ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. dubna 2009,
kterým se určují kritéria pro klasifikaci zařízení pro nakládání s odpady v souladu s přílohou III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES o nakládání s odpady z těžebního průmyslu
(oznámeno pod číslem K(2009) 2856)
(2009/337/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES (1), zejména na čl. 22 odst. 1 písm. g) této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V rámci zajištění jednotného hodnocení kritérií uvedených v příloze III směrnice 2006/21/ES je nutné definovat metodiku a pokud možno stanovit limitní hodnoty s ohledem na různé typy zařízení pro nakládání s odpady, jejich chování v krátkodobém a střednědobém horizontu i během jejich provozní fáze.
(2)
Z technického hlediska je vhodné vyjmout z hodnocení kritérií týkajících se přítomnosti nebezpečných látek nebo nebezpečných odpadů zařízení pro nakládání s odpady obsahující pouze inertní odpad nebo neznečištěnou zeminu.
(3)
Potenciální nebezpečí, které zařízení pro nakládání s odpady představuje, se může značně měnit během provozní fáze i během fáze po jeho uzavření. Proto je vhodné klasifikaci zařízení přezkoumat podle potřeby, nejméně však na konci provozní fáze.
(4)
Za účelem vyhodnocení potenciálního rizika ohrožení života a nebezpečí pro lidské zdraví v případě narušení strukturální celistvosti zařízení nebo v případě chybné manipulace s ním je nutné při hodnocení závažnosti tohoto rizika ohrožení života nebo nebezpečí pro lidské zdraví zohlednit současnou trvalou přítomnost obyvatelstva v oblastech, které by mohly být zasaženy.
(5)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 18 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/12/ES (2),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Zařízení pro nakládání s odpady bude zařazeno do kategorie A podle první odrážky přílohy III směrnice 2006/21/ES, pokud by předpokládané krátkodobé a dlouhodobé důsledky selhání způsobeného narušením strukturální celistvosti nebo chybnou manipulací se zařízením mohly vést k:
a)
nezanedbatelnému potenciálnímu riziku ohrožení života;
b)
vážnému nebezpečí pro lidské zdraví;
c)
vážnému ohrožení životního prostředí.
2. Pro účely klasifikace uvedené v odstavci 1 se při odhadu potenciálního rizika, které zařízení představuje, vezme do úvahy celý životní cyklus zařízení, včetně období po ukončení provozu.
Článek 2
1. Pro účely tohoto rozhodnutí se strukturální celistvostí zařízení pro nakládání s odpady rozumí schopnost tohoto zařízení zachovat odpad v mezích zařízení způsobem, pro který byl zkonstruován.
2. Narušení strukturální celistvosti bude zahrnovat veškeré možné selhání mechanismů souvisejících se stavební strukturou dotčeného zařízení pro nakládání s odpady.
3. Odhad následků narušení strukturální celistvosti bude zahrnovat okamžitý dopad jakéhokoliv materiálu dopravovaného ze zařízení pro nakládání s odpady v důsledku selhání i z toho vyplývající krátkodobé a dlouhodobé účinky.
Článek 3
1. Pro účely tohoto rozhodnutí se chybnou manipulací se zařízením pro nakládání s odpady rozumí jakákoli činnost, která může vest k závažné nehodě, včetně selhání opatření na ochranu životního prostředí a vadné nebo nedostatečné konstrukce.
2. Posouzení uvolňování znečišťujících látek v důsledku nesprávného fungování bude zahrnovat jak účinky krátkodobých úniků, tak účinky dlouhodobého uvolňování znečišťujících látek. Toto hodnocení bude zahrnovat jak provozní fázi zařízení pro nakládání s odpady, tak období po ukončení provozu v dlouhodobém horizontu. Bude zahrnovat odhad potenciálního nebezpečí, které představuje zařízení obsahující reaktivní odpad, a to bez ohledu na to, zda je podle směrnice Rady 91/689/EHS tento odpad klasifikován jako nebezpečný či nikoli (3).
