NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 768/2005
ze dne 26. dubna 2005,
kterým se zřizuje Agentura Společenství pro kontrolu rybolovu a mění nařízení (EHS) č. 2847/93 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (2) vyžaduje, aby členské státy zajistily účinnou kontrolu, inspekci a vynucování pravidel společné rybářské politiky, a za tímto účelem spolupracovaly spolu navzájem i s třetími zeměmi.
(2)
Pro splnění těchto závazků je nezbytné, aby členské státy koordinovaly svou kontrolní a inspekční činnost v rámci svých území na souši, ve vodách Společenství a v mezinárodních vodách v souladu s mezinárodním právem a zejména závazky Společenství v rámci regionálních rybolovných organizací a po dohodě se třetími zeměmi.
(3)
Žádný kontrolní režim nemůže být z hlediska nákladů účinný, aniž by stanovil inspekce na souši. Proto by se plány společného využívání měly vztahovat na území na souši.
(4)
Taková spolupráce prostřednictvím operační koordinace kontrolní a inspekční činnosti by měla přispět k udržitelnému využívání živých vodních zdrojů a k zajištění rovných pravidel pro odvětví rybolovu, které tyto zdroje využívá, čímž se omezí narušování hospodářské soutěže.
(5)
Účinná kontrola a inspekce rybolovu se považuje za nezbytnou pro boj s nedovoleným, neohlašovaným a neregulovaným rybolovem.
(6)
Aniž je dotčena odpovědnost členských států vyplývající z nařízení (ES) č. 2371/2002, je třeba technického a správního subjektu Společenství, k organizování spolupráce a koordinace mezi členskými státy týkající se kontroly a inspekce v oblastech rybolovu.
(7)
Za tímto účelem je v rámci stávající institucionální struktury Společenství a s ohledem na rozdělení pravomocí mezi Komisi a členské státy vhodné zřídit Agenturu Společenství pro kontrolu rybolovu (dále jen „agentura“).
(8)
Pro splnění účelu, pro nějž je agentura zřízena, je třeba stanovit její úkoly.
(9)
Pro agenturu je především nezbytné, aby byla na žádost Komise schopna pomáhat Společenství a členským státům ve vztazích se třetími zeměmi anebo s regionálními rybolovnými organizacemi a spolupracovat s jejich příslušnými orgány v rámci mezinárodních závazků Společenství.
(10)
Dále je třeba usilovat o účinné uplatňování inspekčních postupů společenství. Agentura by se mohla časem stát referenčním zdrojem pro vědeckou a technickou pomoc při kontrole a inspekci rybolovu.
(11)
Pro splnění cílů společné rybářské politiky, jež zajistí udržitelné využívání živých vodních zdrojů v rámci udržitelného rozvoje, Rada přijme opatření týkající se zachování, řízení a využívání živých vodních zdrojů.
(12)
Členské státy musí pro zajištění řádného vynucení těchto opatření nasadit odpovídající kontrolní a donucovací prostředky. Aby byla tato kontrola a vynucování účinnější a účelnější, je vhodné, aby Komise v souladu s postupem stanoveným v čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 2371/2002 a po dohodě s dotčenými členskými státy přijala konkrétní kontrolní a inspekční programy. Nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku (3) by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(13)
Koordinace prováděná agenturou při operační spolupráci mezi členskými státy by měla probíhat na základě plánů společného nasazení, podle nichž se organizuje využívání dostupných kontrolních a inspekčních prostředků dotčených členských států, aby došlo k provádění kontrolních a inspekčních programů. Kontrolní a inspekční činnosti členských států v oblasti rybolovu by měly být prováděny v souladu se společnými kritérii, prioritami, měřítky a kontrolními a inspekčními postupy na základě těchto programů.
(14)
Přijetí kontrolního a inspekčního programu zavazuje členské státy k účinnému poskytnutí zdrojů nezbytných k provádění programu. Je nezbytné, aby členské státy agentuře neprodleně sdělily, jakými kontrolními a inspekčními prostředky hodlají takový program provést. Z plánů společného nasazení nesmí vznikat žádné další závazky v oblasti kontroly, inspekce a vynucování nebo ohledně poskytování zdrojů v této souvislosti nezbytných.
(15)
Agentura by měla plán společného nasazení připravit pouze v případě, že jej předpokládá pracovní program.
(16)
Pracovní program by měl být přijat správní radou, čímž se na základě informací poskytnutých členskými státy zajistí dosažení dostatečné shody, a to i ohledně sladění úkolů agentury předpokládaných v pracovním programu a ohledně zdrojů jí dostupných.
(17)
Výkonný ředitel by měl mít jako svůj hlavní úkol zajistit, po konzultaci se členy rady a členskými státy, že jsou každý rok pro cíle pracovního programu agentuře dány k dispozici dostatečné zdroje pro splnění pracovního programu.
(18)
Výkonný ředitel by měl zejména navrhnout přesné plány nasazení s použitím zdrojů oznámených členskými státy pro splnění každého kontrolního a inspekčního programu a při zohlednění pravidel a cílů stanovených konkrétním kontrolním a inspekčním programem, z něhož plán společného nasazení vychází, jakož i jiných důležitých pravidel, jako jsou pravidla týkající se inspektorů Společenství.
(19)
V této souvislosti je nezbytné, aby výkonný ředitel vytvořil časový plán, který poskytuje členským státům dostatek času na sdělení připomínek vycházejících z jejich operativních odborných znalostí při dodržení pracovního plánu agentury a lhůt stanovených v tomto nařízení. Je nezbytné, aby výkonný ředitel zohledňoval zájmy členských států, jichž se dané oblasti rybolovu zahrnuté do jednotlivých plánů týkají. Pro zajištění účinné a včasné koordinace společných kontrolních a inspekčních činností je nezbytné upravit postup, který umožní učinit rozhodnutí o přijetí plánů v případě, že dotčené členské státy nemohou dosáhnout dohody.
(20)
Postup pro navržení a přijetí plánu společného nasazení mimo vody Společenství musí být podobný jako postup týkající se vod Společenství. Základem takových plánů společného využívání musí být mezinárodní kontrolní a inspekční program, kterým se plní mezinárodní závazky týkající se kontroly a inspekce, které jsou pro Společenství závazné.
(21)
Pro plnění plánů společného využívání by měly dotčené členské státy shromažďovat a využívat kontrolní a inspekční prostředky, jež pro takové plány určily. Agentura by měla posoudit, zda jsou dostupné kontrolní a inspekční prostředky dostatečné, a v případě potřeby informovat dotčené členské státy a Komisi o nedostatečnosti dostupných prostředků pro provedení úkolů podle příslušného kontrolního a inspekčního programu.
(22)
Zatímco členské státy by měly plnit své závazky týkající se inspekce a kontroly, zejména v rámci stanoveného kontrolního a inspekčního programu přijatého podle nařízení (ES) č. 2371/2002, agentura by neměla mít pravomoc prostřednictvím plánů společného nasazení ukládat další povinnosti nebo členským státům udělovat sankce.
(23)
Agentura by měla pravidelně přezkoumávat účinnost plánů společného nasazení.
(24)
Je vhodné upravit možnost přijmout zvláštní prováděcí pravidla pro přijetí a schválení plánů společného nasazení. Využití této možnosti může být užitečné, jakmile agentura zahájí svou činnost a podle názoru výkonného ředitele musí být tato pravidla stanovena v právu Společenství.
(25)
Agentura by měla být oprávněna na požádání poskytnout smluvní služby týkající se kontrolních a inspekčních prostředků pro účely jejich společného využívání dotčenými členskými státy.
(26)
Pro účely plnění úkolů agentury by si Komise, členské státy a agentura měly vyměňovat odpovídající informace o kontrole a inspekci prostřednictvím informační sítě.
(27)
Právní postavení a struktura agentury by měly odpovídat objektivní povaze výsledků, jichž má dosahovat, a měly by jí umožnit plnit úkoly v těsné spolupráci s členskými státy a s Komisí. Proto by agentuře měla být udělena právní, finanční a správní samostatnost při současném zachování těsných vazeb s orgány Společenství a se členskými státy. Za tímto účelem je nezbytné a vhodné, aby agentura byla subjektem Společenství majícím právní subjektivitu a vykonávající pravomoci, které jí svěřuje toto nařízení.
(28)
Pokud jde o smluvní odpovědnost agentury, která se řídí právem použitelným na smlouvy uzavřené agenturou, Soudní dvůr by měl mít soudní pravomoc rozhodovat na základě jakékoliv rozhodčí doložky v těchto smlouvách. Soudní dvůr by měl mít rovněž soudní pravomoc ve sporech týkajících se náhrady škod vzniklých na základě mimosmluvní odpovědnosti agentury v souladu s obecnými zásadami společnými právním řádům členských států.
(29)
Komise a členské státy by měly být zastoupeny ve správní radě pověřené zajišťováním řádného a účinného fungování agentury.
(30)
Pro poskytování poradenství výkonnému řediteli a pro zajištění těsné spolupráce se zúčastněnými stranami by měl být zřízen poradní výbor.
(31)
Vzhledem ke skutečnosti, že má agentura plnit závazky Společenství a na požádání Komise spolupracovat se třetími zeměmi a regionálními rybolovnými organizacemi v rámci mezinárodních závazků Společenství, je vhodné, aby byl předseda správní rady volen ze zástupců Komise.
(32)
Způsob hlasování ve správní radě by měl zohledňovat zájmy členských států a Komise na účinném fungování agentury.
(33)
Je vhodné upravit účast zástupce poradního výboru na jednáních správní rady bez hlasovacího práva.
(34)
Je nutné upravit jmenování a odvolání výkonného ředitele agentury a pravidla výkonu jeho funkce.
(35)
Za účelem průhledného fungování agentury by se na ni mělo bez omezení vztahovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (4).
(36)
V zájmu ochrany soukromí fyzických osob by se na toto nařízení mělo vztahovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (5).
(37)
Pro zajištění funkční samostatnosti a nezávislosti agentury by jí měl být udělen samostatný rozpočet, jehož příjmy by pocházely z příspěvku Společenství a z plateb za smluvní služby poskytované agenturou. Pokud jde o příspěvek Společenství a další dotace ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, by se na tento rozpočet měl vztahovat rozpočtový proces Společenství. Audit účetnictví by měl provádět Účetní dvůr.
(38)
Pro boj proti podvodům, korupci a dalším protiprávním činnostem by se na agenturu, která by měla přistoupit k interinstitucionální dohodě ze dne 25. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Komisí Evropských společenství o vnitřním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (6), mělo bez omezení vztahovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (7).
(39)
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (8),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
CÍL, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Cíl
Tímto nařízením se zřizuje Agentura Společenství pro kontrolu rybolovu (dále jen „agentura“), jejímž cílem je organizovat operační koordinaci kontrolních a inspekčních činností členských států v oblasti rybolovu a napomáhat jim ve spolupráci, aby byla dodržována pravidla společné rybářské politiky a aby se tak zajistilo jejich účinné a jednotné uplatňování.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„kontrolou a inspekcí“ veškerá opatření přijatá členskými státy, zejména podle článků 23, 24 a 28 nařízení (ES) č. 2371/2002, za účelem kontroly a inspekce rybolovných činností v oblasti působnosti společné rybářské politiky, včetně činností dohledu a sledování, jako jsou systémy satelitního sledování plavidel a služba pozorovatelů;
b)
„kontrolními a inspekčními prostředky“ plavidla, letadla, vozidla a další materiální zdroje pro dohled, jakož i inspektoři, pozorovatelé a další lidské zdroje používané členskými státy ke kontrole a inspekci;
c)
„plánem společného nasazení“ plán, kterým se stanoví operační režimy pro nasazování dostupných kontrolních a inspekčních prostředků;
d)
„mezinárodním kontrolním a inspekčním programem“ program, který stanoví cíle, obecné priority a postupy pro kontrolní a inspekční činnosti za účelem plnění mezinárodních kontrolních a inspekčních závazků Společenství;
e)
„stanoveným kontrolním a inspekčním programem“ program, který stanoví cíle, společné priority a postupy pro kontrolní a inspekční činnosti, zavedené v souladu s článkem 34c nařízení (EHS) č. 2847/93;
f)
„rybolovem“ rybolovné činnosti zaměřené na určité populace podle definice Rady, zejména podle článků 5 a 6 nařízení (ES) č. 2371/2002;
g)
„inspektory Společenství“ inspektoři zařazení na seznam uvedený v čl. 28 odst. 4 nařízení (ES) č. 2371/2002.
