NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 270/2007
ze dne 13. března 2007,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1973/2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ohledně režimů podpor stanovených v hlavě IV a IVa tohoto nařízení a ohledně využití půdy vyjmuté pro pěstování surovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (1), a zejména na článek 145 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení čl. 3 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1973/2004 (2) stanoví sdělování některých údajů Komisi. Pokud jde o podporu na tabák, vyžaduje se sdělení o orientační částce podpory na sklizňový rok, a nikoli na následující rok, jak je uvedeno v písmenu d) uvedeného článku, které je třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(2)
Pokud jde o zvláštní platby na bavlnu, oznámení Komisi požadovaná čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1973/2004 a čl. 171ai odst. 3 téhož nařízení jsou redundantní. Ustanovení čl. 171ai odst. 3 by se proto mělo zrušit.
(3)
V souladu s čl. 71a odst. 2 písm. d) nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (3), musejí členské státy brát v úvahu žádosti o snížení nebo vynětí, které se mají použít u žádostí o jednotlivé podpory při stanovení koeficientu snížení v případě, kdy jsou překročeny rozpočtové stropy stanovené pro některé režimy podpory.
(4)
Článkem 4 nařízení (ES) č. 1973/2004 se stanoví některé koeficienty snížení k 15. listopadu daného roku. Celkový dopad snížení a vynětí, jež se mají použít na žádosti o jednotlivé podpory, nemusejí členské státy k uvedenému dni nutně znát. Kromě toho není třeba stanovit uvedené koeficienty k uvedenému dni.
(5)
Zkušenost dále ukazuje, že stanovení dalších koeficientů snížení požadované článkem 4 nařízení (ES) č. 1973/2004 je často obtížné provést ve lhůtě do 15. listopadu dotyčného roku. Protože není zvláštní potřeba stanovit uvedené koeficienty v tak raném stádiu a stačí, pokud se tyto údaje sdělí Komisi do 31. ledna následujícího roku, avšak v každém případě před poskytnutím plateb, měl by se článek 4 odpovídajícím způsobem pozměnit. Uvedená změna má dopad na články 3, 61, 69 a 171bb a na přílohu III a přílohu VI uvedeného nařízení, které by se tudíž měly také pozměnit.
(6)
Zpráva Komise Radě o revizi podpory pro energetické plodiny stanovená v článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003 zdůraznila potřebu zvýšit přitažlivost této podpory jak pro zemědělce, tak pro zpracovatele. Proto by se měla zjednodušit prováděcí pravidla v kapitole 8 nařízení (ES) č. 1973/2004.
(7)
Režim jistot zaručuje, že suroviny vypěstované na plochách, u nichž se využívá podpora pro energetické plodiny, dodávané nákupčím nebo prvním zpracovatelům, se nakonec zpracují na energii. Jeví se však jako potřebné umožnit členským státům nahradit režim jistot alternativním režimem schválení provozovatelů, který by měl zaručit stejný stupeň efektivity. Tito schválení provozovatelé by museli dodržovat minimální požadavky a byli by postihováni v případě neplnění závazků v souladu s prováděcími pravidly, která by stanovily příslušné orgány na vnitrostátní úrovni.
(8)
Smluvní závazek je efektivním způsobem zajištění toho, že zemědělci požadující podporu pro energetické plodiny nakonec dodají uvedenou surovinu nákupčímu nebo zpracovateli. Protože však trvalé plodiny (např. rychle rostoucí mlaziny) nelze sklízet v prvním roce (prvních letech) od výsadby, měl by se smluvní závazek použít pouze od roku první sklizně.
(9)
Pro vypočítání minimálního množství suroviny, které musí zemědělec dodat k zajištění toho, aby dotyčné plochy byly použity pro energetické účely, je třeba použít reprezentativní výnosy. U některých surovin je však v důsledku jejich původní povahy zneužití prakticky nemožné, takže stanovit reprezentativní výnos není nezbytné.
(10)
Povinnost dodat všechny suroviny sklizené na dotyčných plochách neumožňuje nahradit sklizenou surovinu rovnocenným množstvím téže suroviny. U jednoletých plodin není tato povinnost nezbytná a měla by se zrušit, čímž se provádění režimu učiní pružnějším, aniž by se ohrozil základní cíl režimu.
(11)
Je třeba stanovit, pokud to je možné, že sdělení platební agentuře ze strany zemědělce i nákupčího nebo prvního zpracovatele by se měla činit tak, aby se vyloučila duplicita.
(12)
Článkem 25 nařízení (ES) č. 1973/2004 se pro členské státy stanoví možnost povolit zemědělcům používat suroviny k energetickým účelům ve vlastním hospodářství. V zájmu jasnosti a průhlednosti a v zájmu zohlednění zvláštní povahy této možnosti je třeba pro tento případ stanovit zvláštní pravidla.
(13)
U obilovin a olejnin používaných ve vlastním hospodářství se podle čl. 25 odst. 4 nařízení (ES) č. 1973/2004 výslovně vyžaduje denaturace produkce. V zájmu zohlednění možného omezeného objemu této produkce a technických obtíží u takového postupu by bylo třeba ponechat stanovení vhodných opatření a kontrol na členských státech. Tento přístup by měl být rozšířen i na stanovení množství sklizených surovin.
(14)
V souladu s třetím pododstavcem čl. 24 odst. 3 nařízení (ES) č. 1973/2004 musejí první zpracovatelé a nákupčí, kteří se rozhodnou nahradit suroviny a meziprodukty nebo vedlejší produkty jejich rovnocenným množstvím, o tom informovat příslušné orgány. Podle tohoto ustanovení musí být také zajištěna komunikace mezi vnitrostátními orgány členských států v případě, že se tyto transakce týkají různých členských států, aby vnitrostátní orgány členských států měly o těchto transakcích dostatek informací. Povinnost používat výtisk T5 stanovená v článcích 37 a 38 téhož nařízení tedy není nezbytná a měla by se zrušit.
(15)
S cílem harmonizovat pravidla pro režimy podpory na plochu a zjednodušit správu a kontroly žádostí o podporu je nutné, aby se charakteristické prvky uvedené v aktech, jejichž seznam je uveden v příloze III nařízení (ES) č. 1782/2003, nebo které mohou být součástí dobrého zemědělského a ekologického stavu, jak je uvedeno v článku 5 a příloze IV uvedeného nařízení, staly způsobilými pro veškeré režimy podpory na plochu včetně režimu jednotné platby na plochu. Ustanovení čl. 30 odst. 3 nařízení (ES) č. 796/2004 by se proto na uvedený režim měla také vztahovat.
(16)
Informace o výnosu v rámci platby na plochu pro plodiny na orné půdě jsou nezbytné k předpovědi výdajů. Článek 104 nařízení (ES) č. 1782/2003 navíc stanoví diferencované výnosy pro výpočet podpory podle toho, zda se kukuřice zpracovává odděleně nebo neodděleně. Příloha IX nařízení (ES) č. 1973/2004 by proto měla být odpovídajícím způsobem přizpůsobena.
(17)
Nařízení (ES) č. 1973/2004 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(18)
Vzhledem k tomu, že změny stanovené tímto nařízením se vztahují na žádosti o podporu podané roku 2007, mělo by se toto nařízení používat od 1. ledna 2007. V důsledku administrativních omezení by se však některé změny měly používat od 1. ledna 2008.
(19)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1973/2004 se mění takto:
1.
V článku 3 se odstavec 1 mění takto:
a)
vkládá se nové písmeno b)a, které zní:
„b)a
do 15. října následujícího po konci roku, na který je poskytnuta podpora, veškeré informace potřebné k vyhodnocení podpory na energetické plodiny, a zejména:
-
množství žádostí,
-
plochy odpovídající každému druhu suroviny,
-
množství každého druhu suroviny a získaný konečný produkt;“;
b)
písmeno c) se mění takto:
i)
návětí se nahrazuje tímto:
„nejpozději k 31. lednu následujícího roku:“,
ii)
bod iii) se nahrazuje tímto:
„iii)
celkové stanovené množství v případě dodatečných plateb producentům mléčných výrobků podle článku 96 nařízení (ES) č. 1782/2003.“;
c)
písmeno d) se nahrazuje tímto:
„d)
nejpozději ke 31. březnu sklizňového roku orientační částku podpory na kilogram v případě podpory na tabák podle článku 110j nařízení (ES) č. 1782/2003 podle skupin odrůd tabáku, jak jsou uvedeny v příloze XXV tohoto nařízení, a případně na každý stupeň jakosti;“.
2.
Článek 4 se nahrazuje tímto:
„Článek 4
Koeficient snížení plochy v případě uvedeném v článku 75, čl. 78 odst. 2, článku 82, článku 85, čl. 89 odst. 2, článku 98 a článku 143 nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo koeficient snížení množství a objektivní kritéria v případě uvedeném v čl. 95 odst. 4 uvedeného nařízení se stanoví před poskytnutím plateb zemědělcům a nejpozději k 31. lednu následujícího roku na základě údajů sdělených v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. b) a b)a a c) tohoto nařízení.“
3.
Kapitola 8 se nahrazuje tímto:
„KAPITOLA 8
PODPORA PRO ENERGETICKÉ PLODINY
ODDÍL 1
Definice
Článek 23
Definice
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a)
‚žadatelem‘ kterýkoli zemědělec obhospodařující plochy uvedené v článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003 s perspektivou získání podpory stanovené v uvedeném článku;
b)
‚podporou‘ podpora na energetické plodiny podle článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003;
c)
‚energetickými produkty‘ některý z energetických produktů uvedených v čl. 88 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003;
d)
‚prvním zpracovatelem‘ jakýkoli uživatel zemědělských surovin, který provádí jejich první zpracování s perspektivou získání jednoho nebo více produktů uvedených v čl. 88 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003, kromě žadatelů používajících suroviny ve vlastním hospodářství;
e)
‚nákupčím‘ jakákoliv osoba uzavírající smlouvu s žadatelem podle článku 25, která kupuje na vlastní účet suroviny uvedené v čl. 24 odst. 1 a určené pro účely podle čl. 88 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003.