Článek 4
1. Členské státy vyhodnotí důsledky selhání způsobeného narušením strukturální celistvosti nebo chybnou manipulací se zařízením pro nakládání s odpady v souladu s odstavci 2, 3 a 4.
2. Potenciální riziko ohrožení života nebo nebezpečí pro lidské zdraví bude považováno za zanedbatelné nebo nebude považováno za vážné za předpokladu, že lidé (kromě zaměstnanců pracujících v zařízení), kteří by mohli být zasaženi, se nebudou v oblasti, která by mohla být zasažena, nacházet trvale nebo během delšího období. Úrazy vedoucí k invaliditě nebo dlouhodobému poškození zdraví budou považovány za závažná nebezpečí pro lidské zdraví.
3. Potenciální riziko ohrožení životního prostředí nebude považováno za vážné v případě, že:
a)
intenzita potenciálního zdroje znečištění během krátké doby výrazně slábne;
b)
selhání nepovede k žádné trvalé nebo dlouhotrvající škodě na životním prostředí;
c)
zasažené prostředí může být uvedeno do původního stavu při vynaložení menšího úsilí na vyčištění a obnovu.
4. Při hodnocení potenciálního rizika ohrožení života nebo nebezpečí pro lidské zdraví nebo ohrožení životního prostředí budou provedeny zvláštní odhady rozsahu potenciálního dopadu s ohledem na cestu od zdroje k příjemci.
Dotčené zařízení nebude zařazeno do kategorie A na základě selhání způsobeného narušením strukturální celistvosti nebo chybnou manipulací, neexistuje-li cesta od zdroje k příjemci.
Článek 5
1. V případě narušení strukturální celistvosti hrází odkališť se bude mít za to, že došlo k ohrožení lidských životů, pokud hladina vody nebo bahna dosáhne minimální výšky 0,7 m nad zemí nebo pokud rychlost vody nebo kalů přesáhne 0,5 m/s.
2. Posouzení potenciálního rizika ohrožení života nebo nebezpečí pro lidské zdraví bude zahrnovat minimálně tyto faktory:
a)
velikost a charakteristiku zařízení včetně jeho uspořádání;
b)
množství a kvalitu odpadu v zařízení včetně jeho fyzikálních a chemických vlastností;
c)
topografii místa, ve kterém se zařízení nachází, včetně umístění protipovodňových ochranných prostředků;
d)
čas, za který potenciální povodňová vlna dorazí do oblastí, ve kterých se nachází obyvatelstvo;
e)
rychlost šíření povodňové vlny;
f)
předpokládaná výška hladiny vody nebo kalů;
g)
předpokládaná rychlost vzestupu hladiny vody nebo kalů;
h)
jakýkoli odpovídající, místně specifický faktor, který může mít vliv na potenciální riziko ohrožení života nebo nebezpečí pro lidské zdraví.
Článek 6
1. V případě posuvů odvalu s odpadem se jakákoli masa odpadu v pohybu považuje za možný zdroj ohrožení lidských životů, pokud se v dosahu pohybující se masy odpadu nacházejí lidé.
2. Posouzení potenciálního rizika ohrožení života nebo nebezpečí pro lidské zdraví bude zahrnovat minimálně tyto faktory:
a)
velikost a charakteristiku zařízení včetně jeho uspořádání;
b)
množství a kvalitu odpadu v zařízení včetně jeho fyzikálních a chemických vlastností;
c)
úhel sklonu odvalu;
d)
potenciální riziko hromadění vnitřních podzemních vod v odvalu;
e)
stabilitu podloží;
f)
topografii;
g)
blízkost vodních toků, objektů, budov;
h)
těžební práce;
i)
jakékoli jiné místně specifické faktory, které mohou ovlivnit riziko, které objekt představuje.
Článek 7
1. Limit uvedený ve druhé odrážce přílohy III směrnice 2006/21/ES bude stanoven jako poměr hmotnosti za sucha:
a)
veškerého odpadu, který je v souladu se směrnicí č. 91/689/EHS klasifikován jako nebezpečný a u něhož se předpokládá, že se bude nacházet v zařízení na konci plánovaného provozního období, a
b)
odpadu, u něhož se předpokládá, že se bude nacházet v zařízení na konci plánovaného provozního období.