KAPITOLA II
POSLÁNÍ A ÚKOLY AGENTURY
Článek 3
Poslání
Posláním agentury je:
a)
koordinovat kontrolní a inspekční činnost členských států týkající se kontrolních a inspekčních závazků Společenství;
b)
koordinovat nasazení vnitrostátních kontrolních a inspekčních prostředků vyčleněných dotčenými členskými státy v souladu s tímto nařízením;
c)
napomáhat členským státům při podávání Komisi a třetím stranám informací o rybolovných činnostech a o kontrolních a inspekčních činnostech;
d)
v rámci svých pravomocí napomáhat členským státům při plnění jejich úkolů a závazků podle pravidel společné rybářské politiky;
e)
napomáhat členským státům a Komisi při harmonizaci uplatňování společné rybářské politiky v celém Společenství;
f)
přispívat k práci členských států a Komise při výzkumu a vývoji kontrolních a inspekčních metod;
g)
přispívat ke koordinaci odborné přípravy inspektorů a k výměně zkušeností mezi členskými státy;
h)
koordinovat operace v boji proti nedovolenému, neohlašovanému a neregulovanému rybolovu v souladu s pravidly Společenství.
Článek 4
Úkoly týkající se mezinárodních závazků Společenství ohledně kontroly a inspekce
1. Agentura na žádost Komise:
a)
napomáhá Společenství a jeho členským státům v jejich vztazích se třetími zeměmi a s mezinárodními regionálními rybolovnými organizacemi, jichž je Společenství členem;
b)
spolupracuje s příslušnými orgány mezinárodních regionálních rybolovných organizací ohledně kontrolních a inspekčních závazků Společenství v rámci pracovních režimů dohodnutých s těmito subjekty.
2. Agentura může na žádost Komise spolupracovat s příslušnými orgány třetích zemí v záležitostech týkajících se kontroly a inspekce v rámci dohod uzavřených mezi Společenstvím a těmito zeměmi.
3. Agentura může v rámci svých pravomocí provádět jménem členských států úkoly stanovené v mezinárodních dohodách o rybolovu, jichž je Společenství smluvní stranou.
Článek 5
Úkoly týkající se operační koordinace
1. Operační koordinace agentury zahrnuje inspekci a kontrolu rybolovných činností, včetně dovozu, přepravy a vykládky produktů rybolovu, a to až do okamžiku, kdy tyto produkty po vykládce obdrží první kupující.
2. Pro účely operační koordinace zavede agentura plány společného nasazení a v souladu s kapitolou III zorganizuje operační koordinaci kontroly a inspekce prováděnou členskými státy.
Článek 6
Poskytování smluvních služeb členským státům
Agentura může v souvislosti se závazky členských států ohledně rybolovu ve vodách Společenství anebo v mezinárodních vodách poskytovat členským státům na požádání smluvní služby týkající se kontroly a inspekce, včetně najímání, provozování a personálního obsazení kontrolních a inspekčních základen a poskytování pozorovatelů pro společné operace dotčených členských států.
Článek 7
Pomoc členským státům
Jako pomoc členským státům pro lepší plnění jejich závazků v rámci pravidel společné rybářské politiky agentura zejména:
a)
zavádí a rozvíjí hlavní osnovy pro odbornou přípravu instruktorů pro inspektory v oblasti rybolovu ze členských států a těmto inspektorům a dalším pracovníkům účastnícím se sledování, kontroly a inspekce poskytuje další kurzy a semináře odborné přípravy;
b)
na požádání členských států provádí společné pořizování zboží a služeb pro kontrolní a inspekční činnosti členských států a pro přípravu a koordinaci společných pilotních projektů členskými státy;
c)
vypracuje společné operační postupy týkající se společných kontrolních a inspekčních činností prováděných dvěma nebo více členskými státy;
d)
vypracuje kritéria pro výměnu kontrolních a inspekčních prostředků mezi členskými státy a mezi členskými státy a třetími zeměmi a kritéria pro poskytování takových prostředků členskými státy.
KAPITOLA III
OPERAČNÍ KOORDINACE
Článek 8
Plnění závazků Společenství týkajících se kontroly a inspekce
Na požádání Komise koordinuje agentura kontrolní a inspekční činnosti členských států na základě mezinárodních kontrolních a inspekčních programů, a to zaváděním plánů společného nasazení.
Článek 9
Provádění stanovených kontrolních a inspekčních programů
Agentura koordinuje provádění stanovených kontrolních a inspekčních programů vytvořených v souladu s článkem 34c nařízení (EHS) č. 2847/93, a to prostřednictvím plánů společného nasazení.
Článek 10
Obsah plánů společného nasazení
Každý plán společného nasazení:
a)
splňuje požadavky příslušného kontrolního a inspekčního programu;
b)
uplatňuje kritéria, měřítka, priority a společné inspekční postupy stanovené Komisí v kontrolních a inspekčních programech;
c)
usiluje o přizpůsobení stávajících vnitrostátních prostředků kontroly a inspekce oznámených podle čl. 11 odst. 2 potřebám a o zorganizování jejich nasazení;
d)
organizuje využívání lidských a materiálních zdrojů podle období a oblastí, v nichž mají být tyto zdroje nasazeny, včetně práce týmů inspektorů Společenství z více než jednoho členského státu;
e)
zohledňuje stávající závazky dotčených členských států týkající se jiných plánů společného nasazení, jakož i další zvláštní regionální a místní omezení;
f)
stanovuje podmínky, za nichž mohou kontrolní a inspekční prostředky členského státu vstoupit do výsostných vod v jurisdikci jiného členského státu.
Článek 11
Oznámení o kontrolních a inspekčních prostředcích
1. Členské státy oznámí agentuře každý rok do 15. října kontrolní a inspekční prostředky, které má v následujícím roce k dispozici pro účely kontroly a inspekce.
2. Každý členský stát oznámí agentuře prostředky, kterými má v úmyslu provádět mezinárodní kontrolní a inspekční program nebo stanovený kontrolní a inspekční program, jež se ho týká, a to nejpozději do jednoho měsíce od oznámení členským státům rozhodnutí takový program zavést.
Článek 12
Postup přijetí plánů společného nasazení
1. Na základě oznámení stanovených v čl. 11 odst. 2 a do tří měsíců od obdržení těchto oznámení vytvoří výkonný ředitel agentury po konzultaci s dotčenými členskými státy návrh plánu společného nasazení.
2. Návrh plánu společného nasazení určí na základě zájmů členských států, jichž se příslušná oblast rybolovu týká, prostředky kontroly a inspekce, které by bylo možno vyčlenit za účelem provádění kontrolního a inspekčního programu, k němuž se plán vztahuje.
Zájem členského státu v dané oblasti rybolovu se vyhodnocuje podle těchto kritérií, jejichž poměrná důležitost závisí na zvláštní povaze každého plánu:
a)
případný poměrný rozsah jeho výsostných vod nebo vod v jeho jurisdikci, na které se vztahuje plán společného nasazení;
b)
množství ryb vyložených na jeho území během stanoveného referenčního období v poměru k celkovému množství vykládek v oblasti rybolovu, na kterou se vztahuje plán společného nasazení;
c)
poměrný počet rybářských plavidel Společenství plujících pod vlajkou Společenství (podle výkonu motoru a hrubé prostornosti), která se účastní rybolovu v dané oblasti rybolovu, na nějž se vztahuje plán společného nasazení, ve vztahu k celkovému počtu plavidel, která v této oblasti rybolovu působí;
d)
poměrná velikost přidělené kvóty nebo, není-li kvóta přidělena, úlovky v oblasti rybolovu během daného referenčního období.
3. Ukáže-li se v průběhu přípravy plánu společného nasazení, že není k dispozici dostatek kontrolních a inspekčních prostředků pro splnění požadavků příslušného kontrolního a inspekčního programu, výkonný ředitel neprodleně uvědomí dotčené členské státy a Komisi.
4. Výkonný ředitel oznámí návrh plánu společného nasazení dotčeným členským státům a Komisi. Nevznesou-li dotčené členské státy nebo Komise žádnou námitku do patnácti pracovních dnů od tohoto oznámení, výkonný ředitel plán schválí.
5. Vznesl-li jeden nebo více členských států nebo Komise námitku, výkonný ředitel postoupí věc Komisi. Komise může v plánu provést jakékoliv nezbytné úpravy a přijmout jej v souladu s postupem stanoveným v čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 2371/02.
6. U každého plánu společného nasazení provede agentura po konzultaci s dotčenými členskými státy roční přezkum, aby se zohlednily všechny nové kontrolní a inspekční programy, které se na dotčené členské státy vztahují, jakož i priority stanovené Komisí v kontrolních a inspekčních programech.
Článek 13
Provádění plánů společného nasazení
1. Společné kontrolní a inspekční činnosti se provádějí na základě plánů společného nasazení.
2. Členské státy, jichž se týká plán společného nasazení:
a)
poskytují kontrolní a inspekční prostředky určené pro plán společného nasazení;
b)
jmenují jednu vnitrostátní kontaktní osobu/koordinátora, kterému svěří dostatečnou pravomoc, aby mohl včas reagovat na žádosti agentury ohledně provádění plánu společného nasazení, a oznámí tuto skutečnost agentuře;
c)
nasazují vyčleněné kontrolní a inspekční prostředky podle plánu společného nasazení a podle požadavků uvedených v odstavci 4;
d)
poskytují agentuře přístup on-line k informacím nezbytným pro provádění plánu společného nasazení;
e)
spolupracují s agenturou při provádění plánu společného nasazení;
f)
zajišťují, aby všechny kontrolní a inspekční prostředky přidělené plánu Společenství společného nasazení plnily svou funkci podle pravidel společné rybářské politiky.
3. Aniž jsou dotčeny závazky členských států v rámci společného plánu nasazení stanovené v článku 12, odpovídají za velení a řízení kontrolních a inspekčních prostředků určených pro plán společného nasazení, v souladu s vnitrostátním právem, příslušné vnitrostátní orgány.
4. Výkonný ředitel může stanovit požadavky pro provedení plánu společného nasazení přijaté podle článku 12. Takové požadavky zůstávají v mezích tohoto plánu.
Článek 14
Vyhodnocení plánů společného nasazení
Agentura provádí roční vyhodnocení účinnosti každého plánu společného nasazení a na základě dostupných důkazů rovněž analýzu existence rizika, že rybolovné činnosti nejsou v souladu s příslušnými kontrolními opatřeními. Tato vyhodnocení neprodleně sdělí Evropskému parlamentu, Komisi a členským státům.
Článek 15
Oblasti rybolovu, na které se nevztahuje žádný kontrolní či inspekční program
Dva nebo více členských států mohou agenturu požádat, aby koordinovala nasazení jejich kontrolních a inspekčních prostředků ve vztahu k rybolovné oblasti nebo lovišti, na které se nevztahuje žádný kontrolní či inspekční program. Taková koordinace se provádí podle kritérií kontroly a inspekce a priorit dohodnutých mezi dotčenými členskými státy.
Článek 16
Informační síť
1. Komise, agentura a příslušné orgány členských států si navzájem vyměňují příslušné informace, které jsou jim dostupné a které se týkají kontrolních a inspekčních činností ve vodách Společenství a v mezinárodních vodách.
