ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 7. června 2007
o vnitrostátních předpisech o používání chlorovaných parafinů s krátkými řetězci, které oznámilo Nizozemské království podle čl. 95 odst. 4 Smlouvy o ES
(oznámeno pod číslem K(2007) 2361)
(Pouze nizozemské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2007/395/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 95 odst. 6 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
I. SKUTEČNOSTI
(1)
Dopisem stálého zastoupení Nizozemského království při Evropské unii ze dne 8. prosince 2006 oznámila nizozemská vláda Komisi s odkazem na čl. 95 odst. 4 Smlouvy své vnitrostátní předpisy o používání chlorovaných parafinů s krátkým řetězcem (dále jen „SCCP“), které pokládá za nezbytné si ponechat po přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/45/ES ze dne 25. června 2002, kterou se podvacáté mění směrnice Rady 76/769/EHS o omezení uvádění některých nebezpečných látek a přípravků na trh a jejich používání (chlorované parafiny s krátkým řetězcem) (1).
(2)
Oznámení ze dne 8. prosince 2006 je druhým oznámením Nizozemského království týkajícím se odchylky od ustanovení směrnice 2002/45/ES. První žádost o zachování platných vnitrostátních předpisů byla podána dne 17. ledna 2003. V rozhodnutí 2004/1/ES (2) Komise rozhodla, že Nizozemsko si může své vnitrostátní předpisy částečně ponechat do 31. prosince 2006.
1. Ustanovení čl. 95 odst. 4 a 6 Smlouvy
(3)
V čl. 95 odst. 4 a 6 Smlouvy se stanoví:
„4. Pokládá-li členský stát poté, co Rada nebo Komise přijaly harmonizační opatření, za nezbytné ponechat si vlastní vnitrostátní předpisy ze závažných důvodů uvedených v článku 30 nebo vnitrostátní předpisy týkající se ochrany životního nebo pracovního prostředí, oznámí je Komisi spolu s důvody pro jejich ponechání.
(…)
6. Komise do šesti měsíců po oznámení dotyčné vnitrostátní právní předpisy schválí nebo zamítne poté, co prověří, že neslouží jako prostředek svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy a nenarušují fungování vnitřního trhu.“
2. Směrnice 2002/45/ES a vnitrostátní předpisy
2.1. Směrnice 2002/45/ES
(4)
Směrnice Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků (3), ve znění pozdějších předpisů, stanoví pravidla omezující uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků. Podle čl. 1 odst. 1 se tato směrnice vztahuje na nebezpečné látky a přípravky uvedené v příloze I.
(5)
Směrnice 2002/45/ES přijatá na právním základě článku 95 Smlouvy doplnila do přílohy I směrnice 76/769/EHS nový bod 42 týkající se chloralkanů, C10-C13 (SCCP), který stanovil pravidla pro uvádění na trh a používání těchto látek. Podle bodu 42 odst. 1 se SCCP nesmějí uvádět na trh pro použití jako látky nebo jako složky jiných látek nebo přípravků v koncentraci vyšší než 1 %:
-
při zpracování kovů,
-
při extrakci tuku z kůže.
(6)
Bod 42 odst. 2 stanoví, že do 1. ledna 2003 budou všechna ostatní použití SCCP přezkoumána Evropskou komisí ve spolupráci s členskými státy a Komisí OSPAR s ohledem na odpovídající nové vědecké údaje o rizicích, které SCCP představují pro zdraví a životní prostředí, a že o výsledcích tohoto přezkoumání bude informován Evropský parlament.
(7)
V čl. 2 odst. 1 se stanoví, že členské státy použijí předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději ode dne 6. ledna 2004.
(8)
Směrnice 76/769/EHS bude dne 1. června 2009 zrušena a nahrazena nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 (4) o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek. Skupina látek SCCP je uvedena v příloze XVII nařízení (ES) č. 1907/2006 v bodě 42 se stejnými omezeními, s jakými je uvedena ve směrnici 2002/45/ES.
2.2. Vnitrostátní předpisy
(9)
Vnitrostátní předpisy oznámené Nizozemskem byly zavedeny rozhodnutím ze dne 3. listopadu 1999, kterým se stanoví pravidla zakazující některá použití chlorovaných parafinů s krátkými řetězci (rozhodnutí o chlorovaných parafinech, zákon o chemických látkách (WMS)) (Staatsblad van het Koninkrijk der Nederlanden, Jaargang 1999, 478).
(10)
Článek 1 stanoví, že se rozhodnutí vztahuje na chlorované alkany s řetězcem v délce od 10 do 13 atomů uhlíku včetně a stupněm chlorování nejméně 48 % hm. Podle čl. 2 odst. 1 se SCCP uvedené v článku 1 nesmějí používat:
a)
jako změkčovadla v barvách, nátěrech nebo tmelech;
b)
v kapalinách určených k obrábění kovů;
c)
jako zpomalovače hoření v kaučuku, plastech nebo textilním zboží.
3. Základní informace o SCCP
(11)
V oddílu I.4 rozhodnutí 2004/1/ES je obsažen podrobný popis SCCP, jejich použití a výsledků posouzení rizik provedeného v rámci nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek (5). Tento oddíl se zaměřuje pouze na nové informace, které byly zpřístupněny od ledna 2004.
(12)
Na základě výsledku dřívějšího posouzení rizik a jeho přezkoumání Vědeckým výborem pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí přijala Komise podle článku 10 nařízení (EHS) č. 793/93 nařízení Komise (ES) č. 642/2005 (6), kterým se dovozcům nebo výrobcům některých prioritních látek ukládají požadavky na zkoušení a informace. Toto nařízení vyžaduje, aby toto odvětví poskytovalo další informace o expozici životního prostředí a provádět simulační zkoušky biologického rozkladu pro určení poločasu v mořském prostředí, aby mohlo být provedeno spolehlivější posouzení rizik.
(13)
Příslušná odvětvová asociace (Euro Chlor) předložila v roce 2004 informace svědčící o tom, že od roku 2001 došlo k dalšímu poklesu používání SCCP ve všech využitích. Spotřeba EU v textilním zboží a kaučuku poklesla v roce 2003 na třetinu úrovně z roku 2001 a v roce 2004 docházelo k dalšímu snižování (zejména při použití v textilním zboží, lacích, tmelech a lepidlech). Spotřeba v lacích a tmelech/lepidlech zároveň ve stejném období poklesla o 50 %. V roce 2003 se SCCP stále ještě občas používaly v některých kapalinách pro obrábění kovů, ale v roce 2004, po vstupu směrnice 2002/45/ES v platnost, se přestaly k tomuto účelu používat úplně. Celkové množství chlorovaných parafinů s krátkým řetězcem spotřebovaných na všechna použití bylo v roce 2003 nižší než 1 000 tun a v roce 2004 nižší než 600 tun (7). V reakci na nařízení Komise (ES) č. 642/2005 provedlo odvětví další analytické laboratorní testy. Předběžné výsledky této analýzy naznačují, že by SCCP mohly vyhovovat kritériím pro perzistentní a bioakumulativní toxické látky (PBT). Závěrečná zpráva z testů bude předložena orgánům Spojeného království zastávajícím funkci zpravodaje podle nařízení (EHS) č. 793/93, jakmile laboratoř potvrdí konečné výsledky.