ODDÍL 2
Použití suroviny
Článek 24
Použití suroviny
1. Na plochách, na které se vztahuje podpora, lze pěstovat jakoukoli zemědělskou surovinu za podmínky, že je primárně určena k použití v produkci energetických produktů za podmínek stanovených v odstavcích 2 až 8.
2. Řepu cukrovou lze pěstovat na plochách uvedených v odstavci 1, pokud se v produkci energetických produktů používá meziprodukt a pokud se při produkci energetických produktů používá druhotný produkt nebo vedlejší produkt obsahující cukr podle nařízení Rady (ES) č. 318/2006 (4).
3. U konopí se použijí článek 29 nařízení Komise (ES) č. 795/2004 (5) a článek 33 nařízení (ES) č. 796/2004.
4. Členské státy mohou z podpory vyloučit zemědělskou surovinu, pokud v souvislosti s touto surovinou vznikají obtíže z hlediska kontrol, veřejného zdraví, životního prostředí, trestního práva nebo sníženého podílu konečných energetických produktů.
5. U jakékoli suroviny mohou členské státy stanovit minimální obdělávanou plochu.
6. Hospodářská hodnota energetických produktů získaných zpracováním surovin musí být vyšší než hospodářská hodnota všech ostatních produktů určených pro ostatní účely a získaných tímto zpracováním, jak se stanoví oceňovací metodou stanovenou v čl. 38 odst. 6 tohoto nařízení.
7. Odchylně od odstavce 6 lze sójové boby pěstovat na plochách uvedených v odstavci 1, pokud se při produkci energetických produktů používá jiný meziprodukt než moučka ze sójových bobů.
8. Energetické produkty získává nanejvýše třetí zpracovatel v pořadí.
ODDÍL 3
Smlouva
Článek 25
Smlouva
1. Na produkci surovin uvedených v článku 24 se vztahuje smlouva podle článku 90 nařízení (ES) č. 1782/2003 za podmínek stanovených v této kapitole.
2. Odchylně od odstavce 1 se na roky před první sklizní jiných plodin než jednoletých mohou zájemci zavázat písemným prohlášením, že během dotyčného roku vysadí a budou používat suroviny, které mají být předmětem sklizně, na produkci energetických produktů. Prohlášení musí obsahovat nejméně toto:
a)
druhy jednotlivých dotčených surovin a plochy oseté jednotlivými druhy;
b)
uvedení roku určeného k první sklizni.
3. Na podporu jediné žádosti o podporu a do dne stanoveného v článku 11 nařízení (ES) č. 796/2004 předloží žadatelé svým příslušným orgánům kopii smlouvy uzavřené s nákupčím nebo prvním zpracovatelem nebo případně prohlášení podle odstavce 2.
Členské státy mohou rozhodnout, že smlouva může být uzavřena pouze mezi žadatelem a prvním zpracovatelem.
Členské státy mohou požadovat, aby žadatelé uzavřeli na každou surovinu samostatnou smlouvu.
4. Žadatel zajistí, aby v této smlouvě bylo uvedeno alespoň toto:
a)
jména a adresy smluvních stran;
b)
doba trvání smlouvy;
c)
druhy všech jednotlivých dotčených surovin a plochy oseté jednotlivými druhy;
d)
podmínky pro dodání předpokládaných množství surovin;
e)
závazek zemědělce, že splní povinnosti podle čl. 27 odst. 1;
f)
závazek prvního zpracovatele nebo nákupčího, že použije suroviny v souladu s touto kapitolou.
ODDÍL 4
Reprezentativní výnosy, dodávka surovin a dodávaná množství
Článek 26
Reprezentativní výnosy
1. Členské státy každý rok včas a vhodným postupem stanoví reprezentativní výnosy, kterých musí být dosaženo u každého druhu suroviny, a informují o nich dotyčné žadatele.
2. Odchylně od odstavce 1 může členský stát rozhodnout, že pro jiné než jednoleté plodiny reprezentativní výnosy nestanoví. V uvedeném případě, pokud kontroly podle čl. 27 odst. 1 druhého pododstavce ukáží riziko nesplnění povinnosti dodat veškerou sklizenou surovinu, musí členský stát vhodným postupem stanovit reprezentativní výnosy pro uvedené plodiny dotčené uvedeným rizikem.
Článek 27
Dodávka surovin a dodávaná množství
1. Žadatelé musí dodat nákupčímu nebo prvnímu zpracovateli:
a)
množství suroviny alespoň odpovídající reprezentativnímu výnosu;
b)
veškerou surovinu získanou z plodin, u nichž členské státy rozhodly o použití možnosti stanovené v čl. 26 odst. 2.
Členské státy stanoví vhodná kontrolní opatření k zajištění toho, aby byla splněna povinnost dodat veškeré suroviny podle písmene b) prvního pododstavce.
2. Žadatelé nebo nákupčí nebo první zpracovatelé musejí ohlásit příslušnému orgánu dodávku surovin písemným prohlášením podepsaným nákupčím nebo prvním zpracovatelem a žadatelem. Prohlášení musí obsahovat nejméně toto:
a)
datum dodávky;
b)
dodaná množství u každého druhu.
3. Nákupčí nebo první zpracovatelé převezmou dodávku suroviny podle odstavce 1 a zajistí, aby odpovídající množství těchto surovin bylo v rámci Společenství použito k produkci jednoho nebo více energetických produktů.
4. Nákupčí musejí dodat prvnímu zpracovateli (prvním zpracovatelům) odpovídající množství veškerých surovin, jež převzaly od žadatelů.
5. První zpracovatel může použít odpovídající množství suroviny, meziproduktů nebo vedlejších produktů k produkci jednoho nebo více energetických produktů.
V případě uvedeném v prvním pododstavci nebo pokud nákupčí prodá rovnocenné množství sklizené suroviny, musí první zpracovatel nebo nákupčí odpovídajícím způsobem informovat příslušný orgán, u něhož je složena jistota podle článku 31, nebo v případě použití článku 37 orgán příslušný pro schválení dotyčného nákupčího nebo prvního zpracovatele. Pokud je toto odpovídající množství použito v jiném členském státě, než ve kterém byla surovina sklizena, příslušné orgány dotyčných členských států se o údajích z takových transakcí navzájem informují.
6. V souladu s vnitrostátními předpisy, které upravují smluvní vztahy, může první zpracovatel zmocnit třetí osobu ke sběru suroviny u zemědělce žádajícího o podporu. První zpracovatel zůstává jediným odpovědným vzhledem k závazkům stanoveným v této kapitole.
Článek 28
Výjimečné okolnosti
V případě výjimečných okolností nebo vyšší moci podle čl. 40 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 může žadatel informovat svůj příslušný orgán postupem podle článku 72 nařízení (ES) č. 796/2004, že v důsledku takových okolností není s to dodat veškeré suroviny uvedené ve smlouvě podle článku 25 nebo jejich část. Příslušný orgán může po obdržení dostatečných důkazů o těchto výjimečných okolnostech povolit změny množství, jež se mají dodat nákupčímu nebo prvnímu zpracovateli.
ODDÍL 5
Podmínky vyplacení podpory
Článek 29
Platba
1. Aniž jsou dotčeny sankce podle článku 51 nařízení (ES) č. 796/2004 a článku 30 tohoto nařízení, se podpora vyplatí pouze tehdy, pokud:
a)
byla u příslušného orgánu v souladu s článkem 25 uložena kopie smlouvy;
b)
byla složena jistota podle článku 31, ledaže se použije článek 37;
c)
příslušnému orgánu bylo předloženo prohlášení podle čl. 27 odst. 2;
d)
orgán příslušný pro platbu ověřil, že byly pro každou žádost splněny podmínky podle článků 25 a 27.
2. Odchylně od odstavce 1 a aniž jsou dotčena snížení a vynětí podle článku 51 nařízení (ES) č. 796/2004 a sankce podle článku 30 tohoto nařízení, se vyplatí podpora za roky před první sklizní na jiné než jednoleté plodiny za podmínky, že příslušnému orgánu bylo předloženo prohlášení podle čl. 25 odst. 2 a že příslušný orgán prověřil splnění čl. 25 odst. 2.
Článek 30
Sankce v případě nepravdivého prohlášení o dodávce
Pokud se během kontrol zjistí, že v prohlášení podle čl. 27 odst. 2 byly úmyslně uvedeny nepravdivé údaje, žadatel ztratí způsobilost pro podporu. Pokud je již podpora vyplacena, musí být inkasována nazpět v souladu s ustanoveními článku 73 nařízení (ES) č. 796/2004. U jiných než jednoletých plodin se inkasují nazpět platby již vyplacené až do poslední způsobilé platby.
ODDÍL 6
Povinnosti nákupčích a prvních zpracovatelů
Článek 31
Jistoty
1. Nákupčí nebo první zpracovatelé musí složit jistotu podle odstavce 2 u svých příslušných orgánů do konečného termínu pro změny žádostí o platby za předmětný rok v dotyčném členském státě, jak je uvedeno v čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 796/2004. Členské státy se však mohou vzdát požadavku na jistotu za podmínek stanovených v článku 5 nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 (6).
2. Jistota se vypočítá pro každou surovinu na základě částky 60 EUR na hektar vynásobené úhrnem všech obdělávaných ploch, které jsou předmětem smlouvy podepsané dotyčným nákupčím nebo prvním zpracovatelem a které jsou využívány pro produkci uvedené suroviny.
3. V případě produkce jiných než jednoletých plodin se však jistota složí pouze za rok první sklizně a zůstává platná pro následující roky během období platnosti smlouvy.
4. Pokud je smlouva změněna podle článku 28, přizpůsobí se odpovídajícím způsobem také složené jistoty.
5. Aniž jsou dotčeny články 20 až 24 nařízení (EHS) č. 2220/85 a pokud byla jistota složena nákupčím, uvolní se poté, co byla dotčená surovina dodána prvnímu zpracovateli, za předpokladu, že příslušný orgán, jemuž nákupčí podléhá, má důkaz, že první zpracovatel složil odpovídající jistotu u příslušného orgánu. V případě prvního zpracování v členském státě používajícím ustanovení článku 37 se uvolní jistota složená nákupčím, jakmile je předmětná surovina dodána schválenému prvnímu zpracovateli.