2. Každý příslušný vnitrostátní orgán přijme v souladu s odpovídajícími právními předpisy Společenství opatření pro zajištění odpovídající důvěrnosti informací, které přijal podle tohoto článku v souladu s článkem 37 nařízení (EHS) č. 2847/93.
Článek 17
Prováděcí pravidla
Prováděcí pravidla k této kapitole mohou být přijata v souladu s postupem podle čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 2371/2002.
Tato prováděcí pravidla se mohou vztahovat zejména na postupy přípravy a přijetí návrhů plánů společného nasazení.
KAPITOLA IV
VNITŘNÍ STRUKTURA A FUNKCE
Článek 18
Právní postavení a sídlo
1. Agentura je subjektem Společenství. Má právní subjektivitu.
2. V každém členském státě má agentura veškeré pravomoci přiznané právnickým osobám právními předpisy daného státu. Zejména může nabývat movitý a nemovitý majetek a nakládat s ním a být stranou soudních řízení.
3. Agenturu zastupuje její výkonný ředitel.
4. Sídlem agentury je Vigo, Španělsko.
Článek 19
Zaměstnanci
1. Na zaměstnance agentury se vztahuje služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství stanovený nařízením (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (9) a pravidla společně přijatá orgány Evropských společenství za účelem uplatňování tohoto služebního a pracovního řádu. Správní rada přijme po dohodě s Komisí nezbytná prováděcí pravidla.
2. Aniž je dotčen článek 30, má agentura ve vztahu ke svým zaměstnancům pravomoci, které jí svěří orgán oprávněný ke jmenování na základě služebního řádu a pracovního řádu ostatních zaměstnanců.
3. Zaměstnanci agentury jsou úředníci dočasně přidělení nebo přeložení do agentury Komisí a další zaměstnanci získaní náborem agentury, podle potřeby pro plnění jejích úkolů.
Agentura může rovněž zaměstnat úředníky dočasně přeložené členskými státy.
Článek 20
Výsady a imunity
Na agenturu se vztahuje protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství.
Článek 21
Odpovědnost
1. Smluvní odpovědnost agentury se řídí právem rozhodným pro danou smlouvu.
2. Soudní dvůr má soudní pravomoc rozhodovat na základě rozhodčí doložky obsažené ve smlouvě uzavřené agenturou.
3. V případě mimosmluvní odpovědnosti nahradí agentura v souladu s obecnými zásadami společnými právním řádům členských států veškerou škodu, kterou způsobila nebo kterou způsobili její zaměstnanci při plnění svých povinností. Soudnímu dvoru přísluší rozhodnutí jakéhokoliv sporu o náhradu těchto škod.
4. Osobní odpovědnost zaměstnanců agentury vůči agentuře se řídí služebním řádem nebo pracovním řádem vztahujícím se na tyto zaměstnance.
Článek 22
Jazyky
1. Na agenturu se vztahuje nařízení č. 1 ze dne 15. dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (10).
2. Překladatelské služby potřebné pro fungování agentury zajišťuje Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie.
Článek 23
Zřízení a pravomoci správní rady
1. Agentura má správní radu.
2. Správní rada:
a)
jmenuje a odvolává výkonného ředitele podle článku 30;
b)
do 30. dubna každého roku schválí souhrnnou zprávu agentury za předchozí rok a předloží ji Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Účetnímu dvoru a členským státům; tato zpráva se zveřejní;
c)
do 31. října každého roku a s ohledem na stanovisko Komise a členských států přijme pracovní program agentury pro nadcházející rok a postoupí jej Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a členským státům.
Tento pracovní program obsahuje priority agentury. Správní rada upřednostní povinnosti agentury ohledně kontrolních programů a programů pro dohled. Schválením tohoto programu není dotčen roční rozpočtový proces Společenství. Pokud Komise do 30 dnů ode dne přijetí pracovního programu vyjádří s tímto programem nesouhlas, správní rada program přehodnotí a po případných změnách do dvou měsíců ve druhém čtení přijme;
d)
před začátkem rozpočtového roku přijme konečný rozpočet agentury a podle potřeby jej upraví podle příspěvku Společenství a dalších příjmů agentury;
e)
vykonává své povinnosti vztahující se k rozpočtu agentury v souladu s články 35, 36 a 38;
f)
vykonává disciplinární pravomoc nad výkonným ředitelem;
g)
stanoví svůj jednací řád, který může upravit zřízení potřebných podvýborů správní rady;
h)
přijme postupy nutné pro plnění úkolů agentury.
Článek 24
Složení správní rady
1. Správní rada se skládá ze zástupců členských států a šesti zástupců Komise. Každý členský stát má právo jmenovat jednoho člena. Členské státy a Komise jmenují ke každému členovi jednoho náhradníka, který zastupuje člena v jeho nepřítomnosti.
2. Členové správní rady jsou jmenováni na základě odpovídajících zkušeností a odbornosti v oboru kontroly a inspekce v oblasti rybolovu.
3. Funkční období každého člena je pět let ode dne jmenování. Funkční období lze prodloužit.
Článek 25
Předsednictví správní rady
1. Správní rada volí předsedu z řad zástupců Komise. Dále volí místopředsedu ze všech členů. Nemůže-li předseda vykonávat své povinnosti, zaujme jeho místo automaticky místopředseda.
2. Funkční období předsedy a místopředsedy správní rady činí tři roky a končí zároveň s členstvím ve správní radě. Jejich funkční období lze jednou prodloužit.
Článek 26
Schůze
1. Schůze správní rady svolává její předseda. Program jednání určuje předseda s ohledem na návrhy členů správní rady a výkonného ředitele agentury.
2. Výkonný ředitel a zástupce jmenovaný poradním výborem se účastní jednání bez hlasovacího práva.
3. Řádná schůze správní rady se koná nejméně jednou ročně. Kromě toho se schází z podnětu předsedy nebo na žádost Komise nebo jedné třetiny členských států zastoupených ve správní radě.
4. Jedná-li se o důvěrnou záležitost nebo o střet zájmů, může se správní rada rozhodnout, že přezkoumá určité body programu bez přítomnosti zástupce jmenovaného poradním výborem. Prováděcí pravidla k tomuto ustanovení mohou být stanovena v jednacím řádu.
5. Správní rada může pozvat jakoukoliv osobu, jejíž stanovisko by mohlo být předmětem zájmu, k účasti na schůzi jako pozorovatele.
6. Členům správní rady mohou být v souladu s ustanoveními jednacího řádu nápomocni poradci nebo odborníci.
7. Sekretariát správní rady zabezpečuje agentura.
Článek 27
Hlasování
1. Správní rada přijímá rozhodnutí nadpoloviční většinou hlasů.
2. Každý člen má jeden hlas. V nepřítomnosti člena je k výkonu hlasovacího práva oprávněn jeho náhradník.
3. Jednací řád podrobněji upraví způsob hlasování, zejména podmínky pro jednání člena v zastoupení jiného člena, jakož i případné požadavky na usnášeníschopnost.
Článek 28
Prohlášení o zájmech
Členové správní rady učiní prohlášení o zájmech, ve kterém uvedou, že nemají žádné zájmy, které by měly vliv na jejich nezávislost, nebo uvedou případné přímé či nepřímé zájmy, které by mohly být považovány za s to mít vliv na jejich nezávislost. Tato prohlášení se činí písemně každý rok, nebo pokud by mohlo dojít ke střetu zájmů ve vztahu k jednotlivým bodům programu jednání. Pokud by ke střetu zájmů mohlo dojít, nemají dotčení členové v žádném z takových bodů hlasovací právo.
Článek 29
Povinnosti a pravomoci výkonného ředitele
1. Agenturu řídí výkonný ředitel. Aniž jsou dotčeny odpovídající pravomoci Komise a správní rady, výkonný ředitel nevyžaduje ani nepřijímá pokyny od žádné vlády ani jiného subjektu.
2. Výkonný ředitel při plnění svých úkolů uplatňuje zásady společné rybářské politiky.
3. Výkonný ředitel má tyto povinnosti a pravomoci:
a)
připravuje návrh pracovního programu a po projednání s Komisí a členskými státy jej předkládá správní radě. Činí nezbytné kroky k provedení pracovního programu v rámci omezení stanovených tímto nařízením, prováděcími pravidly k němu a dalšími použitelnými právními předpisy;
b)
přijímá veškerá opatření nezbytná k zajištění organizace a chodu agentury v souladu s tímto nařízením, včetně přijímání vnitřních správních pokynů a zveřejňování oznámení;
c)
přijímá veškerá nezbytná opatření, včetně přijetí rozhodnutí týkajících se povinností agentury podle kapitol II a III, které zahrnují nájem a provoz kontrolních a inspekčních prostředků a provoz informační sítě;
d)
reaguje na žádosti Komise a žádosti členských států o pomoc podle článků 6, 7 a 15;
e)
organizuje účinný systém sledování, aby bylo možno porovnat výsledky agentury s jejími operačními cíli. Na základě toho výkonný ředitel připravuje každý rok návrh souhrnné zprávy, kterou předloží správní radě. Zavede postupy pravidelného hodnocení, které splňují všeobecně uznávané profesní normy;
f)
vykonává své pravomoci ve vztahu k zaměstnancům podle čl. 19 odst. 2;
g)
sestavuje odhady příjmů a výdajů agentury v souladu s článkem 35 a plní rozpočet v souladu s článkem 36.
4. Výkonný ředitel odpovídá za svou činnost správní radě.
Článek 30
Jmenování a odvolání výkonného ředitele
1. Výkonného ředitele jmenuje správní rada na základě zásluh a zdokumentovaných odpovídajících zkušeností v oblasti společné rybářské politiky a kontroly a inspekce rybolovu ze seznamu alespoň dvou kandidátů navržených Komisí po výběrovém řízení na základě zveřejnění volného místa v Úředním věstníku Evropské unie a výzvy k projevení zájmu v jiných publikacích.
2. Pravomoc odvolat výkonného ředitele náleží správní radě. Rada projednává tento bod na žádost Komise nebo jedné třetiny svých členů.
3. Správní rada přijme rozhodnutí podle odstavců 1 a 2 dvoutřetinovou většinou hlasů členů.
4. Funkční období výkonného ředitele je pět let. Funkční období je možno na návrh Komise jednou prodloužit o dalších pět let po schválení dvoutřetinovou většinou hlasů členů správní rady.
Článek 31
Poradní výbor
1. Poradní výbor se skládá ze zástupců regionálních poradních sborů stanovených v článku 31 nařízení (ES) č. 2371/2002, a to tak, že každý regionální poradní sbor jmenuje vždy jednoho zástupce. Zástupce mohou vystřídat náhradníci, kteří jsou jmenováni současně.
2. Členové poradního výboru nemohou být členy správní rady. Poradní výbor jmenuje jednoho ze svých členů, aby se bez hlasovacího práva účastnil jednání správní rady.
3. Poradní výbor výkonnému řediteli na jeho žádost poskytne poradenství při plnění jeho povinností stanovených v tomto nařízení.
4. Poradnímu výboru předsedá výkonný ředitel. Poradní výbor se schází na výzvu předsedy nejméně jednou ročně.
5. Agentura poskytuje poradnímu výboru nezbytnou logistickou podporu a sekretariát pro jeho schůze.
6. Schůzí poradního výboru se mohou účastnit členové správní rady.
Článek 32
Průhlednost a poskytování informací
1. Na dokumenty, jež má agentura v držení, se vztahuje nařízení (ES) č. 1049/2001.
2. Do šesti měsíců ode dne první schůze přijme správní rada praktická opatření pro provádění nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Agentura může z vlastního podnětu poskytovat informace v oblastech v rámci svého poslání. Zejména zajišťuje, aby veřejnost a každá zúčastněná strana rychle obdržely objektivní, spolehlivé a snadno srozumitelné informace o její práci.
