РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 100/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 януари 2013 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1406/2002 за създаване на Европейска агенция за морска безопасност
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 100, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕО) № 1406/2002 на Европейския парламент и на Съвета (3), приет вследствие на инцидента с нефтения танкер „Ерика“, беше създадена Европейска агенция за морска безопасност („агенцията“) с цел осигуряване на високо, уеднаквено и ефективно равнище на морска безопасност и предотвратяване на замърсяване, причинено от кораби.
(2)
След инцидента с нефтения танкер „Престиж“ през 2002 г. Регламент (ЕО) № 1406/2002 беше изменен, за да се предоставят по-големи правомощия на агенцията по отношение на реагирането при замърсяване.
(3)
Необходимо е да се поясни кои видове замърсяване на моретата попадат сред целите на Регламент (ЕО) № 1406/2002. Ето защо замърсяването на моретата от инсталации за нефт и природен газ следва да се разбира като замърсяване с нефт или други вещества, различни от нефт, които при въвеждане в морската среда е възможно да създадат опасност за човешкото здраве, да увредят живите ресурси и морските видове, да нанесат щети на места за отдих или да попречат за друг законен начин на използване на морето, както е определено с Протокола за подготовка, противодействие и сътрудничество при замърсяване с опасни и вредни вещества от 2000 г.
(4)
В съответствие с член 22 от Регламент (ЕО) № 1406/2002 през 2007 г. управителният съвет на агенцията („управителният съвет“) възложи извършването на независима външна оценка на прилагането на посочения регламент. Въз основа на тази оценка през юни 2008 г. той отправи препоръки относно промени във функционирането на агенцията, нейните области на компетентност и работни практики.
(5)
Въз основа на констатациите на външната оценка, както и на препоръките и многогодишната стратегия, приета от управителния съвет през март 2010 г., някои от разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1406/2002 следва да бъдат изяснени и актуализирани. Агенцията следва да получи редица нови основни и спомагателни задачи, отразяващи развитието на политиката за морска безопасност на равнището на Съюза и на международно равнище, като същевременно продължи да се съсредоточава върху изпълнението на своите приоритетни задачи в областта на морската безопасност. Предвид бюджетните ограничения, пред които е изправен Съюзът, са необходими значителни усилия за внимателен преглед и реорганизация, за да се гарантира ефективността на разходите и бюджета и да се избегне дублирането. Нуждите от персонал за новите основни и спомагателни задачи следва по принцип да се посрещнат чрез вътрешна реорганизация в агенцията. Същевременно, когато е подходящо, агенцията следва да получи финансиране от други части на бюджета на Съюза, по-специално от инструмента по линия на Европейската политика за съседство. Осъществяването на други нови основни и спомагателни задачи от агенцията ще се извършва в рамките на действащата финансова перспектива и бюджета на агенцията, без да се засягат преговорите и решенията относно бъдещата многогодишна финансова рамка. Тъй като настоящият регламент не е решение за финансиране, бюджетният орган следва да вземе решение относно средствата за агенцията в рамките на годишната бюджетна процедура.
(6)
Задачите на агенцията следва да бъдат ясно и точно описани, като следва да се избягва всякакво дублиране на задачи.
(7)
Агенцията е показала, че някои задачи могат да се осъществяват по-ефективно на европейско равнище, което в някои случаи може да предложи икономии за националните бюджети на държавите-членки, а когато са видими, представляват реална добавена стойност на европейско равнище.
(8)
Някои разпоредби относно специфичното управление на агенцията следва да бъдат изяснени. Като се вземе предвид специалната отговорност на Комисията за прилагането на политиките на Съюза, утвърдена в Договора за функционирането на Европейския съюз, Комисията следва да предоставя политически насоки на агенцията при изпълнението на нейните задачи при пълно зачитане на правния статус на агенцията и на независимостта на нейния изпълнителен директор, както е установено с Регламент (ЕО) № 1406/2002.
(9)
Значението на осигуряването на балансирано представяне на половете следва напълно да се отчита при назначаването на членове на управителния съвет, при избора на председател и заместник-председател на управителния съвет и при назначаването на ръководители на отдели.
(10)
Всяко позоваване на съответни правни актове на Съюза следва да се приема за позоваване на актове в областта на морската безопасност, морската сигурност, предотвратяването и реагирането на замърсяване, причинено от кораби, както и реагирането на замърсяване на моретата, причинено от инсталации за нефт и природен газ.