2. Pokud poměr uvedený v odstavci 1 překročí 50 %, zařízení se zařadí do kategorie A.
3. Je-li poměr uvedený v odstavci 1 v rozmezí od 5 % do 50 %, zařízení se zařadí do kategorie A.
Zařízení však nemusí být zařazeno do kategorie A, pokud se na základě místně specifického hodnocení rizika zaměřeného zejména na účinky nebezpečného odpadu, které bylo provedeno v rámci klasifikace podle důsledků selhání způsobeného narušením strukturální celistvosti nebo nesprávným fungováním, a které prokázalo, že zařízení by nemělo být zařazeno do kategorie A na základě skutečnosti, že obsahuje nebezpečný odpad.
4. Pokud je poměr uvedený v odstavci 1 nižší než 5 %, není skutečnost, že obsahuje nebezpečný odpad, důvodem k jeho zařazení do kategorie A.
Článek 8
1. Členské státy posoudí, zda je kritérium uvedené ve třetí odrážce přílohy III směrnice 2006/21/ES v souladu s podmínkami uvedenými v odstavcích 2, 3 a 4.
2. U plánovaných odkališť bude použita následující metodika:
a)
bude vypracován soupis látek a přípravků, které jsou používány při úpravě a následně vypouštěny s hlušinou do odkaliště;
b)
u každé látky a přípravku budou odhadnuty roční objemy používané v provozu, a to pro každý rok plánovaného trvání provozní fáze;
c)
u každé látky a přípravku se stanoví, zda jde o nebezpečnou látku nebo nebezpečný přípravek ve smyslu směrnice Rady 67/548/EHS (4) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES (5);
d)
pro každý rok plánovaného trvání provozní fáze bude vypočítán roční nárůst vody zadržené v odkališti (ΔQi) za podmínek klidového stavu, a to podle vzorce uvedeného v příloze I;
e)
u každé látky nebo přípravku určených jako nebezpečné v souladu s bodem c) bude maximální roční koncentrace (C max) ve vodné fázi stanovena s pomocí vzorce uvedeného v příloze II.
Pokud bude na základě odhadu maximální roční koncentrace (C max) vodní fáze považována za „nebezpečnou“ ve smyslu směrnice 1999/45/ES nebo 67/548/EHS, bude zařízení klasifikováno jako zařízení kategorie A.
3. U funkčních odkališť bude klasifikace zařízení založena na metodice uvedené v odstavci 2, popřípadě na přímém chemickém rozboru vody a pevných látek obsažených v zařízení. Pokud je třeba vodní fázi považovat za nebezpečný přípravek ve smyslu směrnice 1999/45/ES nebo 67/548/EHS, bude zařízení klasifikováno jako zařízení kategorie A.
4. U zařízení na loužení materiálu z odvalů, kde jsou kovy extrahovány z rudných odvalů vyluhováním pomocí loužicích roztoků, provedou členské státy podrobné kontroly obsahu nebezpečných látek po uzavření, které budou založeny na soupisu použitých chemických látek a zbytkových koncentracích těchto loužicích látek v odvodňovacím systému po dokončení jeho vymývání. Pokud je třeba tuto průsakovou vodu považovat za nebezpečný přípravek ve smyslu směrnice 1999/45/ES nebo 67/548/EHS, bude zařízení klasifikováno jako zařízení kategorie A.
Článek 9
Články 7 a 8 tohoto rozhodnutí se nepoužijí na zařízení pro nakládání s odpady obsahující inertní odpad nebo výhradně neznečištěnou zeminu.
Článek 10
Příslušný orgán ve smyslu směrnice 2006/21/ES provede přezkum klasifikace zařízení, dojde-li k podstatné změně povolení nebo se významně změní provozní podmínky.
Tento přezkum se provede nejpozději do konce provozního období zařízení.