Článek 32
Zásadní, vedlejší a podřízené požadavky pro nákupčí a zpracovatele
1. Následující povinnosti představují zásadní požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85:
a)
povinnost nákupčích dodat veškerá množství surovin prvnímu zpracovateli podle čl. 27 odst. 4;
b)
povinnost prvních zpracovatelů zpracovat nejméně množství surovin stanovená v souladu s čl. 27 odst. 1 na konečné produkty uvedené ve smlouvě;
c)
povinnost prvních zpracovatelů v souvislosti s hospodářskou hodnotou energetických produktů získaných zpracováním surovin podle čl. 24 odst. 6.
2. Povinnost prvních zpracovatelů zpracovat suroviny do 31. července druhého roku po roce sklizně tvoří vedlejší požadavek ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85.
3. Následující povinnosti představují podřízené požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85:
a)
pro nákupčí a první zpracovatele:
i)
povinnost převzít dodávku relevantních množství surovin dodanou ze strany žadatelů podle čl. 27 odst. 3,
ii)
povinnost podepsat prohlášení o dodávce podle čl. 27 odst. 2;
b)
pro první zpracovatele povinnost případně složit jistotu během lhůty stanovené v čl. 31 odst. 1.
4. Odchylně od čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85 představuje povinnost nákupčího nebo prvního zpracovatele akceptovat kontroly na místě prováděné příslušnými orgány nebo těmto kontrolám napomáhat nebo poskytovat záznamy podle článku 38 tohoto nařízení zásadní požadavek.
ODDÍL 7
Zvláštní pravidla pro používání suroviny ve vlastním hospodářství
Článek 33
Používání suroviny ve vlastním hospodářství
1. Bez ohledu na čl. 25 odst. 1 mohou členské státy povolit, aby žadatelé:
a)
používali rychle rostoucí lesní porost kódu ex 0602 90 41 nebo všechny obiloviny nebo olejniny kódů KN 1201 00 90, 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91 a 1206 00 99 sklizené:
i)
jako paliva pro vytápění vlastního hospodářství,
ii)
k výrobě energie nebo biopaliva ve vlastním hospodářství;
b)
zpracovávali ve vlastních hospodářstvích veškeré sklizené suroviny na bioplyn kódu KN 2711 29 00.
2. Pokud se použije odstavec 1 tohoto článku, nepoužije se článek 25. Žadatelé musejí do dne stanoveného v článku 11 nařízení (ES) č. 796/2004 a na podporu jediné žádosti předložit svým příslušným orgánům písemné prohlášení, jež musí obsahovat nejméně tyto informace:
a)
druhy jednotlivých dotčených surovin a plochy oseté jednotlivými druhy;
b)
případně uvedení roku určeného k první sklizni;
c)
podnik, ve kterém hodlá žadatel použít nebo přímo zpracovat surovinu, jíž se týká prohlášení podle odstavce 1 tohoto článku a čl. 24 odst. 1 a do dne, který stanoví členské státy a který nesmí být pozdější než 31. července druhého roku po roce sklizně;
d)
zamýšlené konečné použití suroviny a technický popis zamýšleného zpracování.
3. Pokud v tomto oddíle není stanoveno jinak, použije se ustanovení této kapitoly na dotyčné zemědělce.
Článek 34
Množství surovin, která se použijí ve vlastním hospodářství
1. Žadatelé použijí ve vlastním hospodářství:
a)
množství suroviny přinejmenším odpovídající reprezentativnímu výnosu podle článku 26 nebo
b)
u suroviny, pro kterou nebyl reprezentativní výnos stanoven, veškerou sklizenou surovinu.
Členské státy zavedou odpovídající kontrolní opatření k zajištění splnění povinnosti stanovené v písmenu b) prvního pododstavce.
2. Žadatelé do dne, který stanoví členské státy, předloží příslušnému orgánu prohlášení o sklizni obsahující alespoň tyto informace:
a)
datum sklizně;
b)
množství sklizených surovin.
3. V případě výjimečných okolností nebo vyšší moci podle čl. 40 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 může žadatel informovat svůj příslušný orgán podle článku 72 nařízení (ES) č. 796/2004, že nebude s to sklidit nebo použít část nebo celé množství suroviny uvedené v odstavci 1 tohoto článku. Příslušný orgán může po obdržení dostatečných důkazů o těchto výjimečných okolnostech povolit změny množství, jež se mají použít ve vlastním hospodářství.
Článek 35
Kontroly
Aniž jsou dotčeny kontroly podle článků 24 a 26 nařízení (ES) č. 796/2004 a čl. 37 odst. 4 až čl. 37 odst. 6 tohoto nařízení, zavedou členské státy používající čl. 33 odst. 1 tohoto nařízení odpovídající kontrolní opatření k zajištění toho, aby:
a)
byla sklizena relevantní množství surovin v souladu s článkem 34.
Tato kontrolní opatření se budou vztahovat alespoň na toto:
i)
administrativní kontrolu dodržení článku 34 co do sklizených množství,
ii)
kontroly na místě v alespoň 10 % hospodářství ohledně kontroly sklizeného množství uvedeného žadatelem v prohlášení v souladu s čl. 34 odst. 2;
b)
suroviny uvedené v písmenu a) se přímo používají ve vlastním hospodářství nebo zpracovávají na bioplyn kódu KN 2711 29 00.
Článek 36
Platby
1. Aniž jsou dotčena snížení a vynětí podle článku 51 nařízení (ES) č. 796/2004 a odstavce 2 tohoto článku, podpora se žadatelům vyplatí, pokud:
a)
byla sklizena požadovaná množství surovin podle článku 34;
b)
příslušnému orgánu byla předložena prohlášení podle čl. 33 odst. 2 a čl. 34 odst. 2;
c)
příslušný orgán završil kontroly podle čl. 35 písm. a).
2. Aniž je dotčen článek 40 nařízení (ES) č. 1782/2003, pokud se zjistí, že žadatel předložil úmyslně nepravdivé prohlášení o sklizni podle čl. 34 odst. 2 tohoto nařízení, není způsobilý k podpoře. Pokud je již podpora vyplacena, musí být inkasována nazpět v souladu s článkem 73 nařízení (ES) č. 796/2004.
Pokud suroviny nebyly zpracovány na energetické produkty do dne uvedeného v čl. 33 odst. 2 písm. c), musí se předmětná vyplacená podpora zinkasovat nazpět v souladu s článkem 73 nařízení (ES) č. 796/2004 a zemědělec je vyloučen z podpory na energetické plodiny na příští rok.
Článek 36a
Členské státy mohou rozhodnout, že tento oddíl použijí od 1. ledna 2008.
ODDÍL 8
Dobrovolný systém schválení
Článek 37
Dobrovolný systém schválení
1. Odchylně od článku 31 mohou členské státy rozhodnout, že zřídí systém schvalování nákupčích a prvních zpracovatelů (dále jen „schválené hospodářské subjekty“).
Členský stát zpřístupní veřejnosti rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci do 1. listopadu roku předcházejícího před jeho použitím. Členské státy však na rok 2007 zpřístupní své rozhodnutí veřejnosti do 1. března 2007.
Pokud není v tomto oddíle stanoveno jinak, vztahují se ustanovení této kapitoly na členské státy, které se rozhodly použít první pododstavec.
2. Pokud se členský stát rozhodl použít odstavec 1, přijme nezbytné předpisy a učiní nezbytná opatření k zajištění splnění ustanovení této kapitoly. Členské státy zejména stanoví podmínky pro schválení hospodářských subjektů zajišťující alespoň dodržení těchto kritérií:
a)
u nákupčích:
i)
mít administrativní kapacity k činnosti nákupčího a k vedení/archivaci záznamů podle článku 38,
ii)
mít smluvní vztah s alespoň jedním zpracovatelem o dodávce surovin nebo vykonávat obchodní činnost během dostatečně dlouhého období;
b)
u prvních zpracovatelů:
i)
mít administrativní kapacity k činnosti prvního zpracovatele a administrativní způsobilost k vedení/archivaci záznamů podle článku 38,
ii)
mít vhodné produkční kapacity k produkci alespoň jednoho energetického produktu podle čl. 24 odst. 1.
3. Členské státy stanoví postup pro kontroly schválení u schválených hospodářských subjektů před zveřejněním prvního seznamu podle odstavce 6.
4. Pokud se zjistí, že schválený hospodářský subjekt neplní povinnosti stanovené v této kapitole nebo vnitrostátní předpisy přijaté na základě této kapitoly nebo pokud nákupčí nebo první zpracovatel neakceptuje kontroly na místě vykonávané příslušnými orgány nebo jim při kontrole není nápomocen a/nebo neposkytuje informace uvedené v článku 38, uloží členské státy přiměřené (finanční) sankce. Sazba (finančních) sankcí se počítá podle závažnosti porušení předpisu a úměrně k jistině propadlé z důvodu nesplnění požadavků stanovených v článku 32.
5. Pokud schválený hospodářský subjekt v důsledku hrubé nedbalosti, kterou stanoví členský stát, nesplní ustanovení této kapitoly nebo vnitrostátní předpisy, mohou členské státy rozhodnout o odnětí schválení na dobu, kterou stanoví členský stát.
6. Do 15. prosince roku před rokem, na který se poskytuje podpora, zpřístupní členské státy veřejnosti seznam schválených nákupčích a prvních zpracovatelů. Na podporu poskytovanou na rok 2007 se však seznam schválených nákupčích a prvních zpracovatelů zpřístupní veřejnosti nejpozději do 15. dubna 2007.
7. Pokud členský stát rozhodl, že použije odstavec 1, vyplatí se podpora pouze žadatelům, kteří uzavřeli smlouvy se schválenými nákupčími nebo se schválenými zpracovateli.
ODDÍL 9
Kontroly
Článek 38
Vedení/archivace záznamů
1. Příslušný orgán členského státu stanoví, které záznamy musí vést nákupčí, zpracovatelé nebo žadatelé uvedení v čl. 33 odst. 1 a s jakou četností musí uvedené záznamy aktualizovat, přičemž četnost musí být alespoň měsíční.
