable à "toutes les autres sociétés".
(134) Toute demande d'application de ces taux individuels du droit antidumping (par exemple, à la suite d'un changement de nom de l'entité ou de la mise en place de nouvelles entités de production ou de vente) doit être immédiatement adressée à la Commission(5) et contenir toutes les informations nécessaires relatives, notamment, à toute modification des activités de la société liées à la production et aux ventes sur le marché intérieur et à l'exportation résultant, par exemple, de ce changement de nom ou de ce changement concernant les entités de production et de vente. Après consultation du comité consultatif, la Commission modifiera, si nécessaire, le règlement en actualisant la liste des sociétés bénéficiant des taux de droit individuels.
3. Perception des droits provisoires
(135) Compte tenu de l'ampleur des marges de dumping établies et du préjudice causé à l'industrie communautaire, il est jugé nécessaire de percevoir définitivement les montants déposés au titre du droit antidumping provisoire institué par le règlement provisoire au niveau du droit définitif. Lorsque le droit définitif est supérieur au droit provisoire, seuls les montants déposés au titre du droit provisoire doivent être définitivement perçus.
4. Engagements
(136) À la suite de l'institution de mesures provisoires, les producteurs-exportateurs au Belarus, en Croatie, en Libye, en Roumanie et en Ukraine ont offert des engagements de prix conformément à l'article 8, paragraphe 1, du règlement de base. Les producteurs-exportateurs en Estonie et en Lituanie ont renouvelé leurs offres d'engagement déjà faites au stade provisoire, mais qui avaient été rejetées pour les raisons énoncées aux considérants 236 et 237 du règlement provisoire.
(137) Il est rappelé que la Commission a déjà accepté un engagement de la part du producteur-exportateur bulgare au stade provisoire de la présente procédure (voir considérant 236 du règlement provisoire). Comme l'indique le considérant 128, l'intégration de données nouvelles dans le calcul de la marge de préjudice définitive a eu une incidence sur le niveau d'élimination du préjudice établi. Le prix minimum de l'engagement a donc été adapté en conséquence.
(138) À la suite de la publication des conclusions provisoires, l'industrie communautaire à l'origine de la plainte s'est opposée à la décision de la Commission d'accepter un engagement de la part du producteur-exportateur bulgare. Il a été avancé, à cet égard, que la société concernée était liée à d'autres exportateurs et/ou producteurs d'engrais azotés, et notamment d'urée, situés en Bulgarie, au Belarus et en Ukraine - ou tout au moins qu'elle entretenait des relations techniques et industrielles étroites avec ces derniers - et que l'éventualité de voir la société conclure des arrangements de compensation était dès lors très forte. Qui plus est, l'industrie communautaire a émis des doutes quant à la capacité de ce producteur-exportateur à satisfaire aux obligations liées à un engagement.
(139) D'une manière plus générale, l'industrie communautaire a fait valoir que les engagements, et partant les prix minimums, constitueraient une mesure inadéquate pour ce qui est des engrais azotés, et notamment l'urée.
(140) Il convient de noter que l'industrie communautaire n'a pas été en mesure d'étayer les allégations faites à l'égard du producteur-exportateur en Bulgarie d'éléments de preuve suffisants. De surcroît, l'enquête de la Commission n'a pas davantage confirmé ces allégations, qui ont donc dû être rejetées. En ce qui concerne le bien-fondé de l'engagement, il convient de noter que celui-ci doit tenir compte en premier lieu de la situation propre à la société concernée. Il est ainsi apparu que la société concernée ne produisait et n'exportait que de l'urée et qu'un contrôle efficace de l'engagement avait de grandes chances d'être garanti dans ce cas précis.
(141) En tout état de cause, en cas de violation présumée ou avérée ou de retrait de l'engagement, un droit antidumping pourra être institué, conformément à l'article 8, paragraphes 9 et 10, du règlement de base.
(142) Toutes les autres offres d'engagement reçues ont également été analysées en détail. Deux obstacles majeurs à l'acceptabilité de ces offres d'engagement sont ressortis de cette analyse.
(143) Les producteurs-exportateurs concernés en Lituanie, en Roumanie, en Croatie, en Ukraine et en Libye produisent différents types d'engrais et/ou d'autres produits chimiques et ont, par le passé, exporté de manière constante ces produits vers des consommateurs habituels (des négociants pour la plupart) dans la Communauté. Cette pratique comporte un risque sérieux de compensations croisées, ce qui signifie que les prix d'engagement, quels qu'ils soient, seraient officiellement respectés, mais que les prix des produits non concernés seraient abaissés. Tout ceci rendrait l'engagement à respecter un prix minimum pour l'urée facile à contourner et extrêmement difficile à contrôler efficacement.