4. Správní rada stanoví nezbytná vnitřní pravidla pro používání odstavce 3.
5. Proti rozhodnutím přijatým agenturou podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 lze podat stížnosti veřejnému ochránci práv nebo žalobu k Soudnímu dvoru podle článků 195 a 230 Smlouvy.
6. Na informace shromážděné Komisí a agenturou v souladu s tímto nařízením se vztahuje nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 33
Důvěrnost
1. Na členy správní rady, výkonného ředitele a zaměstnance agentury se vztahují, a to i po skončení jejich funkcí, požadavky na zachování důvěrnosti podle článku 287 Smlouvy.
2. Správní rada stanoví vnitřní pravidla týkající se praktických opatření pro provádění požadavků na zachování důvěrnosti uvedených v odstavci 1.
Článek 34
Přístup k informacím
1. Komise má neomezený přístup ke všem informacím shromážděným agenturou. Agentura poskytne Komisi na její žádost veškeré informace a hodnocení těchto informací v podobě, kterou určí Komise.
2. Členské státy, jichž se týká konkrétní operace agentury, mají přístup k informacím shromážděným agenturou vztahujícím se k této operaci podle podmínek, jež mohou být stanoveny v souladu s postupem podle čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 2371/2002.
KAPITOLA V
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 35
Rozpočet
1. Příjmy agentury sestávají z:
a)
příspěvku Společenství uvedeného v souhrnném rozpočtu Evropské unie (oddíl Komise);
b)
poplatků za služby poskytované agenturou členským státům v souladu s článkem 6;
c)
poplatků za publikace, odbornou přípravu anebo další služby poskytované agenturou.
2. Výdaje agentury zahrnují výdaje na zaměstnance, správu, infrastrukturu a provoz.
3. Výkonný ředitel vypracuje návrh výkazu odhadů příjmů a výdajů agentury pro následující rozpočtový rok a společně s plánem pracovních míst jej předloží správní radě.
4. Příjmy a výdaje musí být vyrovnané.
5. Na základě návrhu výkazu odhadů příjmů a výdajů vypracuje správní rada každý rok výkaz odhadů příjmů a výdajů agentury pro následující rozpočtový rok.
6. Tento výkaz odhadů, který zahrnuje návrh plánu pracovních míst a prozatímní pracovní program, předloží správní rada Komisi nejpozději do 31. března.
7. Komise předkládá výkaz odhadů Evropskému parlamentu a Radě (dále jen „rozpočtový orgán“) společně s předběžným návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie.
8. Na základě výkazu odhadů Komise vloží do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie odhady, které pokládá za potřebné pro plán pracovních míst, a částku subvence ze souhrnného rozpočtu, kterou předloží rozpočtovému orgánu v souladu s článkem 272 Smlouvy.
9. Rozpočtový orgán schvaluje položky subvencí pro agenturu. Rozpočtový orgán rovněž přijímá plán pracovních míst pro agenturu.
10. Správní rada schvaluje rozpočet. Rozpočet se stává konečným po konečném schválení souhrnného rozpočtu Evropské unie. V případě potřeby se odpovídajícím způsobem upraví.
11. Pokud správní rada hodlá uskutečnit jakýkoli projekt, který může mít významný finanční dopad na financování rozpočtu, zejména jedná-li se o projekty, které se vztahují k nemovitostem, například nájem nebo koupě budov, oznámí svůj záměr co nejdříve rozpočtovému orgánu. Uvědomí o tom Komisi.
12. Pokud některá složka rozpočtového orgánu oznámí svůj záměr vydat stanovisko, předá toto stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne oznámení projektu.
Článek 36
Plnění rozpočtu a dohled nad ním
1. Výkonný ředitel plní rozpočet agentury.
2. Nejpozději do 1. března po každém rozpočtového roku předá účetní agentury prozatímní účty účetnímu Komise společně se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok. Účetní Komise konsoliduje prozatímní účty orgánů a subjektů v souladu s článkem 128 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (11) (dále jen „finanční nařízení“).
3. Nejpozději do 31. března následujícího rozpočtového roku předá účetní Komise prozatímní účty agentury Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za daný rozpočtový rok. Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za daný rozpočtový rok se rovněž předává Evropskému parlamentu a Radě.
4. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k prozatímním účtům agentury podle článku 129 finančního nařízení vypracuje výkonný ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku agentury a předá ji správní radě k vyjádření.
5. Správní rada vydá stanovisko ke konečné účetní závěrce agentury.
6. Nejpozději do 1. července následujícího roku zašle výkonný ředitel konečnou účetní závěrku společně s připomínkami správní rady Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
7. Konečná účetní závěrka se zveřejňuje.
8. Agentura zřídí funkci vnitřního auditora, která musí být vykonávána v souladu s příslušnými mezinárodními normami.
9. Výkonný ředitel odpoví Účetnímu dvoru na jeho vyjádření nejpozději do 30. září. Zároveň zašle tuto odpověď správní radě.
10. Výkonný ředitel předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za daný rozpočtový rok stanoveného v čl. 146 odst. 3 finančního nařízení.
11. Evropský Parlament udělí na doporučení Rady do 30. dubna druhého následujícího roku výkonnému řediteli agentury absolutorium za plnění rozpočtu pro daný rok.
Článek 37
Boj proti podvodům
1. Za účelem boje proti podvodům, korupci a dalším protiprávním činnostem se na agenturu bez omezení vztahuje nařízení (ES) č. 1073/1999.
2. Agentura přistoupí k interinstitucionální dohodě ze dne 25. května 1999 o vnitřním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) a neprodleně přijme příslušná opatření vztahující se na všechny zaměstnance.
3. Rozhodnutí o financování a prováděcí dohody a nástroje, které se jich týkají, výslovně stanoví, že Účetní dvůr a OLAF mohou v případě potřeby provádět místní šetření příjemců finančních prostředků agentury a pracovníků zodpovědných za jejich přidělování.
Článek 38
Finanční ustanovení
Po schválení Komisí a obdržení stanoviska Účetního dvora správní rada přijme finanční předpisy agentury. Tyto předpisy se nesmějí odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 23. prosince 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (12), a mohou se odchýlit pouze pokud to vyžaduje provoz agentury a s předchozím souhlasem Komise.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 39
Hodnocení
1. Do pěti let ode dne, kdy agentura převezme své povinnosti, a poté každých pět let nechá správní rada provést nezávislé externí hodnocení provádění tohoto nařízení. Komise poskytne agentuře veškeré informace, které agentura pro toto hodnocení považuje za významné.
2. Každé hodnocení posoudí dopad tohoto nařízení, užitečnost, důležitost a účinnost agentury, jejích pracovních postupů a rozsah, jímž přispívá k vysoké míře souladu s pravidly společné rybářské politiky. Správní rada vypracuje po dohodě s Komisí a po konzultaci se zúčastněnými stranami konkrétní zadání.
3. Správní rada obdrží hodnocení a vydá doporučení ohledně změn tohoto nařízení, agentury a jejích pracovních postupů a předloží je Komisi. Toto hodnocení i navrhovaná doporučení předaná Komisí Evropskému parlamentu a Radě se zveřejní.
Článek 40
Zahájení činnosti agentury
Agentura zahájí svou činnost do dvanácti měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 41
Změna
Článek 34c nařízení (EHS) č. 2847/93 se nahrazuje tímto:
„Článek 34c
1. Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 36 a po dohodě s dotčenými členskými státy stanoví, na které oblasti rybolovu zahrnující dva nebo více členských států se vztahují stanovené kontrolní a inspekční programy a podmínky, jimiž se tyto programy řídí.
Stanovený kontrolní a inspekční program určí oblasti rybolovu zahrnující dva nebo více členských států, na něž se program vztahuje, a podmínky, jimiž se tyto oblasti rybolovu řídí.
Každý stanovený kontrolní a inspekční program určí své cíle, společné priority a postupy, jakož i měřítka kontrolní a inspekční činnosti, očekávané výsledky uvedených opatření a strategii potřebnou pro zajištění co nejvyšší jednotnosti, účinnosti a úspornosti kontrolních a inspekčních činností. Každý program vyjmenuje dotčené členské státy.
Stanovené kontrolní a inspekční programy nesmějí trvat déle než tři roky nebo dobu stanovenou za tímto účelem v plánu obnovy přijatém podle článku 5 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (13) nebo v plánu řízení přijatém podle článku 6 tohoto nařízení.
Dotčené členské státy provádějí stanovené kontrolní a inspekční programy na základě plánů společného využívání vytvořených podle nařízení Rady (ES) č. 768/2005 ze dne 26. dubna 2005, kterým se zřizuje Agentura Společenství pro kontrolu rybolovu a mění nařízení (EHS) č. 2847/93 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku (14).
2. Komise kontroluje a hodnotí výsledky každého stanoveného kontrolního a inspekčního programu a podává zprávy Evropskému parlamentu a Radě v souladu s čl. 27 odst. 4 nařízení (ES) č. 2371/2002.
Článek 42
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 26. dubna 2005.
RÈGLEMENT (CE) N o 768/2005 DU CONSEIL
du 26 avril 2005
instituant une agence communautaire de contrôle des pêches et modifiant le règlement (CEE) no 2847/93 instituant un régime de contrôle applicable à la politique commune de la pêche
LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 37,
vu la proposition de la Commission,
vu l’avis du Parlement européen (1),
considérant ce qui suit:
(1)
Le règlement (CE) no 2371/2002 du Conseil du 20 décembre 2002 relatif à la conservation et à l’exploitation durable des ressources halieutiques dans le cadre de la politique commune de la pêche (2) dispose que les États membres assurent la mise en œuvre efficace du contrôle et de l’inspection ainsi que l’exécution des règles de la politique commune de la pêche et coopèrent entre eux et avec les pays tiers à cet effet.
(2)
Pour que ces obligations soient remplies, il est nécessaire que les États membres coordonnent leurs opérations de contrôle et d’inspection sur leur territoire terrestre ainsi que dans les eaux communautaires et dans les eaux internationales, conformément au droit international et, notamment, aux obligations qui incombent à la Communauté dans le cadre des organisations régionales de pêche et en vertu d’accords avec des pays tiers.
(3)
Aucun programme d’inspection ne peut offrir un rapport coût/efficacité satisfaisant s’il ne prévoit pas d’inspections à terre. C’est pourquoi le territoire terrestre devrait être couvert par des plans de déploiement commun.
(4)
Grâce à la coordination opérationnelle des activités de contrôle et d’inspection, cette coopération devrait contribuer à l’exploitation durable des ressources aquatiques vivantes et assurer des conditions égales pour les professionnels de la pêche exploitant ces ressources, ce qui réduira les distorsions de concurrence.
(5)
L’efficacité des activités de contrôle et d’inspection des pêches est jugée essentielle dans le cadre de la lutte contre la pêche illicite, non déclarée et non réglementée.
(6)
Sans préjudice des responsabilités des États membres découlant du règlement (CE) no 2371/2002, un organisme communautaire technique et administratif est nécessaire pour organiser la coopération et la coordination entre les États membres en matière de contrôle et d’inspection des pêches.
(7)
À cette fin, il convient d’instituer, au sein de la structure institutionnelle de la Communauté et compte tenu de la répartition des compétences entre la Commission et les États membres, une agence communautaire de contrôle des pêches (ci-après dénommée «l’agence»).
(8)
Aux fins de la réalisation des objectifs assignés à l’agence, ses tâches doivent être définies.
(9)
En particulier, il est nécessaire que l’agence soit en mesure d’assister, à la demande de la Commission, la Communauté et les États membres dans leurs relations avec les pays tiers et/ou avec les organisations régionales de pêche et de coopérer avec leurs autorités compétentes dans le cadre des obligations internationales de la Communauté.