Článek 11
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 20. dubna 2009.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 20 avril 2009
relative à la définition des critères de classification des installations de gestion de déchets conformément à l’annexe III de la directive 2006/21/CE du Parlement européen et du Conseil concernant la gestion des déchets de l’industrie extractive
[notifiée sous le numéro C(2009) 2856]
(2009/337/CE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
vu la directive 2006/21/CE du Parlement européen et du Conseil du 15 mars 2006 concernant la gestion des déchets de l’industrie extractive et modifiant la directive 2004/35/CE (1), et notamment son article 22, paragraphe 1, point g),
considérant ce qui suit:
(1)
Afin de garantir une évaluation commune au regard des critères énoncés à l’annexe III de la directive 2006/21/CE, il est nécessaire de définir une méthode et, dans la mesure du possible, de fixer des valeurs limites, en tenant compte des différents types d’installations de gestion de déchets et de leur comportement à court et long termes, ainsi que durant toute leur phase d’exploitation.
(2)
Il est opportun, d’un point de vue technique, de dispenser les installations de gestion de déchets ne contenant que des déchets inertes ou de la terre non polluée de l’évaluation au regard des critères concernant la présence de substances dangereuses ou de déchets dangereux.
(3)
Le danger potentiel que présente une installation de gestion de déchets peut varier considérablement durant les phases d’exploitation et de fermeture de cette installation. Il convient donc de revoir la classification de l’installation en tant que de besoin et au moins à la fin de la phase d’exploitation.
(4)
Afin d’évaluer le risque de perte de vies humaines et le danger pour la santé humaine en cas de perte d’intégrité structurelle ou de mauvaise exploitation d’une installation, il y a lieu, lors de l’évaluation de l’importance de ce risque ou de ce danger, de prendre en compte la présence permanente effective des personnes dans les zones susceptibles d’être touchées.
(5)
Les mesures prévues à la présente décision sont conformes à l’avis du comité institué par l’article 18 de la directive 2006/12/CE du Parlement européen et du Conseil (2),
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
1. Une installation de gestion de déchets est classée dans la catégorie À conformément à l’annexe III, premier tiret, de la directive 2006/21/CE si les conséquences prévues, à court ou à long terme, d’une défaillance due à une perte d’intégrité structurelle ou à la mauvaise exploitation d’une installation de gestion de déchets peuvent entraîner:
a)
un risque non négligeable de perte de vies humaines;
b)
un grave danger pour la santé humaine;
c)
un grave danger pour l’environnement.
2. Aux fins de la classification visée au paragraphe 1, le cycle de vie complet de l’installation, y compris la phase de suivi après fermeture, est pris en considération lors de l’évaluation du danger potentiel que présente l’installation.
Article 2
1. Aux fins de la présente décision, on entend par intégrité structurelle d’une installation de gestion de déchets la capacité de cette installation à contenir les déchets à l’intérieur de ses limites suivant les modalités prévues lors de sa conception.
2. La perte d’intégrité structurelle couvre tous les mécanismes de défaillance susceptibles de toucher les structures de l’installation de gestion de déchets concernée.
3. L’évaluation des conséquences de la perte d’intégrité structurelle comprend l’incidence immédiate de tout transport de matériau hors de l’installation du fait de la défaillance et les effets qui en résultent à court et long termes.
Article 3
1. Aux fins de la présente décision, on entend par mauvaise exploitation de l’installation de gestion de déchets toute exploitation susceptible de donner lieu à un accident majeur, y compris le mauvais fonctionnement des mesures de protection de l’environnement et une conception défectueuse ou insuffisante de l’installation.
2. L’évaluation des rejets de contaminants résultant d’une mauvaise exploitation porte sur les effets des rejets à court terme (pulses) de contaminants comme sur ceux des rejets à long terme. Cette évaluation couvre la phase d’exploitation de l’installation ainsi que, sur le long terme, la période qui suit la fermeture. Elle inclut une évaluation des dangers que peuvent présenter les installations contenant des déchets réactifs, que ces déchets soient classés dangereux ou non dangereux au titre de la directive 91/689/CEE du Conseil (3).