(144) Qui plus est, certains producteurs (tels que l'Estonie, l'Ukraine et le Belarus) ont fait valoir qu'ils n'avaient aucun contrôle - voire aucune information - sur la destination et/ou sur les conditions de vente de leurs exportations d'urée, alors qu'il était évident, à la lecture des statistiques officielles, que le produit était exporté vers la Communauté en grandes quantités au cours de la période d'enquête. Il est rappelé que, compte tenu du fait que ces sociétés n'ont pas fourni suffisamment d'informations à cet égard, la Commission n'a eu d'autre solution que de tirer parti des faits disponibles, conformément à l'article 18 du règlement de base, en vue d'établir des prix à l'exportation. En outre, certains exportateurs (Libye, Estonie) ont fourni dans l'ensemble un niveau de coopération insatisfaisant au cours de l'enquête. Il a été considéré que ces faits rendaient anormalement élevé le risque lié à l'acceptation d'un engagement et insatisfaisantes les garanties visant à garantir un contrôle correct.
(145) Pour les raisons énoncées ci-dessus, il a donc été conclu qu'aucun des engagements offerts après la publication des conclusions définitives ne serait accepté.
(146) Les parties intéressées ont été informées en conséquence et les raisons pour lesquelles l'engagement offert ne pouvait être accepté ont été révélées de manière détaillée aux exportateurs concernés. Le comité consultatif a été consulté,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
1. Un droit antidumping définitif est institué sur les importations d'urée, même en solution aqueuse, relevant des codes NC 3102 10 10 et 3102 10 90, originaires du Belarus, de Bulgarie, de Croatie, d'Estonie, de Libye, de Lituanie, de Roumanie et d'Ukraine.
2. Le taux du droit antidumping définitif applicable, avant dédouanement, au prix net franco frontière communautaire du produit décrit au paragraphe 1 ci-dessus, s'établit comme suit:
TABLE
3. En cas de dommage avant la mise en libre pratique des marchandises, lorsque le prix payé ou à payer est calculé proportionnellement aux fins de la détermination de la valeur en douane conformément à l'article 145 du règlement (CEE) n° 2454/93 de la Commission(6), le montant du droit antidumping, calculé sur la base des montants énoncés ci-dessus, est réduit au prorata du prix réellement payé ou à payer.
4. Sauf indication contraire, les dispositions en vigueur en matière de droits de douane sont applicables.
Article 2
1. Les marchandises sont exonérées des droits antidumping institués par l'article 1er à condition qu'elles soient fabriquées et directement exportées (c'est-à-dire transportées et facturées) vers le premier consommateur indépendant dans la Communauté faisant office d'importateur par la société citée ci-dessous ayant offert des engagements acceptés par la Commission, dans la mesure où ces marchandises sont importées conformément aux dispositions du paragraphe 2.
TABLE
2. a) Lorsque la déclaration de mise en libre pratique conformément à un engagement est présentée, l'exonération du droit antidumping doit être subordonnée à la présentation, aux autorités douanières des États membres, d'une facture commerciale conforme, en bonne et due forme, délivrée par la société énumérée au paragraphe 1.
b) Cette facture doit se conformer aux exigences prévues pour ce type de facture, précisées dans l'engagement accepté par la Commission et dont les éléments essentiels figurent en annexe.
c) L'exonération du droit est en outre subordonnée à la déclaration et la présentation aux douanes de produits correspondant précisément à la description figurant sur la facture commerciale.
3. Les importations accompagnées d'une telle facture conforme sont déclarées sous le code additionnel TARIC précisé au paragraphe 1.
Article 3
Les montants déposés au titre des droits antidumping provisoires institués par le règlement (CE) n° 1497/2001 sont définitivement perçus au taux du droit définitif applicable aux importations d'urée, même en solution aqueuse, relevant des codes NC 3102 10 10 et 3102 10 90, originaires du Belarus, de Bulgarie, de Croatie, d'Estonie, de Libye, de Lituanie, de Roumanie et d'Ukraine.
Les montants déposés au-delà du taux du droit antidumping définitif sont libérés.
Article 4
Le présent règlement entre en vigueur le jour suivant celui de sa publication au Journal officiel des Communautés européennes.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 17 janvier 2002.