(10)
En outre, il est nécessaire d’œuvrer en faveur de l’application effective des procédures communautaires d’inspection. L’agence pourrait progressivement devenir une source de référence pour l’assistance technique et scientifique destinée aux activités de contrôle et d’inspection des pêches.
(11)
Pour réaliser les objectifs de la politique commune de la pêche, qui consistent à permettre une exploitation durable des ressources aquatiques vivantes dans le cadre du développement durable, le Conseil adopte des mesures concernant la conservation, la gestion et l’exploitation des ressources aquatiques vivantes.
(12)
Afin de garantir la bonne application de ces mesures, des moyens de contrôle et d’exécution adéquats doivent être déployés par les États membres. Pour faire en sorte que ces moyens soient plus efficaces et performants, il convient que la Commission, conformément à la procédure visée à l’article 30, paragraphe 2, du règlement (CE) no 2371/2002, et en concertation avec les États membres concernés, adopte des programmes spécifiques de contrôle et d’inspection. Le règlement (CEE) no 2847/93 du Conseil du 12 octobre 1993 instituant un régime de contrôle applicable à la politique commune de la pêche (3) devrait être modifié en conséquence.
(13)
Il convient que l’agence assure la coordination de la coopération opérationnelle entre les États membres conformément à des plans de déploiement commun réglant l’utilisation des moyens de contrôle et d’inspection disponibles dans les États membres, en vue d’assurer la mise en œuvre des programmes de contrôle et d’inspection. Les activités de contrôle et d’inspection des pêches menées par les États membres devraient être conformes à des procédures, à des critères, à des priorités et à des indicateurs de référence communs en matière de contrôle et d’inspection, s’inspirant de ces programmes.
(14)
L’adoption d’un programme de contrôle et d’inspection oblige les États membres à fournir effectivement les ressources nécessaires à sa mise en œuvre. Il importe que les États membres notifient sans tarder à l’agence les moyens de contrôle et d’inspection qu’ils comptent utiliser pour exécuter un tel programme. Les plans de déploiement commun ne peuvent créer aucune autre obligation sur le plan du contrôle, de l’inspection ou de l’exécution, ou concernant la mise à disposition des ressources nécessaires dans ce contexte.
(15)
L’agence ne devrait élaborer un plan de déploiement commun que si le programme de travail le prévoit.
(16)
Le programme de travail devrait être adopté par le conseil d’administration, qui veille à ce qu’un consensus suffisant se dégage, notamment en ce qui concerne l’adéquation entre les tâches que le programme de travail prévoit de confier à l’agence et les ressources mises à la disposition de celle-ci, sur la base des informations que les États membres doivent fournir.
(17)
Le directeur exécutif devrait avoir pour tâche principale de s’assurer, lors de ses consultations avec les membres du conseil d’administration et les États membres, que les ressources mises à la disposition de l’agence par les États membres aux fins de la mise en œuvre du programme de travail soient à la mesure des ambitions contenues dans le programme de travail.
(18)
Le directeur exécutif devrait notamment élaborer des plans précis de déploiement en utilisant les ressources notifiées par les États membres aux fins de la mise en œuvre de chaque programme de contrôle et d’inspection, dans le respect des règles et objectifs énoncés dans le programme spécifique de contrôle et d’inspection sur lequel repose le plan de déploiement commun, ainsi que des autres règles pertinentes, telles que celles concernant les inspecteurs communautaires.
(19)
Dans ce contexte, il importe que le directeur exécutif gère le calendrier de manière à fournir aux États membres un délai suffisant pour formuler leurs commentaires, en s’appuyant sur leurs compétences opérationnelles, tout en respectant le cadre du plan de travail de l’agence et les délais prévus dans le présent règlement. Il importe que le directeur exécutif tienne compte de l’intérêt des États membres concernés à l’égard des pêcheries couvertes par chaque plan. Pour une coordination efficace et rapide des activités communes de contrôle et d’inspection, il faut prévoir une procédure permettant de décider de l’adoption des plans lorsque les États membres concernés ne peuvent parvenir à un accord.
(20)
La procédure d’élaboration et d’adoption de plans de déploiement commun en dehors des eaux communautaires doit être analogue à celle concernant les eaux communautaires. Ces plans doivent se fonder sur un programme international de contrôle et d’inspection mettant en œuvre les obligations internationales qui incombent à la Communauté en matière de contrôle et d’inspection.
(21)
Aux fins de la réalisation des plans de déploiement commun, les États membres concernés devraient mettre en commun et déployer les moyens de contrôle et d’inspection qu’ils ont engagés dans le cadre de ces plans. Il convient également que l’agence détermine si les moyens disponibles sont suffisants et informe les États membres concernés et la Commission, le cas échéant, que les moyens ne sont pas suffisants pour l’exécution des tâches requises au titre du programme de contrôle et d’inspection.
(22)
Si les États membres doivent respecter les obligations qui leur incombent en matière de contrôle et d’inspection, notamment dans le cadre du programme spécifique de contrôle et d’inspection adopté au titre du règlement (CE) no 2371/2002, l’agence ne devrait pas avoir le pouvoir d’imposer des obligations supplémentaires par le biais de plans de déploiement commun ni de sanctionner les États membres.
(23)
Il convient que l’agence évalue régulièrement l’efficacité des plans de déploiement commun.
(24)
Il y a lieu de prévoir la possibilité d’adopter des modalités de mise en œuvre pour l’adoption et l’approbation des plans de déploiement commun. Il peut être utile de faire usage de cette possibilité dès que l’agence aura débuté ses activités et que le directeur exécutif estimera que de telles modalités doivent être établies en droit communautaire.
(25)
L’agence devrait être autorisée, lorsqu’il lui en sera fait la demande, à fournir des services contractuels relatifs aux moyens de contrôle et d’inspection devant être utilisés par les États membres concernés dans le cadre d’un déploiement commun.
(26)
Afin que l’agence s’acquitte de ses tâches, la Commission, les États membres et l’agence devraient échanger toutes les informations utiles concernant le contrôle et l’inspection par le biais d’un réseau d’information.
(27)
Il convient que le statut et la structure de l’agence correspondent au caractère objectif des résultats escomptés et lui permettent d’assumer ses fonctions en coopération étroite avec les États membres et la Commission. Par conséquent, il y a lieu d’accorder à l’agence l’autonomie juridique, financière et administrative, tout en maintenant des liens étroits avec les institutions communautaires et les États membres. À cette fin, il est nécessaire et approprié que l’agence soit un organisme communautaire doté de la personnalité juridique et exerçant les pouvoirs qui lui sont conférés par le présent règlement.
(28)
En ce qui concerne la responsabilité contractuelle de l’agence, qui est régie par la loi applicable aux contrats qu’elle conclut, il convient que la Cour de justice soit compétente pour statuer en vertu des clauses compromissoires contenues dans le contrat correspondant. La Cour de justice devrait également être compétente pour trancher les litiges relatifs à la réparation des dommages résultant de la responsabilité non contractuelle de l’agence, conformément aux principes généraux communs aux droits des États membres.
(29)
Il convient que la Commission et les États membres soient représentés au sein d’un conseil d’administration ayant pour mandat d’assurer le fonctionnement correct et efficace de l’agence.
(30)
Un conseil consultatif devrait être créé pour conseiller le directeur exécutif et assurer une coopération étroite avec les parties intéressées.
(31)
Étant donné que l’agence doit remplir des obligations de la Communauté et, à la demande de la Commission, coopérer avec les pays tiers et les organisations régionales de pêche dans le cadre des obligations internationales qui incombent à la Communauté, le président du conseil d’administration devrait être élu parmi les représentants de la Commission.
(32)
Les modalités de vote au sein du conseil d’administration devraient tenir compte de l’intérêt des États membres et de la Commission pour le bon fonctionnement de l’agence.
(33)
Il convient de prévoir la participation, sans droit de vote, d’un représentant du conseil consultatif aux délibérations du conseil d’administration.
(34)
Il y a lieu de fixer les conditions relatives à la nomination et à la révocation du directeur exécutif de l’agence ainsi que les règles régissant l’exercice de ses fonctions.
(35)
Afin de favoriser un fonctionnement transparent de l’agence, il convient que le règlement (CE) no 1049/2001 du Parlement européen et du Conseil du 30 mai 2001 relatif à l’accès du public aux documents du Parlement européen, du Conseil et de la Commission (4) devrait s’appliquer sans restriction à l’agence.
(36)
Par souci de protection de la vie privée des personnes physiques, le règlement (CE) no 45/2001 du Parlement européen et du Conseil du 18 décembre 2000 relatif à la protection des personnes physiques à l’égard du traitement des données à caractère personnel par les institutions et organes communautaires et à la libre circulation de ces données (5) devrait s’appliquer au présent règlement.
(37)
Afin de garantir l’autonomie et l’indépendance fonctionnelles de l’agence, il convient de la doter d’un budget autonome, dont les recettes proviennent d’une participation de la Communauté ainsi que de paiements rétribuant les services contractuels rendus par l’agence. La procédure budgétaire communautaire devrait s’appliquer en ce qui concerne la participation de la Communauté et toute autre subvention imputable sur le budget général de l’Union européenne. L’audit des comptes devrait être effectué par la Cour des comptes.
(38)
Afin de lutter contre la fraude, la corruption et autres activités illégales, il convient que les dispositions du règlement (CE) no 1073/1999 du Parlement européen et du Conseil du 25 mai 1999 relatif aux enquêtes effectuées par l’Office européen de lutte antifraude (OLAF) (6) s’appliquent sans restriction à l’agence, qui devrait adhérer à l’accord interinstitutionnel du 25 mai 1999 entre le Parlement européen, le Conseil de l’Union européenne et la Commission des Communautés européennes relatif aux enquêtes internes effectuées par l’OLAF (7).
(39)
Les mesures nécessaires à la mise en œuvre du présent règlement devraient être adoptées conformément à la décision 1999/468/CE du Conseil du 28 juin 1999 fixant les modalités de l’exercice des compétences d’exécution conférées à la Commission (8),
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
CHAPITRE I
OBJECTIF, CHAMP D’APPLICATION ET DÉFINITIONS
Article premier
Objectif
Le présent règlement institue une agence communautaire de contrôle des pêches («l’agence»), dont l’objectif est d’organiser la coordination opérationnelle des activités de contrôle et d’inspection des pêches menées par les États membres et de les aider à coopérer de manière que soient respectées les règles de la politique commune de la pêche, afin de garantir leur application effective et uniforme.
Article 2
Définitions
Aux fins du présent règlement, on entend par:
a)
«contrôle et inspection», toutes les mesures prises par les États membres, conformément, notamment, aux articles 23, 24 et 28 du règlement (CE) no 2371/2002 pour contrôler et inspecter les activités de pêche dans le cadre de la politique commune de la pêche, y compris les activités de surveillance et de suivi menées par exemple grâce aux systèmes de surveillance des navires par satellite ou aux programmes d’observation;
b)
«moyens de contrôle et d’inspection», les navires, avions, véhicules de surveillance et autres ressources matérielles ainsi que les inspecteurs, observateurs et autres ressources humaines auxquels les États membres ont recours pour les besoins du contrôle et de l’inspection;
c)
«plan de déploiement commun», un plan définissant les modalités opérationnelles du déploiement des moyens de contrôle et d’inspection disponibles;
d)
«programme international de contrôle et d’inspection», un programme définissant des objectifs ainsi que des priorités et procédures communes en ce qui concerne les activités de contrôle et d’inspection en vue de mettre en œuvre les obligations internationales de la Communauté en matière de contrôle et d’inspection;
e)
«programme spécifique de contrôle et d’inspection», un programme définissant des objectifs ainsi que des priorités et procédures communes en ce qui concerne les activités de contrôle et d’inspection, établi conformément à l’article 34 quater du règlement (CEE) no 2847/93;
f)
«pêcherie», les activités de pêche ciblées sur certains stocks définis par le Conseil notamment en vertu des articles 5 et 6 du règlement (CE) no 2371/2002;
g)
«inspecteurs communautaires», les inspecteurs figurant sur la liste visée à l’article 28, paragraphe 4, du règlement (CE) no 2371/2002.