(14)
Spojené království, zastávající funkci zpravodaje pro SCCP, vypracovalo v srpnu 2005 aktualizaci posouzení rizika SCCP pro životní prostředí (dále jen „aktualizované posouzení rizika“), které bylo projednáno a schváleno na 3. zasedání Technického výboru pro nové a existující látky v roce 2005 (TCNES III 2005). Pro některé scénáře byly dřívější závěry změněny a byla zjištěna nová rizika pro uplatnění, např. při zpomalování hoření v podšívkách pro textilní zboží, v průmyslovém použití v barvách a nátěrech nebo v kombinovaných kaučukových směsích a zpracování kaučuku pro některé různé konečné ukazatele v životním prostředí. Upřesnění tohoto posouzení rizika na základě množstevních údajů o SCCP za rok 2004 však vedlo k úpravě závěrů o riziku pro použití v podšívkách pro textilní zboží a míšení/zpracování kaučuku. Komise schválené aktualizované posouzení rizika zanedlouho zveřejní. Aktualizované posouzení rizika bude zasláno k vyhodnocení Vědeckému výboru pro zdravotní a environmentální rizika (VVZER) v druhé polovině roku 2007, bude-li to vhodné.
(15)
Vedle výše popsaných opatření a akcí Společenství se na SCCP vztahují další právní předpisy Společenství. Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2455/2001/ES ze dne 20. listopadu 2001, kterým se stanoví seznam prioritních látek v oblasti vodní politiky a mění směrnice 2000/60/ES (8), zahrnulo SCCP mezi prioritní nebezpečné látky ve smyslu čl. 16 odst. 3 rámcové směrnice o vodě. Podle rámcové směrnice o vodě předloží Komise návrhy na omezení prioritních látek za účelem zastavení nebo postupného odstranění vypouštění, emisí a úniků látek do 20 let od jejich přijetí a návrhy norem jakosti použitelných pro koncentrace prioritních látek v povrchových vodách, v sedimentech nebo biotě.
(16)
Dne 17. července 2006 přijala Komise návrh směrnice o normách environmentální kvality v oblasti vodní politiky a změně směrnice 2000/60/ES. Tento návrh zachovává zařazení SCCP mezi prioritní nebezpečné látky a stanoví normy environmentální kvality použitelné pro koncentrace těchto látek v povrchových vodách. Návrh neobsahuje konkrétní omezující opatření pro žádnou prioritní látku, neboť mnoho opatření na ochranu životního prostředí spadá do oblasti působnosti dalších platných právních předpisů Společenství a jeví se nákladově efektivnější a přiměřenější, aby členské státy vedle provádění platných právních předpisů Společenství podle potřeby zahrnuly vhodná omezující opatření do programu opatření, který má být vypracován pro každé povodí podle článku 11 směrnice 2000/60/ES.
(17)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 850/2004 ze dne 29. dubna 2004 o perzistentních organických znečišťujících látkách a o změně směrnice 79/117/EHS (9) provádí ustanovení dvou mezinárodních aktů o perzistentních organických znečišťujících látkách (POP): Protokolu o perzistentních organických znečišťujících látkách (10) z roku 1998 k Úmluvě UNECE o dálkovém znečišťování ovzduší přecházejícím hranice států a Stockholmské úmluvy o perzistentních organických znečišťujících látkách (11). Toto nařízení vstoupilo v platnost dne 20. května 2004. Nařízení je přísnější než uvedené mezinárodní dohody a klade důraz na zrušení produkce a používání mezinárodně uznávaných perzistentních organických znečišťujících látek.
(18)
Nařízení (ES) č. 850/2004 ani dvě uvedené mezinárodní úmluvy neobsahují zvláštní pravidla týkající se SCCP. Obě úmluvy nicméně obsahují mechanismy umožňující navrhovat zařazení dalších látek a postupy pro vyhodnocování návrhů.
(19)
Komise jménem Evropského společenství společně s členskými státy, které jsou stranami Protokolu o perzistentních organických znečišťujících látkách, navrhla dne 9. září 2005 změnu příslušné přílohy II protokolu doplněním SCCP. Pracovní skupina zřízená podle protokolu pro účely přezkoumávání návrhů na doplnění dalších látek podpořila na svém zasedání v září 2006 závěry dokumentace, že SCCP mají být považovány za perzistentní organické znečišťující látky ve smyslu protokolu a že profil rizika poskytl dostatek informací svědčících o tom, že SCCP mají schopnost dálkového přeshraničního atmosférického přenosu. Pracovní skupina obecně shledala, že charakteristiky nebezpečnosti společně s informacemi z monitorování svědčí o možném dopadu na životní prostředí v důsledku dálkového přeshraničního atmosférického přenosu. Pracovní skupina shledala informace obsažené v přezkumu SCCP, který provedla pracovní skupina „Track B“ (možnosti řízení rizika), přesnými, přestože byly zapotřebí doplňující informace k řadě aspektů socio-ekonomického hodnocení různých opatření v oblasti řízení rizika. V prosinci 2006 přihlédly strany protokolu k závěrům navrženým pracovní skupinou ohledně technické stránky dokumentace k SCCP a shodly se na tom, že by tato látka měla být považována za perzistentní organickou znečišťující látku ve smyslu protokolu, a požádaly pracovní skupinu, aby pokračovala v části B přezkumu SCCP a prozkoumala strategii řízení rizika.
(20)
Evropská komise jménem Evropského společenství navíc společně s členskými státy, které jsou stranami Stockholmské úmluvy, navrhla dne 29. června 2006 změnu příslušných příloh úmluvy doplněním SCCP. Výbor pro přezkum perzistentních organických znečišťujících látek na svém druhém zasedání ve dnech 6.-10. listopadu 2006 shledal, že SCCP vyhovují kontrolním kritériím uvedeným v příloze D úmluvy, jak se uvádí v rozhodnutí POPRC-2/8 (12). Toto rozhodnutí rovněž doporučilo vypracování profilu rizika v souladu s přílohou E úmluvy.
(21)
Budou-li SCCP nakonec zařazeny do některé z příslušných příloh Stockholmské úmluvy, Evropská komise navrhne odpovídající opatření podle směrnice 76/769/EHS nebo podle nařízení (ES) č. 850/2004, která by vedla ke zpřísnění platných omezení.
II. POSTUP
(22)
Procesní kroky spojené s prvním oznámením Nizozemského království podle čl. 95 odst. 4 Smlouvy ze dne 17. ledna 2003 jsou popsány v oddílu II rozhodnutí Komise 2004/1/ES.
(23)
Dne 16. prosince 2003 oznámila Komise Nizozemskému království podle čl. 95 odst. 6 své rozhodnutí 2004/1/ES z téhož dne, jímž Komise schválila vnitrostátní předpisy o SCCP oznámené Nizozemskem dne 21. ledna 2003 v rozsahu, v kterém se tyto předpisy neuplatňují na použití SCCP jako složek jiných látek a přípravků v koncentracích nižších než 1 % určených k použití jako změkčovadla v barvách, nátěrech nebo tmelech a jako zpomalovače hoření v kaučuku nebo textilních materiálech. Tato odchylka byla platná do 31. prosince 2006.
(24)
Od přijetí rozhodnutí 2004/1/ES povolujícího Nizozemsku částečně si ponechat své vnitrostátní předpisy neprovedlo Nizozemsko změnu vnitrostátních opatření k jejich sladění s ustanoveními uvedeného rozhodnutí.
(25)
Namísto toho Nizozemsko požádalo Evropský soudní dvůr o prohlášení rozhodnutí 2004/1/ES neplatným na základě článku 230 Smlouvy (věc T-234/04, původně C-103/04) a tento případ stále čeká na rozhodnutí Soudem první instance. Nizozemsko ve své žádosti popřelo skutečnost, že je pro provádění vnitrostátních opatření týkajících se použití SCCP, která nejsou uvedena ve směrnici 2002/45/ES, zapotřebí povolení.
(26)
Dopisem stálého zastoupení Nizozemského království při Evropské unii ze dne 8. prosince 2006 oznámila nizozemská vláda Komisi s odkazem na čl. 95 odst. 4 Smlouvy podruhé své vnitrostátní předpisy o používání SCCP, které si hodlá ponechat po přijetí směrnice 2002/45/ES.