2. U zpracovatelů musí tyto záznamy obsahovat alespoň tyto informace:
a)
množství různých surovin koupených ke zpracování;
b)
množství zpracovaných surovin a množství a druhy konečných produktů, druhotných produktů a vedlejších produktů, které z nich byly získány;
c)
ztráty při zpracování;
d)
zničená množství a důvody, proč ke zničení došlo;
e)
množství a druhy produktů prodané nebo převedené zpracovatelem a získané ceny;
f)
případně jména a adresy následných zpracovatelů.
3. U nákupčích musí tyto záznamy obsahovat alespoň tyto informace:
a)
množství všech surovin koupených a prodaných ke zpracování v rámci stávajícího režimu;
b)
jména a adresy prvních zpracovatelů.
4. V případě žadatelů uvedených v čl. 33 odst. 1 musí záznamy obsahovat alespoň skladové účetnictví umožňující sledovatelnost sklizní a zpracování ve vlastním hospodářství.
5. Příslušný orgán, jemuž podléhá nákupčí nebo první zpracovatel, ověří, zda předložená smlouva dodržuje podmínky stanovené v čl. 24 odst. 1. Pokud nejsou uvedené podmínky splněny, mělo by se to oznámit příslušnému orgánu žadatele.
6. Ohledně výpočtu hospodářské hodnoty produktů uvedených v čl. 24 odst. 6 porovnají příslušné orgány na základě informací podle odstavce 2 součet hodnot všech energetických produktů se součtem hodnot všech ostatních produktů určených k jinému účelu a získaných stejným zpracováním. Jednotlivé hodnoty se získají vynásobením příslušného množství průměrnými cenami „ze závodu“, které byly zaznamenány během předchozího hospodářského roku. Pokud tyto ceny nejsou dostupné, určí příslušný orgán odpovídající ceny zejména na základě údajů uvedených v čl. 39 odst. 1.
Článek 39
Kontroly zpracování
1. První zpracovatelé poskytnou příslušnému orgánu požadované údaje o dotčeném zpracovatelském řetězci, zejména pokud jde o ceny a technické zpracovatelské koeficienty, které se použijí pro určení množství konečných produktů, která lze získat.
2. Příslušné orgány členských států, v nichž sídlí nákupčí, provádějí kontroly v provozovnách alespoň 25 % nákupčích usazených na jejich území, vybraných na základě analýzy rizik. Tyto kontroly zahrnují fyzické kontroly a prohlídku obchodních dokladů, a to s cílem ověřit konzistentnost mezi nákupy surovin a odpovídajícími dodávkami a splnění zásadních, vedlejších a podřízených požadavků podle článku 32.
3. Příslušné orgány členských států, v nichž se provádí zpracování, zkontrolují splnění čl. 24 odst. 1 a zásadních, vedlejších a podřízených požadavků podle čl. 32 odst. 2 v provozovnách nejméně 25 % zpracovatelů nacházejících se na jejich území a vybraných na základě analýzy rizik. Tyto kontroly zahrnují alespoň:
a)
porovnání úhrnu hodnot všech energetických produktů s úhrnem hodnot všech ostatních produktů určených k jiným účelům a získaných stejným zpracováním;
b)
analýzu produkčního systému zpracovatele zahrnující fyzické kontroly a prohlídku obchodních dokladů s cílem ověřit si, zda souhlasí dodávky surovin, konečné produkty, druhotné produkty a vedlejší produkty.
Pokud jde o kontroly uvedené v písmenu b) prvním pododstavci, příslušný orgán se zejména opírá o technické koeficienty zpracování dotyčných surovin. Pokud takové koeficienty v právních předpisech Společenství pro vývoz existují, použijí se. Pokud neexistují, avšak v právních předpisech Společenství existují jiné, použijí se. Ve všech ostatních případech bude ověřování založeno především na koeficientech, které jsou všeobecně uznávané zpracovatelským průmyslem.
4. U zpracovatelských úkonů uvedených v čl. 33 odst. 1 se kontroly provádějí u 10 % žadatelů vybraných na základě analýzy rizik, kdy se zohledňuje toto:
a)
částky podpory;
b)
druh produkce uvedené v prohlášení ke zpracování, zejména jiné než jednoleté plodiny;
c)
počet zemědělských ploch;
d)
vývoj od předcházejícího roku;
e)
výsledky kontrol provedených v předchozích letech;
f)
ostatní parametry definované členskými státy na základě reprezentativnosti předložených prohlášení.
5. Kontroly uvedené v odstavci 4 zahrnují alespoň:
a)
porovnání úhrnu hodnot všech energetických produktů s úhrnem hodnot všech ostatních produktů určených k jiným účelům a získaných stejným zpracováním;
b)
ověření existence zařízení k využití nebo zpracování surovin ve vlastním hospodářství.
6. Pokud se kontrolami uvedenými v odstavci 4 zjistí nesrovnalosti, provede příslušný orgán během roku další kontroly a následně zvýší procentní podíl žadatelů, kteří budou podrobeni kontrole na místě příští rok v souladu s čl. 26 odst. 3 nařízení (ES) č. 796/2004.
7. Pokud bylo stanoveno, že některé prvky kontrol podle odstavců 2, 3 a 4 lze provádět na základě vzorku, uvedený vzorek musí zaručit spolehlivou a reprezentativní úroveň prohlídky.
8. Každá kontrola na místě je předmětem kontrolní zprávy podepsané kontrolorem a popisující přesně jednotlivé části kontroly. Zpráva musí obsahovat především:
a)
datum kontroly;
b)
přítomné osoby;
c)
období, na které se kontrola vztahuje;
d)
používané kontrolní metody včetně případného odkazu na metody odběru vzorků;
e)
výsledky kontroly.
Článek 40
Další opatření a vzájemná pomoc
1. Členské státy přijmou veškerá další opatření nezbytná k řádnému uplatňování této kapitoly a poskytují si vzájemnou pomoc při provádění kontrol požadovaných podle této kapitoly. Pokud tato kapitola nestanoví náležitá snížení a vynětí, mohou členské státy použít vhodné vnitrostátní sankce proti hospodářským subjektům zapojeným do postupu na poskytnutí podpory.
2. Pokud je to nezbytné nebo to tak vyžaduje tato kapitola, členské státy si vzájemně pomáhají s cílem umožnit a zajistit účinné kontroly a ověření pravosti předložených dokumentů a správnosti vyměněných údajů.
4.
V článku 61 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Pokud se zjistí překročení ploch uvedených v článcích 59 a 60, určí dotyčný členský stát konečnou míru překročení limitu zaokrouhlenou na dvě desetinná místa, a to před poskytnutím plateb zemědělcům a nejpozději do 31. ledna následujícího roku.“
5.
Článek 69 se nahrazuje tímto:
„Článek 69
Sdělování
Pokud se zjistí, že plochy uvedené v článcích 59 a 60 byly překročeny, stanoví dotyčný členský stát před poskytnutím plateb zemědělcům a nejpozději do 31. ledna následujícího roku konečnou sazbu překročení a oznámí ji Komisi nejpozději do 31. ledna následujícího roku. Údaje použité pro výpočet sazby, o kterou je základní plocha překročena, se sdělí v podobě formuláře podle přílohy VI.“
6.
V článku 136 se zrušují slova „čl. 30 odst. 3“.
7.
V článku 171ai se zrušuje odstavec 3.
8.
V čl. 171bb odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„Členské státy stanoví částku podpory na hektar podle geografického informačního systému pro olivovníky pro každou kategorii olivového háje dříve, než se zemědělcům poskytnou platby, a nejpozději do 31. ledna následujícího roku.“
9.
V příloze III se nadpis „LHŮTA PRO PŘEDÁNÍ ÚDAJŮ: KAŽDOROČNĚ DO 15. LISTOPADU“ zrušuje.
10.
V příloze VI se nadpis „LHŮTA PRO PŘEDÁNÍ ÚDAJŮ: KAŽDOROČNĚ DO 15. LISTOPADU“ zrušuje.
11.
Příloha IX se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2007. Oddíly 3, 4, 5, 6 a 9 kapitoly 8 nařízení (ES) č. 1973/2004 ve znění čl. 1 odst. 3 tohoto nařízení se však použijí od 1. ledna 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. března 2007.
RÈGLEMENT (CE) N o 270/2007 DE LA COMMISSION
du 13 mars 2007
modifiant le règlement (CE) no 1973/2004 portant modalités d’application du règlement (CE) no 1782/2003 du Conseil en ce qui concerne les régimes d’aide prévus aux titres IV et IV bis dudit règlement et l’utilisation de terres mises en jachère pour la production de matières premières
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
vu le règlement (CE) no 1782/2003 du Conseil du 29 septembre 2003 établissant des règles communes pour les régimes de soutien direct dans le cadre de la politique agricole commune et établissant certains régimes de soutien en faveur des agriculteurs et modifiant les règlements (CEE) no 2019/93, (CE) no 1452/2001, (CE) no 1453/2001, (CE) no 1454/2001, (CE) no 1868/94, (CE) no 1251/1999, (CE) no 1254/1999, (CE) no 1673/2000, (CEE) no 2358/71 et (CE) no 2529/2001 (1), et notamment son article 145,
considérant ce qui suit:
(1)
L’article 3, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1973/2004 de la Commission (2) prévoit la transmission de certaines données à la Commission. En ce qui concerne l’aide au tabac, le montant indicatif de l’aide doit être communiqué pour l’année de récolte concernée et non l’année suivante comme indiqué au point d) de cet article, qu’il convient de modifier en conséquence.
(2)
Dans le cas de l’aide spécifique au coton, la transmission de données à la Commission prévue à l’article 3, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1973/2004 et celle prévue à l’article 171 bis decies, paragraphe 3, du même règlement font double emploi. Il y a dès lors lieu de supprimer l’article 171 bis decies, paragraphe 3.