CHAPITRE II
MISSION ET TÂCHES DE L’AGENCE
Article 3
Mission
La mission de l’agence consiste à:
a)
coordonner les contrôles et les inspections réalisés par les États membres eu égard aux obligations de la Communauté en matière de contrôle et d’inspection;
b)
coordonner le déploiement des moyens nationaux de contrôle et d’inspection mis en commun par les États membres concernés conformément au présent règlement;
c)
aider les États membres à communiquer à la Commission et aux tierces parties des informations sur les activités de pêche ainsi que sur les activités de contrôle et d’inspection;
d)
dans son domaine de compétence, aider les États membres à s’acquitter des tâches et obligations qui leur incombent en vertu des règles de la politique commune de la pêche;
e)
aider les États membres et la Commission à harmoniser la mise en œuvre de la politique commune de la pêche dans toute la Communauté;
f)
contribuer aux travaux de recherche et de développement menés par les États membres et la Commission en matière de techniques de contrôle et d’inspection;
g)
contribuer à la coordination de la formation des inspecteurs et au partage d’expériences entre les États membres;
h)
coordonner les opérations visant à lutter contre la pêche illégale, non déclarée et non réglementée, conformément aux règles communautaires.
Article 4
Tâches relatives aux obligations internationales de la Communauté en matière de contrôle et d’inspection
1. À la demande de la Commission, l’agence:
a)
prête assistance à la Communauté et aux États membres dans leurs relations avec les pays tiers et avec les organisations régionales internationales de pêche dont la Communauté est membre;
b)
coopère avec les autorités compétentes des organisations internationales de pêche régionale en ce qui concerne les obligations de la Communauté en matière de contrôle et d’inspection, dans le cadre d’arrangements de travail conclus avec ces organismes.
2. L’agence peut, à la demande de la Commission, coopérer en matière de contrôle et d’inspection avec les autorités compétentes des pays tiers, dans le cadre d’accords conclus entre la Communauté et ces pays.
3. Dans son domaine de compétence, l’agence peut s’acquitter, au nom des États membres, de tâches à exécuter en vertu d’accords internationaux de pêche auxquels la Communauté est partie.
Article 5
Tâches relatives à la coordination opérationnelle
1. La coordination opérationnelle assurée par l’agence porte sur l’inspection et le contrôle des activités de pêche, y compris l’importation, le transport et le débarquement des produits de la pêche, jusqu’au point où ces produits sont réceptionnés par le premier acheteur après le débarquement.
2. Aux fins de la coordination opérationnelle, l’agence établit des plans de déploiement commun et organise la coordination opérationnelle des activités de contrôle et d’inspection des États membres conformément au chapitre III.
Article 6
Services contractuels aux États membres
L’agence peut, à leur demande, fournir aux États membres des services contractuels en matière de contrôle et d’inspection dans le cadre des obligations qui leur incombent concernant les activités de pêche dans les eaux communautaires et/ou internationales, notamment en vue de l’affrètement, de l’exploitation et de la dotation en personnel de plateformes de contrôle et d’inspection ainsi que de la mise à disposition d’observateurs pour les besoins d’opérations communes menées par les États membres concernés.
Article 7
Assistance aux États membres
Afin d’aider les États membres à mieux remplir les obligations qui leur incombent en vertu des règles de la politique commune de la pêche, l’agence s’emploie en particulier:
a)
à élaborer un tronc commun de formation destiné aux instructeurs des inspecteurs des pêches des États membres et à prévoir des cours de formation et des séminaires supplémentaires pour ces inspecteurs, ainsi que pour les autres membres du personnel intervenant dans les activités de suivi, de contrôle, et d’inspection;
b)
à la demande des États membres, à assurer la passation de marchés publics conjoints pour l’acquisition de biens et services relatifs aux activités de contrôle et d’inspection menées par les États membres et à préparer et à coordonner la mise en œuvre par les États membres de projets pilotes communs;
c)
à élaborer des procédures opérationnelles communes concernant les activités communes de contrôle et d’inspection menées par deux ou plusieurs États membres;
d)
à définir les critères applicables à l’échange de moyens de contrôle et d’inspection entre les États membres, d’une part, et entre les États membres et les pays tiers, d’autre part, ainsi qu’à la fourniture de ces moyens par les États membres.
CHAPITRE III
COORDINATION OPÉRATIONNELLE
Article 8
Mise en œuvre des obligations de la Communauté en matière de contrôle et d’inspection
À la demande de la Commission, l’agence coordonne les activités de contrôle et d’inspection menées par les États membres, sur la base des programmes internationaux de contrôle et d’inspection, en établissant des plans de déploiement commun.
Article 9
Mise en œuvre des programmes spécifiques de contrôle et d’inspection
L’agence coordonne la mise en œuvre, au moyen de plans de déploiement commun, des programmes spécifiques de contrôle et d’inspection établis conformément à l’article 34 quater du règlement (CEE) no 2847/93.
Article 10
Contenu des plans de déploiement commun
Chaque plan de déploiement commun:
a)
satisfait aux exigences du programme de contrôle et d’inspection correspondant;
b)
met en application les critères, les indicateurs de référence, les priorités et les procédures d’inspection communes définis par la Commission dans les programmes de contrôle et d’inspection;
c)
s’attache à mettre en adéquation les moyens nationaux d’inspection et de contrôle existants, notifiés conformément à l’article 11, paragraphe 2, avec les besoins et à organiser leur déploiement;
d)
organise l’utilisation des ressources humaines et matérielles pour ce qui concerne les périodes et les zones où celles-ci doivent être déployées, et notamment le fonctionnement des équipes d’inspecteurs communautaires provenant de plusieurs États membres;
e)
tient compte des obligations qui incombent aux États membres concernés au titre d’autres plans de déploiement commun, ainsi que de toute contrainte régionale ou locale spécifique;
f)
fixe les conditions dans lesquelles les moyens de contrôle et d’inspection d’un État membre peuvent entrer dans les eaux relevant de la souveraineté et de la juridiction d’un autre État membre.
Article 11
Notification des moyens d’inspection et de contrôle
1. Avant le 15 octobre de chaque année, les États membres notifient à l’agence les moyens de contrôle et d’inspection dont ils disposent pour les besoins des activités de contrôle et d’inspection de l’année suivante.
2. Chaque État membre notifie à l’agence les moyens par lesquels il entend mettre en œuvre le programme international de contrôle et d’inspection ou un programme spécifique de contrôle et d’inspection qui le concerne, au plus tard un mois à compter de la notification aux États membres de la décision établissant un tel programme.
Article 12
Procédure d’adoption des plans de déploiement commun
1. Sur la base des notifications prévues à l’article 11, paragraphe 2, et dans les trois mois suivant la réception de ces notifications, le directeur exécutif de l’agence établit, en consultation avec les États membres concernés, un projet de plan de déploiement commun.
2. Ce projet de plan de déploiement commun précise les moyens de contrôle et d’inspection qui pourraient être mis en commun pour mettre en œuvre le programme de contrôle et d’inspection auquel le plan se rapporte, compte tenu de l’intérêt des États membres concernés à l’égard de la pêcherie en cause.
L’intérêt d’un État membre à l’égard d’une pêcherie est évalué selon les critères énoncés ci-dessous, dont la pondération relative dépend des caractéristiques spécifiques de chaque plan:
a)
l’étendue relative des eaux relevant éventuellement de sa souveraineté ou de sa juridiction, auxquelles s’applique le plan de déploiement commun;
b)
la quantité de poissons débarqués sur son territoire pendant une période de référence donnée, par rapport aux débarquements totaux de poissons provenant de la pêcherie faisant l’objet du plan de déploiement commun;
c)
le nombre relatif de navires de pêche communautaires battant son pavillon (puissance motrice et jauge brute) qui exploite la pêcherie faisant l’objet du plan de déploiement commun, par rapport au nombre total de navires exploitant cette pêcherie;
d)
le volume relatif du quota qui lui a été alloué ou, en l’absence de quota, des captures qu’il a effectuées pendant une période de référence donnée dans cette pêcherie.
3. Lorsqu’au cours de la préparation d’un projet de plan de déploiement commun il apparaît que les moyens de contrôle et d’inspection disponibles ne sont pas suffisants pour satisfaire aux exigences du programme de contrôle et d’inspection correspondant, le directeur exécutif en informe sans retard les États membres concernés et la Commission.
4. Le directeur exécutif notifie le projet de plan de déploiement commun aux États membres concernés et à la Commission. Si les États membres concernés ou la Commission ne soulèvent aucune objection dans les quinze jours ouvrables qui suivent cette notification, le directeur exécutif adopte le plan.
5. Si un ou plusieurs États membres concernés ou la Commission soulèvent une objection, le directeur exécutif saisit la Commission. Celle-ci peut apporter toutes les adaptations nécessaires au plan et l’adopter conformément à la procédure visée à l’article 30, paragraphe 2, du règlement (CE) no 2371/2002.
6. Chaque plan de développement commun fait l’objet d’une évaluation annuelle effectuée par l’agence en consultation avec les États membres concernés, en vue de prendre en compte, le cas échéant, tous les nouveaux programmes de contrôle et d’inspection auxquels les États membres concernés sont soumis ainsi que les priorités définies par la Commission dans les programmes de contrôle et d’inspection.
Article 13
Mise en œuvre des plans de déploiement commun
1. Les activités communes de contrôle et d’inspection sont menées sur la base des plans de déploiement commun.
2. Les États membres concernés par un plan de déploiement commun:
a)
mettent à disposition tous les moyens de contrôle et d’inspection engagés dans le cadre du plan de déploiement commun;
b)
désignent un point de contact/un coordonnateur national unique, qui se voit conférer une autorité suffisante pour être en mesure de répondre en temps utile aux demandes de l’agence relatives à la mise en œuvre du plan de déploiement commun, et en informent l’agence;
c)
déploient leurs moyens de contrôle et d’inspection mis en commun conformément au plan de déploiement commun et aux exigences énoncées au paragraphe 4;
d)
fournissent à l’agence un accès en ligne aux informations nécessaires à la mise en œuvre du plan de déploiement commun;
e)
coopèrent avec l’agence aux fins de la mise en œuvre du plan de déploiement commun;
f)
veillent à ce que tous les moyens de contrôle et d’inspection affectés à l’exécution d’un plan communautaire de déploiement commun soient utilisés dans le respect des règles de la politique commune de la pêche.
3. Sans préjudice des obligations incombant aux États membres dans le cadre d’un plan de déploiement commun établi au titre de l’article 12, le commandement et la gestion des moyens de contrôle et d’inspection engagés dans le cadre d’un plan de déploiement commun relèvent de la responsabilité des autorités nationales compétentes conformément à la législation nationale.
4. Le directeur exécutif peut fixer des exigences pour la mise en œuvre d’un plan de déploiement commun adopté au titre de l’article 12. Ces exigences restent dans les limites de ce plan.
Article 14
Évaluation des plans de déploiement commun
L’agence procède à une évaluation annuelle de l’efficacité de chaque plan de déploiement commun et à une analyse, sur la base des éléments disponibles, destinée à déterminer l’existence d’un risque de non-conformité des activités de pêche avec les mesures de contrôle applicables. Ces évaluations sont communiquées sans retard au Parlement européen, à la Commission et aux États membres.
Article 15
Pêcheries ne relevant pas de programmes de contrôle et d’inspection
Deux ou plusieurs États membres peuvent demander à l’agence de coordonner le déploiement de leurs moyens de contrôle et d’inspection dans une pêcherie ou une zone ne relevant pas d’un programme de contrôle et d’inspection. L’agence assure cette coordination conformément aux critères et priorités arrêtés en matière de contrôle et d’inspection par les États membres concernés.