(27)
Oznámení ze dne 8. prosince 2006 mělo stejný účel jako oznámení ze dne 17. ledna 2003, a to schválení ustanovení rozhodnutí o chlorovaných parafinech podle zákona o chemických látkách. Vzhledem k tomu, že Nizozemsko nepředložilo ve svém oznámení nové vnitrostátní předpisy, Komise předpokládá, že oznamovaná vnitrostátní opatření jsou totožná s opatřeními oznámenými v lednu 2003: rozhodnutí ze dne 3. listopadu 1999, kterým se stanoví pravidla zakazující některá použití chlorovaných parafinů s krátkými řetězci (rozhodnutí o chlorovaných parafinech, zákon o chemických látkách (WMS)) (Staatsblad van het Koninkrijk der Nederlanden, Jaargang 1999, 478).
(28)
Dopisy ze dne 15. prosince 2006 a 20. prosince 2006 oznámila Komise nizozemské vládě, že obdržela oznámení podle čl. 95 odst. 4 Smlouvy a že šestiměsíční období určené na jeho zkoumání podle čl. 95 odst. 6 započalo dnem 9. prosince 2006, tedy dnem následujícím po obdržení oznámení.
(29)
Dopisem ze dne 30. ledna 2007 informovala Komise ostatní členské státy o oznámení, které obdržela od Nizozemska. Komise rovněž zveřejnila informaci o oznámení v Úředním věstníku Evropské unie (13), aby informovala o vnitrostátních předpisech, které si hodlá Nizozemsko ponechat, a jeho důvodech, další zúčastněné strany. Do konce období pro podání připomínek (30 dní po zveřejnění) nepodal žádný členský stát ani jiná zúčastněná strana žádné připomínky.
III. HODNOCENÍ
1. Posouzení přípustnosti
(30)
Ve 38. a 39. bodě odůvodnění rozhodnutí 2004/1/ES Komise shledala, že žádost předložená Nizozemským královstvím je přípustná. Odkaz na dané rozhodnutí se uvádí pro účely tohoto rozhodnutí. Nicméně je užitečné připomenout hlediska, v nichž oznámené vnitrostátní předpisy nejsou v slučitelné s požadavky směrnice 2002/45/ES.
(31)
Ve stručnosti se oznámené vnitrostátní předpisy odchylují od požadavků směrnice 2002/45/ES v těchto ohledech:
-
používání SCCP se stupněm chlorování vyšším než 48 % jako změkčovadel v barvách, nátěrech nebo tmelech a jako zpomalovačů hoření v kaučuku nebo textilních materiálech, které nepodléhá omezením vztahujícím se na jejich uvádění na trh a používání podle zmíněné směrnice, je v Nizozemsku zakázané,
-
používání látek a přípravků, v nichž jsou jako složky přítomny SCCP se stupněm chlorování vyšším než 48 %, v kapalinách pro kovoobrábění, které nepodléhá omezením vztahujícím se na jejich uvádění na trh a používání podle zmíněné směrnice, jsou-li SCCP přítomny v koncentraci nižší než 1 %, je v Nizozemsku zakázané.
2. Skutková podstata
(32)
V souladu s čl. 95 odst. 4 a odst. 6 prvním pododstavcem Smlouvy musí Komise zjistit, zda byly splněny všechny podmínky umožňující členskému státu ponechat si své vnitrostátní předpisy odchylující se od harmonizačního opatření Společenství stanoveného v uvedeném článku.
(33)
Komise musí posoudit zejména to, zda jsou vnitrostátní předpisy nezbytné ze závažných důvodů uvedených v článku 30 Smlouvy nebo se týkají ochrany životního nebo pracovního prostředí a zda nepřesahují to, co je nezbytné k dosažení sledovaného zákonného cíle. Pokud je Komise toho názoru, že vnitrostátní předpisy výše uvedené podmínky splňují, musí navíc podle čl. 95 odst. 6 prověřit, zda neslouží jako prostředek svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy a nenarušují fungování vnitřního trhu.
(34)
Je třeba poznamenat, že s ohledem na časový rámec stanovený čl. 95 odst. 6 Smlouvy o ES musí Komise při posuzování, zda jsou vnitrostátní předpisy oznámené podle čl. 95 odst. 4 opodstatněné, brát za základ „důvody“ uvedené oznamujícím členským státem. To znamená, že podle ustanovení Smlouvy o ES má povinnost dokázat, že jsou vnitrostátní předpisy opodstatněné, žádající členský stát, který si je zamýšlí ponechat. Vzhledem k procesnímu rámci stanovenému čl. 95 odst. 4 a 6 Smlouvy o ES, který obsahuje zejména přísnou lhůtu pro přijetí rozhodnutí, se Komise musí zpravidla omezit na zkoumání významu částí, které předkládá žádající členský stát, aniž by musela sama hledat možná opodstatnění.
(35)
Má-li však Komise k dispozici informace, na jejichž základě může být zapotřebí harmonizační opatření Společenství, od něhož se oznámené vnitrostátní předpisy odchylují, přezkoumat, může vzít Komise takovéto informace při posuzování oznámených vnitrostátních předpisů v úvahu.
2.1. Opodstatnění na základě závažných důvodů
(36)
Opodstatněnost vnitrostátních předpisů na základě závažných důvodů byla zevrubně zkoumána v oddíle III.2 rozhodnutí 2004/1/ES. Podle zjištění uvedeného rozhodnutí (55. a 56. bod odůvodnění) mohou být vnitrostátní předpisy zakazující použití SCCP jako složek jiných látek a přípravků při obrábění kovů opodstatněné z hlediska potřeby ochrany životního prostředí. Vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších informací, které by naznačovaly, že by se sledovaného zákonného cíle dalo dosáhnout pomocí méně omezujících opatření, jako např. limitu nižší koncentrace pro SCCP jako složek jiných látek a přípravků, byl přijat závěr, že vnitrostátní opatření nepřesahují rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(37)
Rozhodnutí 2004/1/ES navíc v 66. bodě odůvodnění týkajícím se ostatních použití SCCP jako látek konstatovalo, že s přihlédnutím k zásadě obezřetnosti mohou vnitrostátní předpisy zakazující ostatní použití SCCP zůstat v platnosti na určité časové období, aby nebyla narušena existující opatření, která je možno považovat za opodstatněná vzhledem k připravovanému posouzení rizika.
(38)
Rozhodnutí 2004/1/ES konstatovalo v 68. bodě odůvodnění týkajícím se zákazu používání SCCP jako složek jiných látek a přípravků na základě stanoviska SCTEE ze dne 3. října 2003, že vnitrostátní předpisy nejsou opodstatněné, s výjimkou použití SCCP v plastech, kde by mohly nastat určité problémy.
(39)
Ve stručnosti tedy rozhodnutí 2004/1/ES povolilo vnitrostátní předpisy v rozsahu, v kterém se tyto předpisy neuplatňují na použití SCCP jako složek jiných látek a přípravků v koncentracích nižších než 1 % určených k použití jako změkčovadla v barvách, nátěrech nebo tmelech a jako zpomalovače hoření v kaučuku nebo textilních materiálech. Rozhodnutí bylo založeno na aktuálních dostupných vědeckých důkazech a na zásadě obezřetnosti.
(40)
Nizozemsko ve své nové žádosti nepředložilo oproti žádosti z roku 2003 žádné nové informace.
(41)
Naproti tomu na evropské úrovni došlo k dalšímu vývoji, který rozšířil dostupnou základnu vědomostí. Výsledky zkoušek biologického rozkladu požadovaných podle nařízení (ES) č. 642/2005 nasvědčují pomalému tempu mineralizace, takže bude splněno kritérium perzistentnosti pro látky PBT.
(42)
Aktualizovaný návrh posouzení rizika předložený orgány Spojeného království na 3. zasedání TCNES v roce 2005 naznačil, že pro některá použití byla zjištěna nová rizika, a zohlednil také nejnovější údaje o spotřebě SCCP. Britský zpravodaj zjistil zejména nová rizika spojená s použitím SCCP v podšívkách pro textilní zboží a při míšení a zpracování kaučuku. Aktualizované posouzení rizika bylo schváleno písemným postupem a bude zanedlouho zveřejněno Komisí. Bude-li to vhodné, bude zasláno k přezkoumání Vědeckému výboru pro zdravotní a environmentální rizika.