(3)
Conformément à l’article 71 bis, paragraphe 2, point d), du règlement (CE) no 796/2004 de la Commission du 21 avril 2004 portant modalités d’application de la conditionnalité, de la modulation et du système intégré de gestion et de contrôle prévus par le règlement (CE) no 1782/2003 du Conseil établissant des règles communes pour les régimes de soutien direct dans le cadre de la politique agricole commune et établissant certains régimes de soutien en faveur des agriculteurs (3), les États membres doivent prendre en considération bisles réductions ou les exclusions appliquées aux demandes d’aide individuelles lorsqu’ils déterminent le coefficient de réduction à appliquer en cas de dépassement des plafonds budgétaires fixés pour certains régimes d’aide.
(4)
L’article 4 du règlement (CE) no 1973/2004 dispose que certains coefficients de réduction sont fixés pour le 15 novembre de l’année considérée. L’effet global des réductions et exclusions appliquées aux demandes d’aide individuelles n’est pas toujours connu des États membres à cette date. Il n’y a en outre pas de nécessité justifiant la fixation de ces coefficients à cette date.
(5)
L’expérience a par ailleurs montré que la fixation d’autres coefficients de réduction exigée par l’article 4 du règlement (CE) no 1973/2004 est souvent difficile à réaliser pour le 15 novembre de l’année considérée. Étant donné qu’aucune nécessité particulière ne justifie la fixation de ces coefficients à un stade aussi précoce de l’année et qu’il suffit que les données soient communiquées à la Commission avant le 31 janvier de l’année suivante, mais en tout état de cause avant l’octroi des paiements, il convient de modifier l’article 4 en conséquence. Cette modification a une incidence sur les articles 3, 61, 69, 171 ter ter, ainsi que sur les annexes III et VI dudit règlement, qu’il y a donc également lieu de modifier.
(6)
Le rapport de la Commission au Conseil relatif au réexamen de l’aide aux cultures énergétiques prévue à l’article 88 du règlement (CE) no 1782/2003 a mis en avant la nécessité de renforcer l’attrait de cette aide tant pour les agriculteurs que pour les transformateurs. Il convient donc de simplifier les modalités d’application fixées au chapitre 8 du règlement (CE) no 1973/2004.
(7)
Le système de garanties permet d’assurer que les matières premières cultivées sur des terres bénéficiant de l’aide aux cultures énergétiques et livrées aux collecteurs ou aux premiers transformateurs sont effectivement transformées en énergie. Il apparaît toutefois approprié d’autoriser les États membres à remplacer le système de garanties par un autre système d’agrément des opérateurs offrant un niveau d’efficacité équivalent. Ces opérateurs agréés seraient tenus de respecter des exigences minimales et sanctionnés en cas de non-respect de leurs obligations, conformément à des modalités d’application à établir au niveau national par les autorités compétentes.
(8)
L’obligation d’un contrat constitue un moyen efficace de garantir que les agriculteurs sollicitant le bénéfice de l’aide aux cultures énergétiques livrent bien les matières premières concernées à un collecteur ou à un transformateur. Étant donné toutefois que les cultures permanentes (par exemple taillis à rotation rapide) ne peuvent être récoltées au cours de la ou des premières années de plantation, il convient que cette obligation ne s’applique qu’à partir de l’année de la première récolte.
(9)
Il importe d’utiliser des rendements représentatifs lors du calcul de la quantité minimale de matière première à livrer par l’agriculteur afin de garantir que les superficies concernées soient bien utilisées à des fins énergétiques. Néanmoins, les propriétés spécifiques de certaines matières premières rendent pour ainsi dire impossible toute utilisation à des fins non conformes, raison pour laquelle, dans ces cas précis, la détermination d’un rendement représentatif n’est pas nécessaire.
(10)
L’obligation de livrer la totalité de la matière première récoltée sur les surfaces concernées ne permet pas le remplacement de cette matière première par une quantité équivalente de la même matière première. Pour les cultures annuelles, cette obligation n’est pas nécessaire et il convient donc de la supprimer, ce qui rendra l’application du régime plus flexible, sans pour autant compromettre son objectif premier.
(11)
Il est opportun de veiller à ce que les communications faites à l’organisme payeur tant par l’agriculteur que par le collecteur ou le premier transformateur s’effectuent dans la mesure du possible d’une manière permettant d’éviter les doubles emplois.
(12)
L’article 25 du règlement (CE) no 1973/2004 prévoit la possibilité pour les États membres d’autoriser les agriculteurs à utiliser les matières premières, dans leurs exploitations, à des fins énergétiques. Par souci de clarté et compte tenu des spécificités de cette faculté, il convient d’établir des règles spéciales applicables dans ce cas de figure.
(13)
Pour les céréales et oléagineux utilisés dans l’exploitation, la dénaturation de la production est expressément exigée conformément à l’article 25, paragraphe 4, du règlement (CE) no 1973/2004. Étant donné que le volume de cette production peut être limité et compte tenu des difficultés techniques que présente ce procédé de dénaturation, il convient de laisser les États membres décider des mesures et des contrôles appropriés. Il y a également lieu d’adopter cette démarche en matière de détermination des quantités de matières premières récoltées.
(14)
Conformément à l’article 24, paragraphe 3, troisième alinéa, du règlement (CE) no 1973/2004, les premiers transformateurs et les collecteurs qui choisissent de remplacer les matières premières et les produits intermédiaires ou sous-produits par une quantité équivalente doivent en informer l’autorité compétente. Par ailleurs, cet article prévoit un échange d’informations entre les autorités nationales des États membres lorsque la transaction concerne plusieurs d’entre eux, de sorte que ces autorités disposent de données suffisantes sur ces transactions. L’obligation de recourir à l’exemplaire de contrôle T5, énoncée aux articles 37 et 38 dudit règlement, n’est donc pas nécessaire et il convient de la supprimer.
(15)
Afin d’harmoniser les règles des régimes d’aide «surfaces» et de simplifier la gestion et le contrôle des demandes d’aide, il importe que les éléments caractéristiques visés dans les actes cités à l’annexe III du règlement (CE) no 1782/2003 ou pouvant relever des bonnes conditions agricoles et environnementales visées à l’article 5 et à l’annexe IV dudit règlement puissent bénéficier de tous les régimes d’aide «surfaces», y compris du régime du paiement unique. Il est donc nécessaire que l’article 30, paragraphe 3, du règlement (CE) no 796/2004 s’applique également à ce régime.
(16)
Les informations relatives au rendement dans le cadre du paiement à la surface pour les grandes cultures sont nécessaires en vue de la prévision des dépenses. Par ailleurs, l’article 104 du règlement (CE) no 1782/2003 prévoit le recours à des rendements différents pour le calcul de l’aide selon que le maïs est traité séparément ou non. Il y a donc lieu d’adapter l’annexe IX du règlement (CE) no 1973/2004.
(17)
Il convient dès lors de modifier le règlement (CE) no 1973/2004 en conséquence.
(18)
Étant donné que les modifications prévues au présent règlement concernent les demandes d’aide à introduire en 2007, il est nécessaire qu’il s’applique à compter du 1er janvier 2007. Toutefois, compte tenu d’impératifs d’ordre administratif, certaines modifications doivent s’appliquer à partir du 1er janvier 2008.
(19)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité de gestion des paiements directs,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Le règlement (CE) no 1973/2004 est modifié comme suit:
1)
L’article 3, paragraphe 1, est modifié comme suit:
a)
Le point b) bis suivant est inséré:
«b) bis
avant le 15 octobre suivant la fin de l’année pour laquelle l’aide est octroyée, toutes les informations nécessaires à l’évaluation du régime d’aide aux cultures énergétiques, et notamment:
-
le nombre total de demandes,
-
les superficies pour chaque espèce de matière première,
-
les quantités de chaque type de matière première et de produit fini obtenu;».
b)
Le point c) est modifié comme suit:
i)
la phrase d’introduction est remplacée par le texte suivant:
«au plus tard pour le 31 janvier de l’année suivante:»;
ii)
le point iii) est remplacé par le texte suivant:
«iii)
la quantité totale déterminée dans le cas des paiements supplémentaires aux producteurs de produits laitiers prévus à l’article 96 du règlement (CE) no 1782/2003;».
c)
Le point d) est remplacé par le texte suivant:
«d)
au plus tard pour le 31 mars de l’année de récolte, le montant indicatif de l’aide par kg, dans le cas de l’aide au tabac prévue à l’article 110 undecies du règlement (CE) no 1782/2003, ventilé par groupes de variétés de tabac énumérés à l’annexe XXV du présent règlement et, le cas échéant, par catégorie de qualité;».
2)
L’article 4 est remplacé par le texte suivant:
«Article 4
Le coefficient de réduction de la superficie dans le cas visé à l’article 75, à l’article 78, paragraphe 2, aux articles 82 et 85, à l’article 89, paragraphe 2, et aux articles 98 et 143 du règlement (CE) no 1782/2003, ou le coefficient de réduction des quantités ainsi que les critères objectifs dans le cas visé à l’article 95, paragraphe 4, dudit règlement sont fixés avant que les paiements ne soient octroyés aux agriculteurs et au plus tard le 31 janvier de l’année suivante, sur la base des données communiquées conformément à l’article 3, paragraphe 1, points b), b) bis et c), du présent règlement.»
3)
Le chapitre 8 est remplacé par le texte suivant:
«CHAPITRE 8
AIDE AUX CULTURES ÉNERGÉTIQUES
SECTION 1
Définitions
Article 23
Définitions
Aux fins du présent chapitre, on entend par:
a)
“demandeur”, l’agriculteur qui cultive les surfaces visées à l’article 88 du règlement (CE) no 1782/2003 en vue d’obtenir l’aide visée audit article;
b)
“aide”, l’aide aux cultures énergétiques prévue à l’article 88 du règlement (CE) no 1782/2003;
c)
“produit énergétique”, un des produits énergétiques visés à l’article 88, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 1782/2003;
d)
“premier transformateur”, l’utilisateur de matières premières agricoles, à l’exception du demandeur utilisant les matières premières dans son exploitation, qui procède à leur première transformation en vue de l’obtention d’un ou de plusieurs produits visés à l’article 88, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 1782/2003;
e)
“collecteur”, toute personne qui conclut un contrat avec un demandeur au sens de l’article 25, qui achète pour son propre compte des matières premières telles que celles visées à l’article 24, paragraphe 1, et destinées aux fins prévues à l’article 88, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 1782/2003.