Article 4
1. Les conséquences d’une défaillance due à une perte d’intégrité structurelle ou à la mauvaise exploitation d’une installation de gestion de déchets sont évaluées par les États membres conformément aux paragraphes 2, 3 et 4.
2. Le risque de perte de vies humaines ou le danger pour la santé humaine est considéré comme négligeable ou peu important si les personnes susceptibles d’être touchées, autres que le personnel travaillant dans l’installation, ne sont pas censées être présentes de manière permanente ou pendant de longues périodes dans la zone potentiellement concernée. Des blessures entraînant un handicap ou un mauvais état de santé pendant une période prolongée sont considérés comme de graves dangers pour la santé humaine.
3. Le danger potentiel pour l’environnement est considéré comme peu important si:
a)
l’intensité de la source de contamination potentielle diminue de manière significative dans un court laps de temps;
b)
la défaillance n’entraîne pas de dommages environnementaux permanents ou durables;
c)
l’environnement ayant subi des dégradations peut être remis en état grâce à des mesures d’assainissement et de restauration modestes.
4. Lors de la détermination du risque de perte de vies humaines et du danger pour la santé humaine ou pour l’environnement, les évaluations spécifiques de l’ampleur des effets potentiels sont réalisées dans le contexte de la chaîne source-voie de transfert-milieu récepteur.
Lorsqu’il n’existe pas de voie de transfert entre la source et le milieu récepteur, l’installation concernée n’est pas classée dans la catégorie A sur la base des conséquences d’une défaillance due à une perte d’intégrité structurelle ou à une mauvaise exploitation.
Article 5
1. En cas de perte d’intégrité structurelle des bassins de résidus, les vies humaines sont considérées comme menacées lorsque les niveaux des eaux ou des boues se situent à 0,7 mètre au moins au-dessus du sol ou lorsque la vitesse des eaux ou des boues dépasse 0,5 m/s.
2. L’évaluation du risque de perte de vies humaines et du danger pour la santé humaine prend en compte au minimum les facteurs suivants:
a)
la taille et les caractéristiques de l’installation, notamment sa conception;
b)
la quantité et la nature des déchets traités dans l’installation, notamment leurs propriétés physiques et chimiques;
c)
la topographie du site de l’installation, notamment les éléments d’étanchéité;
d)
le temps nécessaire à une onde de crue potentielle pour atteindre les zones où se trouvent des personnes;
e)
la vitesse de propagation de l’onde de crue;
f)
le niveau prévu pour les eaux ou les boues;
g)
la vitesse d’élévation de ce niveau des eaux ou des boues;
h)
tout facteur pertinent, propre au site, susceptible d’influer sur le risque de perte de vies humaines ou le danger pour la santé humaine.
Article 6
1. Dans le cas des glissements de terril, on considère que toute masse de déchets en mouvement est susceptible de menacer des vies humaines si des personnes sont présentes dans la zone potentiellement affectée par cette masse de déchets en mouvement.
2. L’évaluation du risque de perte de vies humaines et du danger pour la santé humaine prend en compte au minimum les facteurs suivants:
a)
la taille et les caractéristiques de l’installation, notamment sa conception;
b)
la quantité et la nature des déchets traités dans l’installation, notamment leurs propriétés physiques et chimiques;
c)
l’angle d’inclinaison de la pente du terril;
d)
la capacité d’accumulation des eaux à l’intérieur du terril;
e)
la stabilité du sous-sol;
f)
la topographie;
g)
la proximité de cours d’eau, de constructions, de bâtiments;
h)
les travaux miniers;
i)
tout autre facteur propre au site susceptible de contribuer de manière significative au risque lié à la structure.
Article 7
1. Le seuil visé à l’annexe III, deuxième tiret, de la directive 2006/21/CE est déterminé comme étant le rapport, sur la base du poids en matière sèche, entre:
a)
l’ensemble des déchets classés dangereux conformément à la directive 91/689/CEE censés se trouver dans l’installation à la fin de la période d’exploitation prévue; et
b)
les déchets censés se trouver dans l’installation à la fin de la période d’exploitation prévue.