(43)
Vyžádají-li si nově zjištěná rizika další opatření k řízení rizika pro některá použití SCCP s výjimkou zpracování kovů a extrakce tuku z kůže, přijme Komise další opatření ke zmírnění rizika nad rámec těch, která již byla přijata ve směrnici 2002/45/ES. Přesný rozsah takových případných dalších omezení je v současné době nejasný. Kromě toho by probíhající posuzování oznámení Společenství o návrhu zařazení SCCP mezi látky, na něž se vztahuje Protokol o perzistentních organických znečišťujících látkách k úmluvě UNECE, resp. Stockholmská úmluva o perzistentních organických znečišťujících látkách, a případné zařazení těchto látek do jedné nebo obou těchto mezinárodních dohod mohly vést k dalším omezením v rámci nařízení (ES) č. 850/2004.
(44)
V každém případě je možné, že by se taková další omezení týkala použití, která jsou zatím právními předpisy Společenství povolena, avšak nizozemské vnitrostátní právní předpisy je již zakazují.
(45)
Za těchto okolností a s přihlédnutím k zásadě obezřetnosti lze považovat nizozemské vnitrostátní předpisy jako celek za opodstatněné, dokud nebudou přijata opatření Společenství podle směrnice 76/769/EHS nebo podle nařízení (ES) č. 850/2004, která plně zohlední nejnovější vědecké údaje.
2.2. Vyloučení svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy a narušování fungování vnitřního trhu
2.2.1. Vyloučení svévolné diskriminace
(46)
Podle čl. 95 odst. 6 musí Komise prověřit, zda zamýšlená opatření neslouží jako prostředek svévolné diskriminace. Podle judikatury Soudního dvora je pro vyloučení diskriminace třeba, aby podobné situace nebyly řešeny odlišně a odlišné situace stejně.
(47)
Předmětné vnitrostátní předpisy jsou obecné a vztahují se na používání SCCP bez ohledu na to, zda byly tyto látky vyrobeny v Nizozemsku, nebo dovezeny z jiných členských států. Vzhledem k neexistenci důkazů nasvědčujících opaku lze učinit závěr, že předmětné vnitrostátní předpisy neslouží jako prostředek svévolné diskriminace.
2.2.2. Vyloučení zastřeného omezování obchodu
(48)
Vnitrostátní opatření, která omezují používání výrobků ve větší míře než směrnice Společenství, by obvykle představovala překážku obchodu, pokud výrobky, které jsou zákonně uváděny na trh a používány ve zbytku Společenství, nesmějí být v důsledku tohoto zákazu používání uváděny na trh v dotčeném členském státě. Předpoklady stanovené v čl. 95 odst. 6 mají zabránit uplatňování omezení na základě kritérií stanovených v odstavcích 4 a 5 téhož článku z nevhodných důvodů, která představují ve skutečnosti hospodářská opatření sloužící k omezení dovozu výrobků z jiných členských států, a tedy prostředek nepřímé ochrany vnitrostátní produkce.
(49)
Jak již bylo stanoveno, skutečným cílem vnitrostátních předpisů je ochrana životního prostředí před riziky spojenými s používáním SCCP. Vzhledem k neexistenci důkazů nasvědčujících tomu, že by předmětné vnitrostátní předpisy ve skutečnosti představovaly opatření k ochraně vnitrostátní produkce, lze učinit závěr, že neslouží jako prostředek zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy.
2.2.3. Vyloučení narušování fungování vnitřního trhu
(50)
Tuto podmínku nelze interpretovat tak, že vylučuje schválení jakéhokoli vnitrostátního opatření, které by mohlo mít vliv na vytvoření vnitřního trhu. Ve skutečnosti bude jakékoli vnitrostátní opatření odchylující se od harmonizačního opatření usilujícího o vytvoření a fungování vnitřního trhu představovat v podstatě opatření, které pravděpodobně bude mít vliv na vnitřní trh. V zájmu zachování užitečnosti postupu stanoveného v článku 95 Smlouvy je proto třeba chápat pojetí narušování fungování vnitřního trhu v souvislosti s čl. 95 odst. 6 jako účinek nepřiměřený sledovanému cíli.
(51)
Bylo stanoveno, že vnitrostátní předpisy mohou být dočasně ponechány z důvodů týkajících se ochrany životního prostředí a že na základě dostupných informací zřejmě představují jediné dostupné opatření k zachování vysoké úrovně ochrany, o niž Nizozemsko usiluje. Komise je proto toho názoru, že až do stanovení vhodných opatření ke zmírnění rizika lze mít za to, že podmínka týkající se vyloučení narušování fungování vnitřního trhu je splněna.
IV. ZÁVĚR
(52)
Jak bylo uvedeno v oddílu I.3 tohoto rozhodnutí, na úrovni Společenství byla podniknuta řada iniciativ usilujících o shromáždění informací potřebných pro odstranění nebo snížení nejistot obklopujících posouzení rizika SCCP v době, kdy bylo přijato rozhodnutí 2004/1/ES. Výsledky aktualizovaného posouzení rizika naznačují, že existují další rizika, v jejichž důsledku bude pravděpodobně zapotřebí, aby Komise přijala odpovídající opatření k řízení rizika.
(53)
V rámci Stockholmské úmluvy i v rámci Protokolu o perzistentních organických znečišťujících látkách k Úmluvě UNECE v současné době probíhá přezkum SCCP, který by mohl vést k jejich zařazení do těchto mezinárodních aktů. To by si vyžádalo přijetí opatření Společenství v rámci nařízení (ES) č. 850/2004.
(54)
Protože je možné, že by se taková nová opatření přijatá na úrovni Společenství mohla týkat použití SCCP, která jsou zatím podle směrnice 76/769/EHS povolena, avšak nizozemské vnitrostátní právní předpisy je již zakazují, a s přihlédnutím k zásadě obezřetnosti lze učinit závěr, že předmětné vnitrostátní předpisy zakazující použití SCCP jako složek jiných látek a přípravků v kapalinách pro obrábění kovů, jako zpomalovačů hoření v kaučuku, plastech a textilu a jako změkčovadel v barvách, nátěrech nebo tmelech mohou být dočasně ponechány z důvodů týkajících se ochrany životního prostředí a v rozsahu nepřekračujícím to, co je nezbytné pro dosažení sledovaného cíle. Měla by být proto udělena odchylka pro vnitrostátní předpisy jako celek.
(55)
Vnitrostátní předpisy při dočasném zachování navíc neslouží jako prostředek svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy a nenarušují fungování vnitřního trhu.
(56)
Komise proto zastává názor, že předmětné vnitrostátní předpisy lze ve výše stanoveném rozsahu schválit. Komise se nicméně domnívá, že toto schválení musí pozbýt platnosti, jakmile budou přijata opatření Společenství týkající se SCCP, a to buď v rámci směrnice 76/769/EHS nebo podle nařízení (ES) č. 850/2004, podle toho, který akt bude vhodnější,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Vnitrostátní předpisy o SCCP oznámené Nizozemskem dne 8. prosince 2006 podle čl. 95 odst. 4 se schvalují.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království a jeho použitelnost končí k dřívějšímu z těchto dvou dat:
-
vstup v platnost směrnice Komise o změně přílohy I směrnice 76/769/EHS, pokud jde o SCCP,
-
vstup v platnost nařízení o změně nařízení (ES) č. 850/2004, pokud jde o SCCP.
V Bruselu dne 7. června 2007.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 7 juin 2007
concernant les dispositions nationales sur l’emploi des paraffines chlorées à chaîne courte notifiées par le Royaume des Pays-Bas au titre de l’article 95, paragraphe 4, du traité CE
[notifiée sous le numéro C(2007) 2361]
(Le texte en langue néerlandaise est le seul faisant foi.)