SECTION 2
Utilisation de la matière première
Article 24
Utilisation de la matière première
1. Toute matière première agricole peut être cultivée sur les superficies faisant l’objet de l’aide, à condition que sa destination finale principale soit la production de produits énergétiques dans le respect des dispositions des paragraphes 2 à 8.
2. La betterave sucrière peut être cultivée sur les superficies visées au paragraphe 1, à condition que tout produit intermédiaire soit utilisé pour la production de produits énergétiques et que tout coproduit ou sous-produit contenant du sucre soit utilisé conformément au règlement (CE) no 318/2006 du Conseil (4).
3. Pour le chanvre, les dispositions de l’article 29 du règlement (CE) no 795/2004 de la Commission (5) et de l’article 33 du règlement (CE) no 796/2004 s’appliquent.
4. Les États membres peuvent exclure du bénéfice de l’aide toute matière première agricole dans le cas où celle-ci soulève des difficultés liées au contrôle, à la santé publique, à l’environnement, au droit pénal, ou à un taux réduit en produits énergétiques finaux.
5. Les États membres sont autorisés à fixer une surface cultivée minimale pour toute matière première.
6. La valeur économique des produits énergétiques issus de la transformation des matières premières est plus élevée que celle de tous les autres produits destinés à d’autres utilisations et issus de la même transformation, conformément à la méthode d’évaluation prévue à l’article 38, paragraphe 6, du présent règlement.
7. Par dérogation au paragraphe 6, les fèves de soja peuvent être cultivées sur les superficies visées au paragraphe 1, à condition que tout produit intermédiaire autre que la farine de soja soit utilisé pour la production de produits énergétiques.
8. L’obtention effective des produits énergétiques intervient, au plus tard, au stade du troisième transformateur.
SECTION 3
Contrat
Article 25
Contrat
1. La production des matières premières visées à l’article 24 fait l’objet d’un contrat conformément à l’article 90 du règlement (CE) no 1782/2003 et dans les conditions prévues au présent chapitre.
2. Par dérogation au paragraphe 1, pour les années antérieures à la première année de récolte des cultures autres que les cultures annuelles, le demandeur peut s’engager, par une déclaration écrite, à procéder à la plantation au cours de l’année concernée et à utiliser les matières premières à récolter pour la production de produits énergétiques. Cette déclaration contient au moins les informations suivantes:
a)
les espèces de chaque matière première concernée et la superficie occupée par chaque espèce;
b)
l’indication de l’année au cours de laquelle est prévue la première récolte.
3. Aux fins de la demande unique et pour la date prévue à l’article 11 du règlement (CE) no 796/2004, le demandeur transmet à l’autorité compétente dont il relève une copie du contrat conclu avec un collecteur ou un premier transformateur ou, le cas échant, la déclaration visée au paragraphe 2.
Les États membres peuvent décider que le contrat ne peut être conclu qu’entre le demandeur et un premier transformateur.
Les États membres peuvent exiger que chaque demandeur ne puisse conclure qu’un seul contrat de fourniture par matière première.
4. Le demandeur s’assure que le contrat comporte au moins les informations suivantes:
a)
le nom et l’adresse des parties contractantes;
b)
la durée du contrat;
c)
les espèces de chaque matière première concernée et la superficie occupée par chaque espèce;
d)
toute condition applicable à la livraison de la quantité prévue de matière première;
e)
l’engagement de l’agriculteur à respecter les obligations prévues à l’article 27, paragraphe 1;
f)
l’engagement du premier transformateur ou du collecteur à utiliser les matières premières conformément aux dispositions du présent chapitre.
SECTION 4
Rendements représentatifs, livraison des matières premières et quantités à livrer
Article 26
Rendements représentatifs
1. Les États membres établissent chaque année, en temps voulu et selon une procédure appropriée, les rendements représentatifs qui doivent être obtenus pour les espèces de chaque matière première, et en informent les demandeurs concernés.
2. Par dérogation au paragraphe 1, les États membres peuvent décider de ne pas établir de rendements représentatifs pour les cultures autres que les cultures annuelles. Dans ce cas, lorsque les contrôles prévus à l’article 27, paragraphe 1, deuxième alinéa, font apparaître un risque de non-respect de l’obligation de livrer toute la matière première récoltée, les États membres établissent, selon une procédure appropriée, des rendements représentatifs pour les cultures concernées par ce risque.
Article 27
Livraison des matières premières et quantités à livrer
1. Le demandeur livre à un collecteur ou à un premier transformateur:
a)
les quantités de matière première au moins égales au rendement représentatif;
b)
toute la matière première provenant des cultures pour lesquelles les États membres ont choisi d’utiliser la faculté prévue à l’article 26, paragraphe 2.
Les États membres prennent les mesures de contrôle appropriées en vue de garantir le respect de l’obligation de livrer toute la matière première visée au premier alinéa, point b).
2. Le demandeur ou le collecteur ou le premier transformateur déclare à l’autorité compétente la livraison de la matière première au moyen d’une déclaration signée par le collecteur ou le premier transformateur et par le demandeur. Cette déclaration contient au moins les informations suivantes:
a)
la date de la livraison;
b)
les quantités livrées pour chaque espèce.
3. Le collecteur ou le premier transformateur réceptionne la livraison de la matière première visée au paragraphe 1 et garantit l’utilisation dans la Communauté d’une quantité équivalente de cette matière première dans la fabrication d’un ou de plusieurs produits énergétiques.
4. Le collecteur livre au(x) premier(s) transformateur(s) une quantité équivalente de toute la matière première cédée par le demandeur.
5. Le premier transformateur peut utiliser une quantité équivalente de la matière première, d’un produit intermédiaire ou d’un sous-produit pour fabriquer un ou plusieurs produits énergétiques.
Dans le cas visé au premier alinéa, ou si le collecteur vend une quantité équivalente de la matière première récoltée, le premier transformateur ou le collecteur en informe l’autorité compétente auprès de laquelle la garantie visée à l’article 31 a été constituée ou, en cas d’application de l’article 37, l’autorité compétente responsable de l’approbation du collecteur ou du premier transformateur concerné. Si cette quantité équivalente est utilisée dans un État membre autre que celui où la matière première a été récoltée, les autorités compétentes des États membres en cause échangent mutuellement des informations au sujet de cette transaction.
6. Dans le cadre des dispositions nationales régissant les relations contractuelles, le premier transformateur peut déléguer à un tiers la collecte de la matière première auprès de l’agriculteur demandeur de l’aide. Le premier transformateur reste le seul responsable eu égard aux obligations prévues au présent chapitre.
Article 28
Circonstances exceptionnelles
En cas de circonstances exceptionnelles ou de force majeure au sens de l’article 40, paragraphe 4, du règlement (CE) no 1782/2003, un demandeur peut, conformément à la procédure établie à l’article 72 du règlement (CE) no 796/2004, informer l’autorité compétente dont il relève qu’en raison de ces circonstances il n’est pas en mesure de livrer tout ou partie des matières premières spécifiées dans le contrat visé à l’article 25. L’autorité compétente peut, après avoir obtenu des preuves suffisantes desdites circonstances exceptionnelles, autoriser la modification des quantités à livrer au collecteur ou au premier transformateur.
SECTION 5
Conditions pour le paiement de l’aide
Article 29
Paiement
1. Sans préjudice des sanctions prévues à l’article 51 du règlement (CE) no 796/2004 et à l’article 30 du présent règlement, l’aide est payée uniquement si:
a)
une copie du contrat a été transmise à l’autorité compétente conformément aux dispositions de l’article 25;
b)
la garantie prévue à l’article 31 a été constituée, sauf s’il est fait usage de l’article 37;
c)
la déclaration prévue à l’article 27, paragraphe 2, a été transmise à l’autorité compétente;
d)
l’autorité compétente a vérifié pour chaque demande le respect des conditions prévues aux articles 25 et 27.
2. Par dérogation au paragraphe 1 et sans préjudice des réductions et exclusions prévues à l’article 51 du règlement (CE) no 796/2004 et des sanctions établies à l’article 30 du présent règlement, l’aide relative aux années antérieures à la première année de récolte pour les cultures autres que les cultures annuelles est payée à condition que la déclaration prévue à l’article 25, paragraphe 2, ait été transmise à l’autorité compétente et que cette dernière ait vérifié le respect des dispositions de l’article 25, paragraphe 2.
Article 30
Sanctions en cas de fausse déclaration de livraison
Lorsque les contrôles révèlent que la déclaration de livraison prévue à l’article 27, paragraphe 2, est intentionnellement fausse, le demandeur perd son éligibilité au bénéfice de l’aide. Si l’aide a déjà été payée, elle est remboursée conformément aux dispositions de l’article 73 du règlement (CE) no 796/2004. Pour les cultures autres que les cultures annuelles, les paiements déjà effectués sont remboursables jusqu’au dernier paiement éligible.
SECTION 6
Obligations du collecteur et du premier transformateur
Article 31
Garanties
1. Le collecteur ou le premier transformateur constitue la garantie visée au paragraphe 2 auprès de l’autorité compétente dont il relève, au plus tard à la date limite de modification des demandes de paiement pour l’année en question et dans l’État membre concerné, conformément à l’article 15, paragraphe 2, du règlement (CE) no 796/2004. Les États membres peuvent toutefois renoncer à l’exigence d’une garantie, dans le respect des conditions établies à l’article 5 du règlement (CEE) no 2220/85 de la Commission (6).
2. La garantie à constituer est calculée, pour chaque matière première, sur la base d’un montant de 60 EUR par hectare, multiplié par la somme de toutes les superficies cultivées qui font l’objet d’un contrat signé par le collecteur ou le premier transformateur concerné et qui sont utilisées pour la production de la matière première considérée.
3. Toutefois, en cas de production de cultures autres que les cultures annuelles, la garantie est constituée en ce qui concerne la première année de récolte uniquement et reste valable pour les années ultérieures au cours de la période de validité du contrat.