Article 16
Réseau d’information
1. La Commission, l’agence et les autorités compétentes des États membres échangent toutes les informations utiles dont ils disposent en ce qui concerne les activités communes de contrôle et d’inspection dans les eaux communautaires et les eaux internationales.
2. Chaque autorité nationale compétente arrête, conformément à la législation communautaire applicable, les mesures nécessaires pour assurer la confidentialité requise des informations qu’elle reçoit en vertu du présent article, en application de l’article 37 du règlement (CEE) no 2847/93.
Article 17
Modalités
Des modalités de mise en œuvre du présent chapitre peuvent être adoptées conformément à la procédure visée à l’article 30, paragraphe 2, du règlement (CE) no 2371/2002.
Ces modalités peuvent notamment porter sur les procédures d’élaboration et d’adoption des projets de plans de déploiement commun.
CHAPITRE IV
STRUCTURE ET FONCTIONNEMENT INTERNES
Article 18
Statut juridique et siège principal
1. L’agence est un organisme de la Communauté. Elle est dotée de la personnalité juridique.
2. Dans chaque État membre, l’agence jouit de la capacité juridique la plus large reconnue aux personnes morales par les législations nationales. Elle peut, notamment, acquérir ou aliéner des biens mobiliers et immobiliers et ester en justice.
3. L’agence est représentée par son directeur exécutif.
4. Le siège de l’agence est fixé à Vigo, en Espagne.
Article 19
Personnel
1. Le statut des fonctionnaires et le régime applicable aux autres agents des Communautés européennes tels que fixés par le règlement (CEE, Euratom, CECA) no 259/68 (9) et les réglementations adoptées d’un commun accord par les institutions des Communautés européennes aux fins de l’application dudit statut et dudit régime s’appliquent au personnel de l’agence. Le conseil d’administration, en accord avec la Commission, arrête les modalités d’application nécessaires.
2. Sans préjudice de l’article 30, les compétences conférées à l’autorité investie du pouvoir de nomination par le statut ainsi que par le régime applicable aux autres agents sont exercées par l’agence en ce qui concerne son propre personnel.
3. Le personnel de l’agence est constitué de fonctionnaires affectés ou détachés par la Commission à titre temporaire ainsi que d’autres agents recrutés par l’agence en fonction de ses besoins pour s’acquitter de sa mission.
L’agence peut également employer des fonctionnaires détachés par les États membres à titre temporaire.
Article 20
Privilèges et immunités
Le protocole sur les privilèges et immunités des Communautés européennes s’applique à l’agence.
Article 21
Responsabilité
1. La responsabilité contractuelle de l’agence est régie par la législation applicable au contrat en question.
2. La Cour de justice est compétente pour statuer en vertu de toute clause compromissoire contenue dans un contrat conclu par l’agence.
3. En cas de responsabilité non contractuelle, l’agence répare, conformément aux principes généraux communs au droit des États membres, tout dommage causé par ses services ou par ses agents dans l’exercice de leurs fonctions. La Cour de justice est compétente pour connaître de tout litige relatif à la réparation de tels dommages.
4. La responsabilité personnelle des agents envers l’agence est régie par les dispositions du statut ou du régime qui leur sont applicables.
Article 22
Langues
1. Les dispositions prévues par le règlement no 1 du 15 avril 1958 portant fixation du régime linguistique de la Communauté économique européenne (10) s’appliquent à l’agence.
2. Les travaux de traduction requis pour le fonctionnement de l’agence sont effectués par le Centre de traduction des organes de l’Union européenne.
Article 23
Création et attributions du conseil d’administration
1. L’agence a un conseil d’administration.
2. Le conseil d’administration:
a)
nomme et révoque le directeur exécutif conformément à l’article 30;
b)
adopte, avant le 30 avril de chaque année, le rapport général de l’agence relatif à l’année précédente et le transmet au Parlement européen, au Conseil, à la Commission, à la Cour des comptes et aux États membres. Le rapport est rendu public;
c)
adopte, avant le 31 octobre de chaque année, et en tenant compte de l’avis de la Commission et des États membres, le programme de travail de l’agence pour l’année à venir et le transmet au Parlement européen, au Conseil, à la Commission et aux États membres.
Le programme de travail contient les priorités de l’agence. Il donne la priorité aux tâches qui incombent à l’agence en ce qui concerne les programmes de contrôle et de surveillance. Il est adopté sans préjudice de la procédure budgétaire annuelle de la Communauté. Lorsque dans un délai de trente jours à compter de la date d’adoption du programme de travail, la Commission exprime son désaccord sur celui-ci, le conseil d’administration le réexamine et l’adopte en deuxième lecture, éventuellement modifié, dans un délai de deux mois;
d)
adopte le budget définitif de l’agence avant le début de l’exercice financier, en l’adaptant, le cas échéant, en fonction de la participation communautaire et des autres recettes de l’agence;
e)
exerce ses fonctions en rapport avec le budget de l’agence, conformément aux articles 35, 36 et 38;
f)
exerce l’autorité disciplinaire sur le directeur exécutif;
g)
arrête son règlement intérieur, qui peut prévoir la constitution de sous-comités du conseil d’administration si nécessaire;
h)
adopte les procédures nécessaires pour que l’agence puisse s’acquitter de sa mission.
Article 24
Composition du conseil d’administration
1. Le conseil d’administration est composé de représentants des États membres et de six représentants de la Commission. Chaque État membre a le droit de désigner un membre. Les États membres et la Commission désignent, pour chaque membre titulaire, un suppléant qui le représente en cas d’absence.
2. Les membres du conseil d’administration sont nommés sur la base de l’expérience et des connaissances pertinentes qu’ils ont acquises dans le domaine du contrôle et de l’inspection des pêches.
3. Le mandat de chaque membre est de cinq ans à compter de la date de sa nomination. Il est renouvelable.
Article 25
Présidence du conseil d’administration
1. Le conseil d’administration élit un président parmi les représentants de la Commission. Il élit un vice-président parmi ses membres. Le vice-président remplace d’office le président en cas d’absence ou d’empêchement de celui-ci.
2. La durée du mandat du président et du vice-président est de trois ans et expire lorsque ceux-ci perdent leur qualité de membre du conseil d’administration. Ce mandat est renouvelable une fois.
Article 26
Réunions
1. Les réunions du conseil d’administration sont convoquées par son président. L’ordre du jour est fixé par ce dernier, qui tient compte des propositions des membres du conseil d’administration et du directeur exécutif de l’agence.
2. Le directeur exécutif et le représentant désigné par le comité consultatif participent aux délibérations sans droit de vote.
3. Le conseil d’administration se réunit en session ordinaire au moins une fois par an. Il se réunit en outre soit à l’initiative de son président, soit à la demande de la Commission ou d’un tiers des États membres représentés.
4. Lorsque certains points spécifiques de l’ordre du jour sont confidentiels ou qu’il existe un conflit d’intérêts, le conseil d’administration peut décider que ces points sont examinés sans la présence du représentant désigné par le comité consultatif. Les modalités d’application de la présente disposition peuvent être arrêtées dans le règlement intérieur.
5. Le conseil d’administration peut inviter toute personne dont l’avis peut présenter de l’intérêt à assister à ses réunions en qualité d’observateur.
6. Les membres du conseil d’administration peuvent, sous réserve des dispositions de son règlement intérieur, être assistés par des conseillers ou par des experts.
7. Le secrétariat du conseil d’administration est assuré par l’agence.
Article 27
Vote
1. Le conseil d’administration arrête ses décisions à la majorité absolue des suffrages exprimés.
2. Chaque membre dispose d’une voix. En l’absence d’un membre, son suppléant peut exercer son droit de vote.
3. Le règlement intérieur fixe les modalités plus détaillées du vote, notamment les conditions dans lesquelles un membre peut agir au nom d’un autre membre, ainsi que les règles en matière de quorum, le cas échéant.
Article 28
Déclaration d’intérêts
Les membres du conseil d’administration font une déclaration d’intérêts indiquant, soit l’absence de tout intérêt susceptible d’être préjudiciable à leur indépendance, soit tout intérêt direct ou indirect qui pourrait être considéré comme préjudiciable à leur indépendance. Ces déclarations sont faites chaque année par écrit ou chaque fois qu’un conflit d’intérêts pourrait survenir en ce qui concerne les points à l’ordre du jour. Dans ce dernier cas, le membre concerné ne dispose du droit de vote sur aucun de ces points.
Article 29
Fonctions et attributions du directeur exécutif
1. L’agence est gérée par son directeur exécutif. Sans préjudice des compétences respectives de la Commission et du conseil d’administration, le directeur exécutif ne sollicite ni n’accepte aucune instruction d’aucun gouvernement ni d’aucun autre organisme.
2. Le directeur exécutif assure, dans l’exercice de ses fonctions, la mise en œuvre des principes de la politique commune de la pêche.
3. Le directeur exécutif est investi des fonctions et attributions suivantes:
a)
il élabore le projet de programme de travail et le soumet au conseil d’administration après consultation de la Commission et des États membres. Il prend les dispositions nécessaires pour que le programme de travail soit mis en œuvre dans les limites définies par le présent règlement, ses modalités d’application et toute réglementation applicable;
b)
il prend toutes les dispositions nécessaires, notamment l’adoption d’instructions administratives internes et la publication d’avis, pour que l’organisation et le fonctionnement de l’agence soient conformes au présent règlement;
c)
il prend toutes les dispositions nécessaires, notamment l’adoption de décisions concernant les responsabilités de l’agence visées aux chapitres II et III, y compris en ce qui concerne l’affrètement et l’exploitation de moyens de contrôle et d’inspection et l’exploitation d’un réseau d’information;
d)
il donne suite aux demandes de la Commission et aux demandes d’aide des États membres en application des articles 6, 7, et 15;
e)
il met en place un système de suivi efficace afin de pouvoir comparer les résultats de l’agence à ses objectifs opérationnels. Sur cette base, le directeur exécutif élabore chaque année un projet de rapport général et le soumet au conseil d’administration. Il instaure des procédures d’évaluation régulière correspondant aux normes professionnelles reconnues;
f)
il exerce à l’égard du personnel les attributions visées à l’article 19, paragraphe 2;
g)
il établit des états prévisionnels des recettes et des dépenses de l’agence en application de l’article 35 et exécute le budget conformément à l’article 36.
4. Le directeur exécutif répond de ses actes devant le conseil d’administration.
Article 30
Nomination et révocation du directeur exécutif
1. Le directeur exécutif est nommé par le conseil d’administration, pour son mérite et pour son expérience attestée dans le domaine de la politique commune de la pêche et du contrôle et de l’inspection des pêches, sur la base d’une liste d’au moins deux candidats proposée par la Commission au terme d’une procédure de sélection, après publication du poste au Journal officiel de l’Union européenne, et, dans d’autres sources, d’un appel de manifestations d’intérêt.
2. Le conseil d’administration est habilité à révoquer le directeur exécutif. Le conseil délibère sur cette question à la demande de la Commission ou d’un tiers de ses membres.
3. Le conseil d’administration arrête ses décisions en application des paragraphes 1 et 2 à la majorité des deux tiers de ses membres.
4. Le mandat du directeur exécutif est de cinq ans. Il est renouvelable une fois pour une durée de cinq ans sur proposition de la Commission et moyennant approbation du conseil d’administration statuant à la majorité des deux tiers de ses membres.
Article 31
Conseil consultatif
1. Le conseil consultatif est composé de représentants des conseils consultatifs régionaux visés à l’article 31 du règlement (CE) no 2371/2002, chaque conseil consultatif régional désignant un représentant. Les représentants peuvent être remplacés par des suppléants, nommés en même temps qu’eux.
2. Les membres du conseil consultatif ne peuvent être membres du conseil d’administration. Le conseil consultatif désigne un de ses membres pour participer aux délibérations du conseil d’administration sans droit de vote.