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2007/395/CE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 95, paragraphe 6,
considérant ce qui suit:
I. EXPOSÉ DES FAITS
(1)
Par une lettre du 8 décembre 2006 de la représentation permanente du Royaume des Pays-Bas auprès de l’Union européenne, le gouvernement néerlandais, se référant à l’article 95, paragraphe 4, du traité, a notifié à la Commission ses dispositions nationales sur l’emploi des paraffines chlorées à chaîne courte (ci-après dénommées PCCC), qu’il estime nécessaire de maintenir après l’adoption de la directive 2002/45/CE du Parlement européen et du Conseil du 25 juin 2002 portant vingtième modification de la directive 76/769/CEE du Conseil relative à la limitation de la mise sur le marché et de l’emploi de certaines substances et préparations dangereuses (paraffines chlorées à chaîne courte) (1).
(2)
La notification en date du 8 décembre 2006 est la deuxième notification du Royaume des Pays-Bas concernant une dérogation aux dispositions de la directive 2002/45/CE. Une première demande de maintien des dispositions nationales existantes a été soumise le 17 janvier 2003. Dans la décision 2004/1/CE (2), la Commission a décidé que les Pays-Bas pourraient maintenir partiellement leurs dispositions nationales jusqu’au 31 décembre 2006.
1. Article 95, paragraphes 4 et 6 du traité
(3)
L’article 95, paragraphes 4 et 6 du traité, dispose ce qui suit:
«4. Si, après l’adoption par le Conseil ou par la Commission d’une mesure d’harmonisation, un État membre estime nécessaire de maintenir des dispositions nationales justifiées par des exigences importantes visées à l’article 30 ou relatives à la protection de l’environnement ou du milieu de travail, il les notifie à la Commission en indiquant la raison de leur maintien.
(…)
6. Dans un délai de six mois après notification, la Commission approuve ou rejette les dispositions nationales en cause après avoir vérifié si elles sont ou non un moyen de discrimination arbitraire ou une restriction déguisée dans le commerce entre États membres et si elles constituent ou non une entrave au fonctionnement du marché intérieur.»
2. Directive 2002/45/CE et dispositions nationales
2.1. Directive 2002/45/CE
(4)
La directive 76/769/CEE du Conseil du 27 juillet 1976 concernant le rapprochement des dispositions législatives, réglementaires et administratives des États membres relatives à la limitation de la mise sur le marché et de l’emploi de certaines substances ou préparations dangereuses (3) établit des règles limitant la mise sur le marché et l’emploi de certaines substances et préparations dangereuses. Conformément à l’article premier, paragraphe 1, la directive s’applique aux substances et aux préparations dangereuses énumérées à l’annexe I.
(5)
Adoptée sur la base juridique de l’article 95 du traité, la directive 2002/45/CE a inséré dans l’annexe I de la directive 76/769/CEE un nouveau point 42 concernant les alcanes, en C10-C13, chloro (PCCC), qui fixe des règles pour la mise sur le marché et l’emploi de ces substances. En vertu du point 42, alinéa 1, les PCCC ne peuvent être mises sur le marché en tant que substances constituant d’autres substances ou préparations à des concentrations supérieures à 1 % pour:
-
l’usinage des métaux,
-
le graissage du cuir.
(6)
Le point 42, alinéa 2, prévoit qu’avant le 1er janvier 2003, toutes les utilisations restantes des PCCC seront réexaminées par la Commission européenne, en coopération avec les États membres et la commission OSPAR, à la lumière de toute nouvelle donnée scientifique pertinente concernant les risques présentés par les PCCC pour la santé et l’environnement et que le Parlement européen sera tenu informé des résultats de ce réexamen.
(7)
L’article 2, paragraphe 1, dispose que les États membres adoptent et publient, au plus tard le 6 janvier 2004, les mesures transposant la directive.
(8)
La directive 76/769/CEE sera abrogée le 1er juin 2009 et remplacée par le règlement (CE) no 1907/2006 du Parlement européen et du Conseil (4) concernant l’enregistrement, l’évaluation et l’autorisation des substances chimiques ainsi que les restrictions applicables à ces substances (REACH). Le groupe de substances PCCC figure sous le point 42 de l’annexe XVII du règlement (CE) no 1907/2006 avec les restrictions prévues par la directive 2002/45/CE.
2.2. Dispositions nationales
(9)
Les dispositions nationales notifiées par les Pays-Bas ont été introduites par la décision du 3 novembre 1999 portant interdiction de certains emplois des paraffines chlorées à chaîne courte [décision relative aux paraffines chlorées, loi sur les substances chimiques (WMS)], (Staatsblad van het Koninkrijk der Nederlanden, Jaargang 1999, 478).
(10)
Aux termes de l’article premier, la décision s’applique aux alcanes chlorées comportant une chaîne de 10 à 13 atomes de carbone et présentant un degré de chloration égal ou supérieur à 48 % du poids. Conformément à l’article 2, paragraphe 1, les PCCC visées à l’article premier ne peuvent pas être employées:
a)
comme plastifiants dans les peintures, enduits ou mastics d’étanchéité;
b)
dans les fluides d’usinage des métaux;
c)
comme retardateurs de flammes dans les caoutchoucs, plastiques ou textiles.
3. Informations générale sur les PCCC
(11)
Il existe, à la section I.4 de la décision 2004/1/CE, une description détaillée des PCCC, de leurs utilisations et du résultat du rapport d’évaluation effectué dans le cadre du règlement (CEE) no 793/93 du Conseil du 23 mars 1993 sur l’évaluation et le contrôle des risques des substances existantes (5). Cette section se concentre uniquement sur les nouvelles informations devenues disponibles depuis janvier 2004.
(12)
À la suite des résultats du précédent rapport d’évaluation et à son examen par le Comité scientifique de la toxicité, de l’écotoxicité et de l’environnement (CSTEE), la Commission a adopté, conformément à l’article 10 du règlement (CEE) no 793/93, le règlement (CE) no 642/2005 de la Commission (6) imposant aux fabricants ou aux importateurs de certaines substances prioritaires de fournir des informations et de procéder à des essais complémentaires. Ce règlement impose à l’industrie de fournir des informations supplémentaires sur l’exposition environnementale et de procéder à une simulation de la dégradation biologique pour déterminer la demi-vie en milieu marin, ce qui a été estimé nécessaire pour permettre une évaluation plus fiable des risques.
(13)
L’association industrielle concernée (Euro Chlor) a soumis, en 2004, des informations montrant que l’utilisation des PCCC a encore diminué pour toutes les applications depuis 2001. La consommation des PCCC de l’Union européenne dans les textiles et le caoutchouc a diminué en 2003 pour atteindre le tiers du niveau de 2001, et cette évolution s’est poursuivie en 2004 (en ce qui concerne, notamment, leur utilisation pour les textiles, les peintures, les produits d’étanchéité et les adhésifs). La consommation des PCCC dans les peintures et les produits d’étanchéité/adhésifs a également diminué de 50 % pendant la même période. Leur utilisation dans les fluides de traitement des métaux persistait en 2003 mais a cessé en 2004, à la suite de l’entrée en vigueur de la directive 2002/45/CE. La quantité totale de PCCC utilisées dans toutes les applications s’élevait à moins de 1 000 tonnes en 2003 et moins de 600 tonnes en 2004 (7). En réaction au règlement (CE) no 642/2005, l’industrie a procédé à des essais supplémentaires dans des laboratoires mandatés aux fins d’analyse. Les résultats préliminaires de ces analyses semblent indiquer que les PCCC pourraient remplir les critères des substances persistantes, bioaccumulatives et toxiques (PBT). Le rapport final sur les essais sera soumis aux autorités du Royaume-Uni agissant en tant que rapporteur conformément au règlement (CEE) no 793/93, dès que les résultats finals auront été confirmés par le laboratoire.