4. Lorsque le contrat est modifié dans les conditions visées à l’article 28, la garantie constituée est adaptée en conséquence.
5. Sans préjudice des articles 20 à 24 du règlement (CEE) no 2220/85, lorsque la garantie a été constituée par le collecteur, elle est libérée après que la matière première concernée a été livrée au premier transformateur, à condition que l’autorité compétente dont le collecteur relève dispose de la preuve que le premier transformateur a constitué une garantie équivalente auprès de son autorité compétente. En cas de première transformation dans un État membre appliquant les dispositions de l’article 37, la garantie constituée par le collecteur est libérée une fois que la matière première en question a été livrée à un premier transformateur agréé.
Article 32
Exigences principales, secondaires et subordonnées applicables aux collecteurs et aux transformateurs
1. Les obligations suivantes constituent des exigences principales au sens de l’article 20 du règlement (CEE) no 2220/85 de la Commission:
a)
l’obligation pour le collecteur de livrer au premier transformateur la totalité des quantités de matière première, visée à l’article 27, paragraphe 4;
b)
l’obligation pour le premier transformateur de transformer au moins les quantités de matière première déterminées conformément à l’article 27, paragraphe 1, en produits finaux spécifiés dans le contrat;
c)
l’obligation faite au premier transformateur en ce qui concerne la valeur économique des produits énergétiques obtenus par transformation de la matière première, visée à l’article 24, paragraphe 6.
2. L’obligation pour le premier transformateur de transformer les matières premières avant le 31 juillet de la deuxième année suivant l’année de récolte constitue une exigence secondaire au sens de l’article 20 du règlement (CEE) no 2220/85.
3. Les obligations suivantes constituent des exigences subordonnées au sens de l’article 20 du règlement (CEE) no 2220/85:
a)
pour le collecteur et le premier transformateur:
i)
l’obligation de réceptionner la livraison des quantités de matière première concernées, livrées par le demandeur conformément à l’article 27, paragraphe 3,
ii)
l’obligation de signer la déclaration de livraison visée à l’article 27, paragraphe 2;
b)
pour le premier transformateur, l’obligation, le cas échéant, de constituer une garantie dans les délais fixés à l’article 31, paragraphe 1.
4. Par dérogation à l’article 20, paragraphe 2, du règlement (CEE) no 2220/85, l’obligation pour un collecteur ou un premier transformateur d’accepter ou de faciliter les contrôles sur place réalisés par les autorités compétentes ou de fournir les registres prévus à l’article 38 du présent règlement constitue une exigence principale.
SECTION 7
Dispositions particulières relatives à l’utilisation de la matière première dans l’exploitation
Article 33
Utilisation de la matière première dans l’exploitation
1. Nonobstant les dispositions de l’article 25, paragraphe 1, les États membres peuvent autoriser le demandeur à:
a)
utiliser des essences forestières à rotation courte couvertes par le code ex 0602 90 41, ou toutes les céréales et tous les oléagineux couverts par les codes NC 1201 00 90, 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91 et 1206 00 99 qui ont été récoltés:
i)
comme combustible pour chauffer son exploitation agricole,
ii)
pour la production, dans son exploitation agricole, d’énergie ou de biocarburants;
b)
transformer, dans son exploitation agricole, toute la matière première récoltée en biogaz relevant du code NC 2711 29 00.
2. Lorsque le paragraphe 1 du présent article s’applique, l’article 25 ne s’applique pas. Aux fins de la demande unique et pour la date prévue à l’article 11 du règlement (CE) no 796/2004, le demandeur transmet à l’autorité compétente dont il relève une déclaration écrite contenant au moins les informations suivantes:
a)
les espèces de chaque matière première concernée et la superficie occupée par chaque espèce;
b)
l’indication, le cas échéant, de l’année au cours de laquelle est prévue la première récolte;
c)
l’engagement du demandeur à utiliser ou à transformer directement la matière première couverte par la déclaration conformément au paragraphe 1 du présent article et à l’article 24, paragraphe 1, au plus tard pour une date à déterminer par les États membres, qui ne se situe pas au-delà du 31 juillet de la deuxième année suivant l’année de la récolte;
d)
l’utilisation finale prévue pour la matière première et la description technique de la transformation envisagée.
3. Sauf si la présente section en dispose autrement, les dispositions du présent chapitre s’appliquent aux agriculteurs concernés.
Article 34
Quantités de matières premières à utiliser dans l’exploitation
1. Le demandeur utilise dans son exploitation:
a)
une quantité de matière première au moins égale au rendement représentatif visé à l’article 26; ou
b)
pour les matières premières pour lesquelles aucun rendement représentatif n’a été établi, toute la matière première récoltée.
Les États membres prennent les mesures de contrôle nécessaires en vue de garantir le respect de l’obligation établie au premier alinéa, point b).
2. Le demandeur remet à l’autorité compétente, à une date fixée par les États membres, une déclaration de récolte contenant au moins les informations suivantes:
a)
la date de la récolte;
b)
les quantités de matière première récoltées.
3. En cas de circonstances exceptionnelles ou de force majeure au sens de l’article 40, paragraphe 4, du règlement (CE) no 1782/2003, un demandeur peut, conformément à la procédure établie à l’article 72 du règlement (CE) no 796/2004, informer l’autorité compétente dont il relève qu’il ne sera pas en mesure de récolter ou d’utiliser tout ou partie de la matière première visée au paragraphe 1 du présent article. L’autorité compétente peut, après avoir obtenu des preuves suffisantes desdites circonstances exceptionnelles, autoriser la modification des quantités à utiliser dans l’exploitation.
Article 35
Contrôles
Sans préjudice des contrôles prévus aux articles 24 et 36 du règlement (CE) no 796/2004 ainsi qu’à l’article 37, paragraphes 4, 5, et 6, du présent règlement, les États membres appliquant l’article 33, paragraphe 1, du présent règlement, mettent en place les mesures de contrôle nécessaires en vue d’assurer que:
a)
les quantités de matière première concernées sont récoltées conformément aux dispositions de l’article 34.
Ces mesures de contrôle concernent au moins les éléments suivants:
i)
le contrôle administratif du respect des dispositions de l’article 34 relatives aux quantités récoltées,
ii)
le contrôle sur place d’au moins 10 % des exploitations, en vue de vérifier la quantité récoltée déclarée par le demandeur conformément à l’article 34, paragraphe 2;
b)
l’utilisation directe dans l’exploitation des matières premières visées au point a) ou la transformation de ces dernières en biogaz relevant du code NC 2711 29 00.
Article 36
Paiement
1. Sans préjudice des réductions et exclusions prévues à l’article 51 du règlement (CE) no 796/2004 et au paragraphe 2 du présent article, l’aide est payée au demandeur à condition que:
a)
les quantités de matière première requises au titre de l’article 34 aient été récoltées;
b)
les déclarations prévues à l’article 33, paragraphe 2, et à l’article 34, paragraphe 2, aient été soumises à l’autorité compétente;
c)
les contrôles prévus à l’article 35, point a), aient été réalisés par l’autorité compétente.
2. Sans préjudice de l’article 40 du règlement (CE) no 1782/2003, s’il apparaît que la déclaration de récolte visée à l’article 34, paragraphe 2, soumise par un demandeur est intentionnellement fausse, ce dernier n’est pas éligible au bénéfice de l’aide. Si l’aide a déjà été payée, elle est remboursée conformément aux dispositions de l’article 73 du règlement (CE) no 796/2004.
Si la matière première n’a pas été transformée en produits énergétiques à la date prévue à l’article 33, paragraphe 2, point c), l’aide payée pour la récolte en cause est remboursée conformément aux dispositions de l’article 73 du règlement (CE) no 796/2004 et l’agriculteur concerné est exclu de bénéfice de l’aide aux cultures énergétiques pour l’année suivante.
Article 36 bis
Les États membres peuvent décider d’appliquer cette section à partir du 1er janvier 2008.
SECTION 8
Système facultatif d’agrément
Article 37
Système facultatif d’agrément
1. Par dérogation à l’article 31, les États membres peuvent décider de mettre en place un système d’agrément des collecteurs et des premiers transformateurs (ci-après dénommés «les opérateurs agréés»).
Les États membres publient la décision visée au premier alinéa pour le 1er novembre de l’année précédant son application. En ce qui concerne l’année 2007, les États membres publient toutefois leur décision pour le 1er mars 2007.
Sauf si la présente section en dispose autrement, les dispositions du présent chapitre s’appliquent aux États membres ayant décidé de recourir à la faculté visée au premier alinéa.
2. Lorsqu’un État membre décide de faire usage de la possibilité prévue au paragraphe 1, il adopte les dispositions nécessaires et prend les mesures appropriées en vue du respect des dispositions du présent chapitre. Les États membres définissent en particulier les conditions d’agrément des opérateurs en veillant à ce que les critères suivants au moins soient remplis:
a)
pour les collecteurs:
i)
possession des capacités administratives requises en vue de l’exercice de l’activité de collecteur et de la tenue des registres visés à l’article 38,
ii)
existence d’une relation contractuelle avec au moins un transformateur en vue de la livraison de matière première ou exercice de l’activité commerciale au cours d’une période suffisante;
b)
pour les premiers transformateurs:
i)
possession des capacités administratives requises en vue de l’exercice de l’activité de premier transformateur et de la tenue des registres visés à l’article 38,
ii)
existence de capacités de production suffisantes en vue de la fabrication d’au moins un des produits énergétiques visés à l’article 24, paragraphe 1.
3. Les États membres établissent une procédure de contrôle de l’agrément des opérateurs agréés avant la publication de la liste visée au paragraphe 6.
4. Lorsqu’il apparaît qu’un opérateur agréé ne respecte pas les exigences établies au présent chapitre ou les dispositions nationales adoptées sur la base de ce dernier, ou lorsqu’un collecteur ou un premier transformateur n’accepte pas, ou qu’il entrave, les contrôles sur place réalisés par les autorités compétentes et/ou qu’il ne fournit pas les informations mentionnées à l’article 38, les États membres imposent les sanctions appropriées. Le montant des sanctions est calculé en fonction de la gravité de l’infraction et proportionnellement au montant de la garantie perdu en raison du non respect des exigences figurant à l’article 32.