3. À la demande du directeur exécutif, le conseil consultatif conseille celui-ci dans l’exercice des fonctions que lui confèrent le présent règlement.
4. Le conseil consultatif est présidé par le directeur exécutif. Il se réunit à l’invitation du président au moins une fois par an.
5. L’agence fournit le soutien logistique nécessaire au conseil consultatif et assure le secrétariat de ses réunions.
6. Les membres du conseil d’administration peuvent assister aux réunions du conseil consultatif.
Article 32
Transparence et communication
1. Le règlement (CE) no 1049/2001 s’applique aux documents détenus par l’agence.
2. Le conseil d’administration adopte, dans les six mois suivant sa première réunion, les modalités pratiques de mise en œuvre du règlement (CE) no 1049/2001.
3. L’agence peut, de sa propre initiative, assurer une communication dans les domaines relevant de sa mission. Elle veille notamment à ce que le public et toute partie intéressée reçoivent rapidement des informations objectives, fiables et faciles à comprendre concernant ses travaux.
4. Le conseil d’administration arrête les règles internes nécessaires à l’application du paragraphe 3.
5. Les décisions prises par l’agence en application de l’article 8 du règlement (CE) no 1049/2001 peuvent donner lieu au dépôt d’une plainte auprès du médiateur ou faire l’objet d’un recours devant la Cour de justice en vertu des articles 195 et 230 du traité.
6. Les informations recueillies conformément au présent règlement par la Commission et par l’agence sont soumises au règlement (CE) no 45/2001.
Article 33
Confidentialité
1. Les membres du conseil d’administration, le directeur exécutif et les membres du personnel de l’agence sont soumis, même après avoir cessé leurs fonctions, aux exigences de confidentialité prévues à l’article 287 du traité.
2. Le conseil d’administration fixe des règles internes concernant les modalités pratiques de mise en œuvre des exigences de confidentialité visées au paragraphe 1.
Article 34
Accès aux informations
1. La Commission jouit d’un plein accès à l’ensemble des informations recueillies par l’agence. L’agence fournit toute information ainsi qu’une évaluation de cette information à la Commission, à sa demande et dans la forme spécifiée par elle.
2. Les États membres concernés par toute opération particulière de l’agence ont accès aux informations recueillies par l’agence à cet effet, sous réserve des conditions qui peuvent être établies conformément à la procédure visée à l’article 30, paragraphe 2, du règlement (CE) no 2371/2002.
CHAPITRE V
DISPOSITIONS FINANCIÈRES
Article 35
Budget
1. Les recettes de l’agence proviennent:
a)
d’une participation de la Communauté inscrite au budget général de l’Union européenne (section «Commission»);
b)
de la rémunération des services fournis par l’agence aux États membres conformément à l’article 6;
c)
de la rémunération perçue pour les publications, formations et autres services assurés par l’agence.
2. Les dépenses de l’agence comprennent les frais de personnel et d’administration, d’infrastructure et de fonctionnement.
3. Le directeur exécutif établit un projet d’état prévisionnel des recettes et des dépenses de l’agence pour l’exercice financier suivant et le transmet au conseil d’administration, accompagné d’un projet de tableau des effectifs.
4. Les recettes et les dépenses sont équilibrées.
5. Sur la base d’un projet d’état prévisionnel des recettes et des dépenses, le conseil d’administration établit chaque année, à l’intention de l’agence, un état prévisionnel des recettes et des dépenses pour l’exercice financier suivant.
6. L’état prévisionnel, qui comporte un projet de tableau des effectifs, ainsi que le programme de travail provisoire, est transmis par le conseil d’administration à la Commission au plus tard le 31 mars.
7. L’état prévisionnel est transmis par la Commission au Parlement européen et au Conseil («l’autorité budgétaire»), avec l’avant-projet de budget général de l’Union européenne.
8. Sur la base de cet état prévisionnel, la Commission inscrit à l’avant-projet de budget général de l’Union européenne les prévisions qu’elle juge nécessaires au vu du tableau des effectifs et du montant de la subvention à la charge du budget général, dont elle saisit l’autorité budgétaire conformément à l’article 272 du traité.
9. L’autorité budgétaire autorise les crédits au titre de la subvention destinée à l’agence. Elle adopte le tableau des effectifs de l’agence.
10. Le budget est adopté par le conseil d’administration. Il devient définitif après l’adoption définitive du budget général de l’Union européenne. Le cas échéant, il est adopté en conséquence.
11. Le conseil d’administration notifie, dès que possible, à l’autorité budgétaire son intention d’exécuter tout projet susceptible d’avoir des implications financières importantes pour le financement du budget, en particulier les projets immobiliers, tels que la location ou l’acquisition d’immeubles. Il en informe la Commission.
12. Lorsqu’une branche de l’autorité budgétaire a notifié son intention de rendre un avis, elle le transmet au conseil d’administration dans un délai de six semaines à compter de la notification du projet.
Article 36
Exécution et contrôle du budget
1. Le directeur exécutif exécute le budget de l’agence.
2. Au plus tard le 1er mars suivant la fin de chaque exercice financier, le comptable de l’agence communique les comptes provisoires, accompagnés d’un rapport sur la gestion budgétaire et financière de l’exercice concerné, au comptable de la Commission. Celui-ci procède à la consolidation des comptes provisoires des institutions et des organismes décentralisés conformément à l’article 128 du règlement (CE, Euratom) no 1605/2002 du Conseil du 25 juin 2002 portant règlement financier applicable au budget général des Communautés européennes (11) («règlement financier»).
3. Au plus tard le 31 mars suivant la fin de chaque exercice financier, le comptable de la Commission transmet à la Cour des comptes les comptes provisoires de l’agence, accompagnés d’un rapport sur la gestion budgétaire et financière de l’exercice concerné. Le rapport sur la gestion budgétaire et financière de l’exercice est également transmis au Parlement européen et au Conseil.
4. Dès réception des observations formulées par la Cour des comptes sur les comptes provisoires de l’agence, en vertu de l’article 129 du règlement financier, le directeur exécutif établit les comptes définitifs de l’agence sous sa propre responsabilité et les transmet pour avis au conseil d’administration.
5. Le conseil d’administration rend un avis sur les comptes définitifs de l’agence.
6. Le 1er juillet de l’année suivante au plus tard, le directeur exécutif adresse les comptes définitifs, accompagnés de l’avis du conseil d’administration, au Parlement européen, au Conseil, à la Commission et à la Cour des comptes.
7. Les comptes définitifs sont publiés.
8. L’agence établit une fonction d’audit interne, qui doit être exécutée conformément aux normes internationales applicables en la matière.
9. Le directeur exécutif adresse à la Cour des comptes une réponse aux observations de celle-ci le 30 septembre au plus tard. Il adresse cette réponse également au conseil d’administration.
10. Le directeur exécutif soumet au Parlement européen, à la demande de celui-ci, toutes les informations nécessaires au bon déroulement de la procédure de décharge pour l’exercice en cause, comme le prévoit l’article 146, paragraphe 3, du règlement financier.
11. Avant le 30 avril de l’exercice N + 2, le Parlement européen, sur recommandation du Conseil, donne décharge au directeur exécutif de l’agence sur l’exécution du budget de l’exercice N.
Article 37
Lutte contre la fraude
1. Afin de lutter contre la fraude, la corruption et autres activités illégales, les dispositions du règlement (CE) no 1073/1999 s’appliquent sans restriction à l’agence.
2. L’agence adhère à l’accord interinstitutionnel du 25 mai 1999 relatif aux enquêtes internes effectuées par l’OLAF et arrête sans délai les dispositions appropriées, qui s’appliquent à l’ensemble de son personnel.
3. Les décisions de financement et les accords et instruments d’application y relatifs prévoient expressément que la Cour des comptes et l’OLAF peuvent, au besoin, effectuer un contrôle sur place auprès des bénéficiaires des crédits de l’agence ainsi qu’auprès des agents chargés de l’attribution de ces crédits.
Article 38
Dispositions financières
Le conseil d’administration adopte, avec l’accord de la Commission et après avis de la Cour des comptes, les règles financières de l’agence. Elles ne peuvent s’écarter du règlement (CE, Euratom) no 2343/2002 de la Commission du 23 décembre 2002 portant règlement financier-cadre des organismes visés à l’article 185 du règlement (CE, Euratom) no 1605/2002 du Conseil portant règlement financier applicable au budget général des Communautés européennes (12), sauf si le fonctionnement de l’agence l’exige et avec l’accord préalable de la Commission.
CHAPITRE VI
DISPOSITIONS FINALES
Article 39
Évaluation
1. Dans les cinq ans suivant l’entrée en fonction de l’agence, et tous les cinq ans ensuite, le conseil d’administration commande une évaluation externe indépendante de la mise en œuvre du présent règlement. La Commission tient à la disposition de l’agence toute information que celle-ci juge utile pour entreprendre cette évaluation.
2. Chaque évaluation examine l’impact du présent règlement, l’utilité, la pertinence et l’efficacité de l’agence et de ses méthodes de travail ainsi que la mesure dans laquelle celle-ci contribue à la réalisation d’un niveau élevé de conformité avec les règles de la politique commune de la pêche. Le conseil d’administration établit un mandat spécifique, en accord avec la Commission et après consultation des parties intéressées.
3. Le conseil d’administration reçoit cette évaluation et formule des recommandations, qu’il communique à la Commission, concernant la modification du présent règlement, l’agence et ses méthodes de travail. Les résultats de l’évaluation ainsi que les recommandations sont transmis par la Commission au Parlement européen et au Conseil et sont publiés.
Article 40
Début des activités de l’agence
L’agence débute ses activités dans les douze mois suivant la date d’entrée en vigueur du présent règlement.
Article 41
Modification
L’article 34 quater du règlement (CEE) no 2847/93 est remplacé par le texte suivant:
«Article 34 quater
1. La Commission, conformément à la procédure prévue à l’article 36 et en concertation avec les États membres concernés, fixe les pêcheries exploitées par deux ou plusieurs États membres qui sont soumises à des programmes spécifiques de contrôle et d’inspection, ainsi que les conditions régissant ces programmes.
Le programme spécifique de contrôle et d’inspection fixe les pêcheries concernant deux États membres ou plus qui seront soumises à ce programme ainsi que les conditions régissant ces pêcheries.
Chaque programme spécifique de contrôle et d’inspection indique ses objectifs, les priorités et procédures communes ainsi que les indicateurs de référence relatifs aux activités de contrôle et d’inspection, les résultats attendus des mesures spécifiées et la stratégie à mettre en œuvre pour faire en sorte que les activités de contrôle et d’inspection soient aussi uniformes, efficaces et économiques que possible. Chaque programme précise quels sont les États membres concernés.
La durée des programmes spécifiques de contrôle et d’inspection ne peut dépasser trois ans ou toute période fixée à cet effet dans un plan de reconstitution adopté en vertu de l’article 5 du règlement (CE) no 2371/2002 du Conseil du 20 décembre 2002 relatif à la conservation et à l’exploitation durable des ressources halieutiques dans le cadre de la politique commune de la pêche (13) ou dans un plan de gestion adopté en vertu de l’article 6 de ce même règlement.
Les programmes spécifiques de contrôle et d’inspection sont mis en œuvre par les États membres concernés sur la base de plans de déploiement commun établis conformément au règlement (CE) no 768/2005 du Conseil du 26 avril 2005 instituant une agence communautaire de contrôle des pêches et modifiant le règlement (CEE) no 2847/93 instituant un régime de contrôle applicable à la politique commune de la pêche (14).
2. La Commission contrôle et évalue la bonne réalisation de chaque programme spécifique de contrôle et d’inspection et fait rapport au Parlement européen et au Conseil conformément à l’article 27, paragraphe 4, du règlement (CE) no 2371/2002.
Article 42
Entrée en vigueur
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Luxembourg, le 26 avril 2005.