(14)
Le Royaume-Uni, agissant en tant que rapporteur pour les PCCC, a préparé une actualisation de l’évaluation du risque environnemental des PCCC (appelée ci-après «évaluation de risque actualisée»), en août 2005, qui a été discutée et approuvée lors de la troisième réunion du comité technique sur les substances nouvelles et existantes de 2005 (TCNES III 2005). Pour certains scénarios, les conclusions précédentes ont été modifiées, et de nouveaux risques ont été identifiés pour les applications telles que retardateurs de flammes pour l’enduction d’envers de textiles, l’utilisation industrielle des peintures et des revêtements, le compoundage et la conversion combinés du caoutchouc pour certains points finaux environnementaux différents. Cependant, l’affinage de cette évaluation sur la base des données de tonnage pour 2004 relative au PCCC a amené à conclure qu’il existe un risque pour l’enduction d’envers de textiles et le compoundage/conversion du caoutchouc. L’évaluation des risques approuvée sera publiée prochainement par la Commission et sera transmise pour évaluation au comité scientifique sur les risques sanitaires et environnementaux (CSRSE), au cours du second semestre de 2007, si approprié.
(15)
Outre les mesures et actions communautaires susmentionnées, les PCCC font l’objet d’autres actes juridiques de la Communauté. La décision no 2455/2001/CE du Parlement européen et du Conseil du 20 novembre 2001 établissant la liste des substances prioritaires dans le domaine de l’eau et modifiant la directive 2000/60/CE (8) inclut les PCCC parmi les substances dangereuses prioritaires au sens de l’article 16, paragraphe 3, de la directive-cadre sur l’eau. En vertu de cette dernière, la Commission soumettra des propositions de contrôle en vue d’arrêter ou de supprimer progressivement les rejets, émissions et pertes dans un délai de vingt ans à compter de leur adoption, et des propositions de normes qualitatives applicables aux concentrations dans les eaux de surface, les sédiments et les biotes.
(16)
Le 17 juillet 2006, la Commission a adopté une proposition de directive sur les normes qualitatives environnementales dans le domaine de la politique de l’eau modifiant la directive 2000/60/CE. Cette proposition maintient la classification des PCCC en tant que substances prioritairement dangereuses et énonce des normes de qualité environnementales applicables aux concentrations de ces substances dans les eaux de surface. La proposition ne contient des mesures de contrôle spécifiques pour aucune substance prioritaire, étant donné qu’un grand nombre de mesures de protection de l’environnement relèvent d’autres actes législatifs communautaires existants et qu’il semble plus rentable et proportionné pour les États membres d’inclure, si nécessaire, en plus de l’application de la législation communautaire existante, des mesures de contrôle appropriées dans le programme de mesures à élaborer pour chaque district hydrographique conformément à l’article 11 de la directive 2000/60/CE.
(17)
Le règlement (CE) no 850/2004 du Parlement européen et du Conseil du 29 avril 2004 concernant les polluants organiques persistants et modifiant la directive 79/117/CEE (9) met en œuvre les dispositions de deux instruments internationaux sur les polluants organiques persistants (POP): le protocole de 1998 à la convention de 1979 sur la pollution atmosphérique transfrontalière relatif aux POP (10) et la convention de Stockholm sur les POP (11). Ce règlement est entré en vigueur le 20 mai 2004. Il va plus loin que les accords internationaux, en soulignant l’objectif d’éliminer la production et l’utilisation des POP internationalement reconnus.
(18)
Ni le règlement (CE) no 850/2004 ni les deux conventions internationales ne contiennent de règles spécifiques concernant les PCCC. Cependant, les deux conventions contiennent des mécanismes de proposition d’inclusion de substances supplémentaires et des procédures d’évaluation des candidats proposés.
(19)
La Commission, au nom de la Communauté européenne, a proposé, le 9 septembre 2005, conjointement avec les États membres qui sont parties au protocole sur les POP, de modifier l’annexe II du protocole en y ajoutant les PCCC. Lors de sa réunion de septembre 2006, la task force créée dans le cadre du protocole pour examiner les propositions d’ajouts de substances a soutenu la conclusion du dossier que les PCCC devraient être considérées comme des POP dans le cadre du protocole et que le profil de risque fournissait des informations suffisantes montrant que les PCCC ont un potentiel de transport atmosphérique transfrontalier à longue distance (LRAT). La task force a conclu globalement que les caractéristiques dangereuses, conjointement avec les informations obtenues par le contrôle, montraient qu’il existe un risque d’effets environnementaux dus au LRAT. Les informations contenues dans l’examen de type B (options de gestion des risques) des PCCC ont été considérées comme exactes par la task force, bien que des informations supplémentaires soient nécessaires pour un grand nombre d’aspects d’une évaluation socio-économique des diverses actions de gestion du risque. En décembre 2006, les parties au protocole ont pris note des conclusions proposées par la task force sur le contenu technique du dossier des PCCC, sont convenues que cette substance devrait être considérée comme POP selon la définition du protocole et ont demandé que la task force continue avec l’examen de type B des PCCC et envisage une stratégie de gestion du risque.
(20)
De plus, la Commission européenne, au nom de la Communauté européenne, conjointement avec les États membres qui sont parties à la convention de Stockholm, a proposé, le 29 juin 2006, de modifier les annexes pertinentes de la convention en ajoutant les PCCC. Lors de sa deuxième réunion, du 6 au 10 novembre 2006, le comité d’examen des POP a conclu que les PCCC remplissaient les critères de sélection énumérés à l’annexe D de la convention tels qu’ils figurent dans la décision POPRC-2/8 (12). Cette décision recommande également qu’un projet de profil de risque soit préparé conformément à l’annexe E de la convention.
(21)
Au cas où les PCCC seraient éventuellement incluses dans l’une des annexes pertinentes de la convention de Stockholm, la Commission européenne proposera des mesures correspondantes conformément soit à la directive 76/769/CEE, soit au règlement (CE) no 850/2004, ce qui entraînerait un durcissement des restrictions existantes.
II. PROCÉDURE
(22)
Les étapes de la procédure liées à la première notification par le Royaume des Pays-Bas du 17 janvier 2003, conformément à l’article 95, paragraphe 4, du traité, sont décrites à la section II de la décision 2004/1/CE.
(23)
Le 16 décembre 2003, conformément à l’article 95, paragraphe 6, la Commission a notifié au Royaume des Pays-Bas sa décision 2004/1/CE datée du même jour, par laquelle la Commission approuvait les dispositions nationales relatives aux PCCC en tant que constituants d’autres substances et préparations à des concentrations inférieures à 1 % destinées à être employées comme plastifiants dans les peintures, enduits ou mastics d’étanchéité et comme retardateurs de flammes dans le caoutchouc et les textiles. Cette dérogation était valide jusqu’au 31 décembre 2006.
(24)
Après l’adoption de la décision 2004/1/CE, autorisant les Pays-Bas à maintenir partiellement leurs dispositions nationales, les Pays-Bas n’ont pas amendé leurs mesures nationales afin de se conformer aux dispositions de cette décision.
(25)
Au contraire, les Pays-Bas ont demandé à la Cour européenne de justice l’annulation de la décision 2004/1/CE sur la base de l’article 230 du traité (référence T-234/04, ex-affaire C-103/04), et cette affaire est toujours pendante devant le Tribunal de première instance. Dans leur demande, les Pays-Bas contestent le fait qu’une autorisation soit nécessaire pour la mise en œuvre de mesures nationales concernant les applications des PCCC qui ne sont pas mentionnées dans la directive 2002/45/CE.