5. Si, du fait d’une négligence grave à établir par l’État membre concerné, un opérateur agréé ne respecte pas les dispositions du présent chapitre ou les dispositions nationales qui en découlent, ledit État membre peut décider de retirer l’agrément de l’opérateur en cause, pour une période qu’il déterminera.
6. Avant le 15 décembre de l’année précédant celle pour laquelle l’aide est octroyée, les États membres publient une liste des collecteurs et premiers transformateurs agréés. Toutefois, en ce qui concerne l’aide à octroyer pour l’année 2007, la liste des collecteurs et premiers transformateurs agréés est publiée pour le 15 avril 2007 au plus tard.
7. Lorsqu’un État membre décide de faire usage de la faculté prévue au paragraphe 1, l’aide est uniquement payée aux demandeurs ayant conclu un contrat avec des collecteurs ou des premiers transformateurs agréés.
SECTION 9
Contrôles
Article 38
Tenue des registres
1. L’autorité compétente de l’État membre précise les registres que le collecteur, le transformateur ou le demandeur visé à l’article 33, paragraphe 1, doivent tenir ainsi que leur périodicité, laquelle est au moins mensuelle.
2. En ce qui concerne le premier transformateur, ces registres comportent au moins les informations suivantes:
a)
les quantités des différentes matières premières achetées pour être transformées;
b)
les quantités de matières premières transformées ainsi que les quantités et types de produits finis, coproduits et sous-produits obtenus à partir de celles-ci;
c)
les pertes dues à la transformation;
d)
les quantités détruites ainsi que la justification de leur destruction;
e)
les quantités et types de produits vendus ou cédés par le transformateur, et les prix obtenus;
f)
le cas échéant, le nom et l’adresse des transformateurs ultérieurs.
3. En ce qui concerne le collecteur, ces registres comportent au moins les informations suivantes:
a)
les quantités de toutes les matières premières achetées et vendues pour être transformées dans le cadre du présent régime;
b)
le nom et l’adresse des premiers transformateurs.
4. Dans le cas d’un demandeur visé à l’article 33, paragraphe 1, les registres contiennent au moins une comptabilité des matières permettant d’assurer la traçabilité des récoltes et de la transformation dans l’exploitation.
5. L’autorité compétente dont relève le collecteur ou le premier transformateur vérifie que le contrat soumis respecte les conditions prévues à l’article 24, paragraphe 1. Si ces conditions ne sont pas remplies, l’autorité compétente dont relève le demandeur en est informée.
6. En vue de calculer la valeur économique des produits, visée à l’article 24, paragraphe 6, l’autorité compétente concernée compare, sur la base des informations mentionnées au paragraphe 2, la somme des valeurs de tous les produits énergétiques avec la somme des valeurs de tous les autres produits destinés à d’autres utilisations et issus de la même transformation. Chaque valeur est le résultat de la quantité respective multipliée par la moyenne des prix départ usine enregistrés pendant la campagne précédente. Dans le cas où ces prix ne sont pas disponibles, l’autorité compétente détermine les prix appropriés, notamment sur la base des informations visées à l’article 39, paragraphe 1.
Article 39
Contrôle de la transformation
1. Le premier transformateur fournit à l’autorité compétente dont il relève les informations requises en ce qui concerne la chaîne de transformation en question, notamment pour ce qui est des prix et des coefficients techniques de transformation qui servent à déterminer les quantités de produits finis pouvant être obtenues.
2. Les autorités compétentes des États membres dans lesquels sont établis les collecteurs procèdent à des contrôles auprès de 25 % au moins des collecteurs installés sur leur territoire, sélectionnés sur la base d’une analyse de risque. Ces contrôles comprennent des vérifications physiques et l’examen de documents commerciaux, aux fins de la vérification de la cohérence entre les achats de matières premières et les livraisons respectives ainsi que du respect de la conformité avec les exigences principales, secondaires et subordonnées établies à l’article 32.
3. Les autorités compétentes des États membres dans lesquels ont eu lieu les transformations procèdent au contrôle du respect des dispositions de l’article 24, paragraphe 1, ainsi que des exigences principales, secondaires et subordonnées visées à l’article 32, paragraphe 2, auprès d’au moins 25 % des transformateurs installés sur leur territoire, sélectionnés sur la base d’une analyse de risque. Ces contrôles concernent au moins les éléments suivants:
a)
une comparaison de la somme des valeurs de tous les produits énergétiques avec la somme des valeurs de tous les autres produits destinés à d’autres utilisations issus de la même transformation;
b)
une analyse du système de production du transformateur, comprenant des vérifications physiques et l’examen de documents commerciaux, aux fins de la vérification de la cohérence entre les livraisons de matières premières, les produits finis, les coproduits et les sous-produits.
Aux fins des contrôles visés au premier alinéa, point b), l’autorité compétente se fonde notamment sur les coefficients techniques de transformation des matières premières considérées. Si la législation communautaire comporte de tels coefficients relatifs à l’exportation, ils sont appliqués. En leur absence, si d’autres coefficients existent dans la législation communautaire, ces derniers sont appliqués. Dans tous les autres cas, la vérification repose essentiellement sur les coefficients généralement admis par l’industrie de transformation concernée.
4. Pour les transformations visées à l’article 33, paragraphe 1, les contrôles sont effectués chez 10 % des demandeurs, sélectionnés sur la base d’une analyse de risque prenant en compte:
a)
le montant des aides;
b)
le type de production déclarée en vue de la transformation, en particulier les cultures autres que les cultures annuelles;
c)
le nombre de parcelles agricoles;
d)
l’évolution en comparaison avec l’année précédente;
e)
les résultats des contrôles effectués au cours des années précédentes;
f)
d’autres paramètres à définir par les États membres, sur la base d’un élément de représentativité des déclarations effectuées.
5. Les contrôles prévus au paragraphe 4 comportent au moins:
a)
une comparaison de la somme des valeurs de tous les produits énergétiques avec la somme des valeurs de tous les autres produits destinés à d’autres utilisations issus de la même transformation;
b)
la vérification de l’existence des installations nécessaires à l’utilisation ou à la transformation des matières premières dans l’exploitation.
6. Au cas où les contrôles visés au paragraphe 4 feraient apparaître des irrégularités, l’autorité compétente effectue les contrôles supplémentaires qui s’imposent pendant l’année en cours et augmente en conséquence le pourcentage des demandeurs devant faire l’objet d’un contrôle sur place l’année suivante, conformément à l’article 26, paragraphe 3, du règlement (CE) no 796/2004.
7. S’il est prévu que certains éléments des contrôles visés aux paragraphes 2, 3 et 4 puissent être mis en œuvre sur la base d’un échantillon, celui-ci doit assurer un niveau de contrôle fiable et représentatif.
8. Chaque contrôle sur place fait l’objet d’un rapport signé par le contrôleur, rendant compte avec précision des différents éléments du contrôle. Ce rapport indique notamment:
a)
la date du contrôle;
b)
les personnes présentes;
c)
la période contrôlée;
d)
les techniques de contrôle utilisées y compris, le cas échéant, une référence aux méthodes d’échantillonnage;
e)
les résultats du contrôle.
Article 40
Mesures supplémentaires et assistance mutuelle
1. Les États membres prennent toute mesure supplémentaire nécessaire en vue de la bonne application du présent chapitre et se prêtent mutuellement assistance en vue de l’exécution des contrôles prévus au titre de ce dernier. Si les réductions ou exclusions appropriées ne sont pas prévues par le présent chapitre, les États membres peuvent appliquer des sanctions nationales adéquates à l’encontre des opérateurs de la filière commerciale intervenant dans la procédure d’octroi des aides.
2. En tant que de besoin ou dans la mesure où les dispositions du présent chapitre l’exigent, les États membres se prêtent mutuellement assistance pour assurer l’efficacité des contrôles et permettre de vérifier l’authenticité des documents présentés et l’exactitude des données échangées.
4)
À l’article 61, le paragraphe 1 est remplacé par le texte suivant:
«1. Si un dépassement des superficies visées aux articles 59 et 60 est constaté, l’État membre concerné établit, avant d’octroyer les paiements aux agriculteurs et au plus tard le 31 janvier de l’année suivante, le taux de dépassement définitif tronqué à la deuxième décimale.»
5)
L’article 69 est remplacé par le texte suivant:
«Article 69
Communications
Lorsqu’un dépassement des superficies visées aux articles 59 et 60 est constaté, l’État membre concerné fixe, avant d’octroyer les paiements aux agriculteurs et pour le 31 janvier de l’année suivante au plus tard, le taux définitif du dépassement, et en informe la Commission pour le 31 janvier de l’année suivante au plus tard. Les données utilisées pour le calcul du taux de dépassement d’une superficie de base sont communiquées selon le format figurant à l’annexe VI.»
6)
À l’article 136, les termes «l’article 30, paragraphe 3» sont supprimés.
7)
À l’article 171 bis decies, le paragraphe 3 est supprimé.
8)
À l’article 171 ter ter, paragraphe 2, le premier alinéa est remplacé par le texte suivant:
«Les États membres fixent, avant d’octroyer les paiements aux agriculteurs et pour le 31 janvier de l’année suivante au plus tard, le montant de l’aide par olive SIG-ha pour chaque catégorie d’oliveraie.»
9)
À l’annexe III, les termes «DÉLAI DE TRANSMISSION: 15 NOVEMBRE DE CHAQUE ANNÉE» sont supprimés.
10)
À l’annexe VI, les termes «DÉLAI DE TRANSMISSION: 15 NOVEMBRE DE CHAQUE ANNÉE» sont supprimés.
11)
L’annexe IX est remplacée par le texte de l’annexe du présent règlement.
Article 2
Le présent règlement entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Il s’applique à compter du 1er janvier 2007. Néanmoins, les sections 3, 4, 5, 6 et 9 du chapitre 8 du règlement (CE) no 1973/2004 modifié conformément à l’article 1er, point 3), du présent règlement s’appliquent à compter du 1er janvier 2008.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 13 mars 2007.