2. Lorsque le rapport calculé conformément au paragraphe 1 dépasse 50 %, l’installation est classée dans la catégorie A.
3. Lorsque le rapport calculé conformément au paragraphe 1 est compris entre 5 % et 50 %, l’installation est classée dans la catégorie A.
Toutefois, l’installation en question peut ne pas être classée dans la catégorie A si une évaluation spécifique des risques axée sur les effets des déchets dangereux présents sur le site et menée dans le cadre de la classification en fonction des conséquences d’une défaillance due à une perte d’intégrité ou à une mauvaise exploitation démontre que l’installation ne doit pas être classée dans la catégorie A sur la base des déchets dangereux qu’elle contient.
4. Lorsque le rapport calculé conformément au paragraphe 1 est inférieur à 5 %, l’installation n’est pas classée dans la catégorie A sur la base des déchets dangereux qu’elle contient.
Article 8
1. Les États membres déterminent si le critère défini à l’annexe III, troisième tiret, de la directive 2006/21/CE est respecté en se fondant sur les considérations formulées aux paragraphes 2, 3 et 4.
2. Pour les bassins de résidus en projet, il convient d’appliquer la méthode suivante:
a)
dresser un inventaire des substances et des préparations qui sont utilisées lors du traitement et qui sont ensuite rejetées avec les boues dans le bassin de résidus;
b)
pour chaque substance et préparation et pour chaque année de la période d’exploitation prévue, procéder à une estimation des quantités annuelles utilisées lors du traitement;
c)
pour chaque substance et préparation, déterminer si elle est dangereuse au sens de la directive 67/548/CEE du Conseil (4) et de la directive 1999/45/CE du Parlement européen et du Conseil (5);
d)
pour chaque année de la période d’exploitation prévue, calculer l’augmentation annuelle, dans des conditions stables, de la quantité d’eau stockée (ΔQi) dans le bassin de résidus selon la formule indiquée à l’annexe I;
e)
pour chaque substance ou préparation dangereuse répertoriée conformément au point c), procéder à une estimation de la concentration annuelle maximale (C max) en phase aqueuse selon la formule établie à l’annexe II.
Si, sur la base de l’estimation des concentrations annuelles maximales (C max), la phase aqueuse est considérée comme «dangereuse» au sens des directives 1999/45/CE ou 67/548/CEE, l’installation est classée dans la catégorie A.
3. Pour les bassins de résidus en exploitation, la classification de l’installation repose sur la méthode définie au paragraphe 2 ou sur une analyse chimique directe de l’eau et des solides contenus dans l’installation. Si la phase aqueuse et les éléments qu’elle contient doivent être considérés comme une préparation dangereuse au sens des directives 1999/45/CE ou 67/548/CEE, l’installation est classée dans la catégorie A.
4. Dans le cas des installations de lixiviation en tas où les métaux sont extraits des tas de minerais par percolation de solutions de lixiviation, les États membres, lors de la fermeture, recherchent la présence de substances dangereuses en se fondant sur un inventaire des substances chimiques utilisées pour la lixiviation et sur les concentrations résiduelles de ces produits dans les eaux de drainage à l’issue du lavage. Si ces lixiviats doivent être considérés comme des préparations dangereuses au sens des directives 1999/45/CE ou 67/548/CEE, l’installation est classée dans la catégorie A.
Article 9
Les articles 7 et 8 de la présente décision ne s’appliquent pas aux installations de gestion de déchets ne contenant que des déchets inertes ou de la terre non polluée.
Article 10
Une révision de la classification est effectuée par l’autorité compétente conformément à la directive 2006/21/CE si l’autorisation est modifiée substantiellement ou si les conditions d’exploitation ont changé de manière significative.
Cette révision est effectuée au plus tard à la fin de la période d’exploitation de l’installation.
Article 11
Les États membres sont destinataires de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 20 avril 2009.