(26)
Par une lettre datée du 8 décembre 2006 de la représentation permanente du Royaume des Pays-Bas auprès de l’Union européenne, le gouvernement néerlandais, en référence à l’article 95, paragraphe 4, du traité, a notifié pour la deuxième fois à la Commission des dispositions nationales sur l’utilisation des PCCC qu’elle a l’intention de maintenir après l’adoption de la directive 2002/45/CE.
(27)
La notification du 8 décembre 2006 a le même objet que celle du 17 janvier 2003, c’est-à-dire l’approbation de dispositions de la décision sur les paraffines chlorées contenues dans la loi sur les substances dangereuses. Étant donné que les Pays-Bas n’ont pas soumis de nouvelles dispositions nationales dans leur notification, la Commission suppose que les mesures nationales notifiées sont les mêmes qu’en janvier 2003: décision du 3 novembre 1999, établissant des règles d’interdiction de certaines utilisations des paraffines chlorées à chaîne courte.
(28)
Par lettres des 15 et 20 décembre 2006, la Commission a informé le gouvernement néerlandais qu’elle avait reçu la notification conformément à l’article 95, paragraphe 4, du traité et que la période de six mois pour son examen conformément à l’article 95, paragraphe 6, commençait le 9 décembre 2006, c’est-à-dire le lendemain du jour où la notification a été reçue.
(29)
Par lettre du 30 janvier 2007, la Commission a informé les autres États membres de la notification reçue des Pays-Bas. La Commission a également publié un avis concernant la notification dans le Journal officiel de l’Union européenne (13) afin d’informer les autres parties intéressées des dispositions nationales que les Pays-Bas ont l’intention de maintenir ainsi que des motifs invoqués à cet effet. À la fin du délai imparti pour présenter les observations (trente jours après la publication), aucun État membre ni aucune autre partie prenante n’avait soumis de commentaires.
III. ÉVALUATION
1. Examen de la recevabilité
(30)
Dans les considérants 38 et 39 de la décision 2004/1/CE, la Commission a conclu que la demande présentée par le Royaume des Pays-Bas était recevable. Il est fait référence à cette décision aux fins de la présente décision. Il est néanmoins utile de rappeler quels aspects des dispositions nationales notifiées sont incompatibles avec les exigences de la directive 2002/45/CE.
(31)
En résumé, les dispositions nationales notifiées s’écartent des exigences de la directive 2002/45/CE sur les points suivants:
-
l’emploi de PCCC à degré de chloration égal ou supérieur à 48 % comme plastifiants dans les peintures, enduits ou mastics d’étanchéité et comme retardateurs de flammes dans les caoutchoucs, plastiques ou textiles est interdit aux Pays-Bas, alors qu’il ne doit faire l’objet d’aucune limitation en matière de mise sur le marché et d’emploi dans le cadre de la directive,
-
l’emploi, dans les fluides d’usinage des métaux, de substances et de préparations dans lesquelles des PCCC à degré de chloration égal ou supérieur à 48 % sont présentes en tant que constituants est interdit aux Pays-Bas, alors qu’il ne doit faire l’objet d’aucune limitation en matière de mise sur le marché et d’emploi dans le cadre de la directive, dès lors que les PCCC sont présentes à des concentrations inférieures à 1 %.
2. Mérites
(32)
Conformément à l’article 95, paragraphes 4 et 6, premier alinéa, du traité, la Commission doit veiller à ce que soient remplies toutes les conditions, prévues par cet article, qui permettent à un État membre de maintenir ses dispositions nationales dérogeant à la mesure d’harmonisation communautaire.
(33)
En particulier, les dispositions nationales doivent être justifiées par des exigences importantes mentionnées à l’article 30 du traité relatives à la protection de l’environnement ou du lieu de travail et ne doivent pas constituer une entrave au fonctionnement du marché intérieur. De plus, lorsque la Commission examine si les dispositions nationales remplissent les dispositions susmentionnées, elle doit vérifier, conformément à l’article 95, paragraphe 6, si les dispositions nationales sont ou non un moyen de discrimination arbitraire ou une restriction déguisée dans le commerce entre les États membres et si elles constituent ou non une entrave au fonctionnement du marché intérieur.
(34)
Il convient de noter que, compte tenu du délai introduit par l’article 95, paragraphe 6, du traité CE, la Commission, lorsqu’elle examine si les mesures nationales notifiées conformément à l’article 95, paragraphe 4, sont justifiées, doit se fonder sur les «raisons» avancées par l’État membre notifiant. Cela signifie que, en vertu des dispositions du traité CE, la responsabilité de prouver que ces mesures sont justifiées incombe à l’État membre demandeur qui cherche à les maintenir. Étant donné le cadre procédural institué par l’article 95, paragraphes 4 et 6, du traité CE, et en particulier les délais stricts dans lesquels une décision doit être adoptée, la Commission doit normalement se limiter à examiner la pertinence des éléments qui sont présentés par l’État membre demandeur, sans devoir chercher elle-même d’éventuelles justifications.
(35)
Cependant, lorsque la Commission est en possession d’informations à la lumière desquelles il pourrait être nécessaire d’examiner la mesure d’harmonisation communautaire à laquelle dérogent les dispositions nationales notifiées, elle peut tenir compte de ces informations dans l’évaluation des dispositions nationales notifiées.
2.1. Justification au titre des raisons majeures
(36)
La justification des dispositions nationales au titre des raisons majeures a été examinée de manière très détaillée à la section III.2 de la décision 2004/1/CE. Conformément à cette décision (considérants 55 et 56), les dispositions nationales, dans la mesure où elles interdisent l’utilisation de PCCC comme constituants d’autre substances et préparations pour l’usinage des métaux, peuvent être justifiées par la nécessité de protéger l’environnement. En l’absence de toute information complémentaire indiquant que l’objectif légitime poursuivi peut être atteint par des mesures moins restrictives, par exemple, une limitation de concentration inférieure pour les PCCC utilisées comme constituants d’autres substances et préparations, il peut être conclu que les dispositions nationales ne semblent pas excéder ce qui est nécessaire pour atteindre cet objectif.
(37)
De plus, la décision 2004/1/CE a conclu, dans son considérant 66 relatif aux principales utilisations des PCCC en tant que substances, que compte tenu du principe de précaution, les dispositions nationales, dans la mesure où elles interdisent les utilisations restantes de PCCC, peuvent être maintenues pour une période de temps limitée, de manière à ne pas suspendre les mesures existantes qui peuvent sembler justifiées dans la perspective d’une prochaine évaluation des risques.
(38)
La décision 2004/1/CE a conclu, dans son considérant 68 relatif à l’interdiction de l’emploi des PCCC comme constituants d’autres substances et préparations, sur la base de l’avis du CSTEE du 3 octobre 2003, que les dispositions nationales n'étaient pas justifiées, sauf dans le cas du plastique, où d’éventuels problèmes peuvent survenir.
(39)
En résumé, la décision 2004/1/CE autorise les dispositions nationales dans la mesure où elles ne s’appliquent pas à l’utilisation de PCCC en tant que constituants d’autres substances et préparations à des concentrations inférieures à 1 % destinées à être employées comme plastifiants dans les peintures, enduits ou mastics d’étanchéité et comme retardateurs de flammes dans les caoutchoucs et textiles. La décision se fonde sur les données scientifiques disponibles à l’époque et le principe de précaution.
(40)
Dans leur nouvelle demande, les Pays-Bas n’ont soumis aucune nouvelle information par rapport à leur demande de 2003.
(41)
D’autre part, il y a eu des progrès au niveau européen en ce qui concerne les connaissances disponibles. Les résultats de l’essai de biodégradation exigé conformément au règlement (CE) no 642/2005 semblent indiquer que la vitesse de minéralisation est si faible que le critère de persistance des substances PBT sera rempli.
(42)
L’évaluation actualisée des risques présentée par les autorités du Royaume-Uni lors de la réunion du TCNES III, en 2005, a montré que pour certaines applications, de nouveaux risques également fondés sur les données les plus récentes relatives à la consommation de PCCC ont été identifiés. Le rapporteur du Royaume-Uni a notamment identifié de nouveaux risques découlant de l’utilisation des PCCC dans l’enduction de l’envers des textiles et le compoundage/conversion du caoutchouc. L’évaluation de risques actualisée a été approuvée par la procédure écrite et sera prochainement publiée par la Commission. Elle sera envoyée au CSRSE pour examen, si approprié.
(43)
Si les nouveaux risques identifiés nécessitent des mesures de gestion supplémentaires pour certaines utilisations des PCCC autres que l’usinage des métaux et le graissage du cuir, la Commission adoptera d’autres mesures de réduction des risques en plus de celles déjà contenues dans la directive 2002/45/CE. La portée exacte de ce type de restrictions n’est pas claire actuellement. En outre, les évaluations en cours des notifications des PCCC en tant que candidats dans le cadre du protocole de la CEE-NU sur les POP et de la convention de Stockholm sur les POP, respectivement, et l’inclusion éventuelle des substances dans l’un de ces accords internationaux ou dans les deux pourraient amener à des restrictions supplémentaires dans le cadre du règlement (CE) no 850/2004.
(44)
En tout cas, il est possible que ces restrictions supplémentaires concernent les applications qui sont encore permises par la législation communautaire mais sont déjà interdites par la législation nationale néerlandaise.
(45)
Dans ces circonstances, et compte tenu du principe de précaution, les dispositions nationales appliquées par les Pays-Bas peuvent être considérées comme justifiées dans leur intégralité jusqu’à ce que soient adoptées, dans le cadre de la directive 76/769/CEE ou du règlement (CE) no 850/2004, des mesures communautaires prenant pleinement en considération les dernières données scientifiques.
2.2. Absence de discrimination arbitraire, de restriction déguisée dans le commerce entre États membres et d’entrave au fonctionnement du marché intérieur
2.2.1. Absence de discrimination arbitraire
(46)
L’article 95, paragraphe 6, impose à la Commission de vérifier que les dispositions envisagées ne sont pas un moyen de discrimination arbitraire. Conformément à la jurisprudence de la Cour de justice, pour qu’il n’y ait pas discrimination, des situations similaires ne doivent pas être traitées de manière différente et des situations différentes ne doivent pas être traitées de manière identique.
(47)
Les dispositions nationales sont générales et doivent s’appliquer aux utilisations des PCCC que ces substances soient fabriquées aux Pays-Bas ou importées d’autres États membres. En l’absence de preuve du contraire, il peut être conclu que les dispositions nationales ne sont pas un moyen de discrimination arbitraire.
2.2.2. Absence de restrictions déguisées dans le commerce
(48)
Des mesures nationales qui limitent la mise sur le marché et l’emploi de produits dans une plus large mesure qu’une directive communautaire constitueraient normalement une entrave aux échanges dans la mesure où des produits qui pourraient être mis sur le marché légalement dans le reste de la Communauté ne pourraient pas être commercialisés dans l’État membre concerné. Les conditions préalables exprimées à l’article 95, paragraphe 6, visent à empêcher que des restrictions fondées sur les critères exposés aux paragraphes 4 et 5 du même article ne soient appliquées pour des raisons injustifiées et constituent en réalité des mesures économiques visant à entraver l’importation de produits provenant d’autres États membres afin de protéger indirectement la production nationale.
(49)
Comme il a déjà établi, l’objectif véritable des dispositions nationales est la protection de l’environnement contre les risques associés à l’utilisation des PCCC. En l’absence de toute preuve indiquant que les dispositions nationales constituent en fait une mesure visant à protéger la production nationale, il peut être conclu qu’il n’existe pas de restrictions déguisées dans le commerce entre les États membres.
2.2.3. Absence d’entraves au fonctionnement du marché intérieur
(50)
L’interprétation de cette condition ne saurait conduire à interdire l’approbation de toute mesure nationale susceptible de nuire à l’établissement du marché intérieur. En effet, toutes les mesures nationales qui dérogent à une mesure d’harmonisation visant à l’établissement et au fonctionnement du marché intérieur constitue, en substance, une mesure susceptible d’affecter le marché intérieur. Dès lors, pour préserver l’utilité de la procédure de dérogation prévue à l’article 95 du traité CE, il faut considérer que l’application du concept d’entraves au fonctionnement du marché intérieur, dans le contexte de l’article 95, paragraphe 6, a un effet disproportionné au regard de l’objectif poursuivi.
(51)
Il a été établi que les dispositions nationales pouvaient être maintenues temporairement pour des motifs relatifs à la protection de l’environnement et que, sur la base des informations existantes, elles semblaient constituer la seule mesure disponible pour conserver le niveau de protection élevé recherché par les Pays-Bas. La Commission estime donc que, dans l’attente de l’identification des mesures de réduction des risques appropriées, il peut être conclu que la condition relative à l’absence d’entraves au fonctionnement du marché intérieur est remplie.
IV. CONCLUSION
(52)
Comme indiqué à la section I.3 de la présente décision, un certain nombre d’initiatives ont été prises au niveau communautaire en vue de recueillir les informations nécessaires pour supprimer ou réduire les incertitudes concernant les risques d’évaluation des PCCC au moment où la décision 2004/1/CE a été adoptée. Les résultats de cette évaluation de risques actualisée indiquent qu’il existe des risques supplémentaires qui obligeront probablement la Commission à adopter des mesures de gestion du risque appropriées.
(53)
Dans le cadre tant de la convention de Stockholm que du protocole CEE-NU sur les polluants organiques persistants (POP), un réexamen des PCCC, qui pourrait amener à leur inclusion au sein de ces instruments internationaux, est en cours; cela pourrait entraîner des mesures communautaires dans le cadre du règlement (CE) no 850/2004.
(54)
Étant donné que ces nouvelles mesures adoptées au niveau communautaire pourraient concerner des utilisations des PCCC qui sont encore actuellement permises conformément à la directive 76/769/CEE mais déjà interdites par la législation nationale néerlandaise et compte tenu du principe de précaution, il peut être conclu que les dispositions nationales peuvent être temporairement maintenues pour des motifs liés à la protection de l’environnement et ne dépassent pas ce qui est nécessaire pour atteindre l’objectif poursuivi, dans la mesure où elles interdisent l’utilisation des PCCC en tant que constituants d’autres substances et préparations dans les fluides d’usinage des métaux, comme retardateurs de flammes dans le caoutchouc, le plastique et les textiles et comme plastifiants dans les peintures, enduits ou mastics d’étanchéité. Il devrait donc être accordé une dérogation pour les dispositions nationales dans leur intégralité.
(55)
De plus, les dispositions nationales, dans la mesure où elles peuvent être maintenues temporairement, ne sont pas un moyen de discrimination arbitraire ou une restriction déguisée au commerce entre États membres et ne constituent pas un obstacle au fonctionnement du marché intérieur.
(56)
La Commission estime donc que les dispositions nationales peuvent être approuvées dans la mesure indiquée ci-dessus. Cependant, la Commission estime que leur approbation doit expirer lorsque les mesures communautaires concernant les PCCC auront été adoptées dans le cadre soit de la directive 76/769/CEE, soit du règlement (CE) no 850/2004, en fonction de ce qui apparaitra comme l’instrument le plus approprié,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
Les dispositions nationales relatives aux PCCC notifiées par les Pays-Bas, le 8 décembre 2006, conformément à l’article 95, paragraphe 4, sont approuvées.
Article 2
Le Royaume des Pays-Bas est destinataire de la présente décision. Celle-ci expirera à la première des deux dates ci-dessous:
-
entrée en vigueur d’une directive de la Commission adaptant l’annexe I de la directive 76/769/CEE, en ce qui concerne les PCCC,
-
entrée en vigueur d’un règlement modifiant le règlement (CE) no 850/2004, en ce qui concerne les PCCC.
Fait à Bruxelles, le 7 juin 2007.