(11)
За целите на настоящия регламент за „морска сигурност“ означава - в съответствие с Регламент (ЕО) № 725/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно подобряване на сигурността на корабите и на пристанищните съоръжения (4) - комбинацията от превантивни мерки, предназначени за защита на морския транспорт и на пристанищните съоръжения срещу заплахи от преднамерени противозаконни действия. Целта, свързана със сигурността, следва да се постигне с приемането на подходящи мерки в областта на политиката за морски транспорт, без да се засягат правилата на държавите-членки в сферата на националната сигурност, отбраната и обществената сигурност и в борбата с финансовите престъпления против държавата.
(12)
Агенцията следва да действа в съответствие с интересите на Съюза. Това следва да включва случаите, когато на агенцията се възлага да действа извън територията на държавите-членки в нейните области на компетентност и да предоставя техническа помощ на съответните трети държави при утвърждаване на политиката на Съюза за морска безопасност.
(13)
Агенцията следва да предоставя техническа помощ на държавите-членки, което следва да улесни изграждането на необходимия национален капацитет за изпълнението на достиженията на правото на Съюза.
(14)
Агенцията следва да предоставя оперативна помощ на държавите-членки и на Комисията. Това следва да включва услуги като системата на Съюза за обмен на морска информация (SafeSeaNet), европейската сателитна система за наблюдение на нефтени разливи (CleanSeaNet), центъра на Европейския съюз за данни за разпознаване и проследяване на кораби на далечни разстояния (EU LRIT Data Centre) и базата данни на ЕС за инспекциите на държавния пристанищен контрол (Thetis).
(15)
Експертният опит на агенцията при електронното предаване на данни и системите за обмен на морска информация следва да се използва за опростяване на формалностите за даване на сведения за кораби с цел да се премахнат бариерите пред морския транспорт и да се създаде европейско пространство за морски транспорт без бариери. По-специално агенцията следва да подпомага държавите-членки при изпълнението на Директива 2010/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 г. относно формалностите за даване на сведения за кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки (5).
(16)
Агенцията следва да увеличи помощта, която предоставя на Комисията, по отношение на научноизследователските дейности, свързани с нейните области на компетентност. Следва обаче да се избягва дублиране на работата със съществуващата рамка за научни изследвания на Съюза. По-специално агенцията не следва да отговаря за управлението на научноизследователски проекти.
(17)
Предвид развитието на нови иновационни приложения и услуги, както и подобряването на вече съществуващите приложения и услуги, и с цел създаване на европейско пространство за морски транспорт без бариери, агенцията следва да използва пълноценно потенциала на европейските програми за спътникова радионавигация (EGNOS и Галилео ) и програмата за глобален мониторинг на околната среда и сигурността (ГМОСС).
(18)
След изтичане срока на действие на рамката на Съюза за сътрудничество в областта на случайно или умишлено замърсяване на водите, създадена с Решение № 2850/2000/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6), агенцията следва да продължи някои от предходно извършваните дейностите по тази рамка, чрез използване по-специално на експертния опит в рамките на консултативната техническа група за готовност и реагиране при замърсяване на морето. Дейностите на агенцията в тази област не следва да освобождават крайбрежните държави от задължението им да имат необходимите механизми за реагиране при замърсяване и следва да зачитат действащите договорености за сътрудничество между държавите-членки или групи от държави-членки.
(19)
При поискване агенцията предоставя на държавите-членки подробна информация за евентуални случаи на замърсяване от кораби чрез CleanSeaNet, която им дава възможност да изпълнят своите отговорности съгласно Директива 2005/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 г. относно замърсяване от кораби и налагане на санкции при нарушения (7). Въпреки това се наблюдават значителни различия в ефективността на прилагането, независимо че такова замърсяване може да премине в други национални води. Ето защо в следващия си доклад съгласно член 12 от посочената директива Комисията следва да предостави на Европейския парламент и на Съвета информация за ефективността и последователността при прилагането на тази директива, както и други имащи отношение данни за нейното прилагане.
(20)
Исканията на засегнати държави-членки за мобилизиране от агенцията на действия срещу замърсяването следва да преминават през механизма на ЕС за гражданска защита, създаден с Решение 2007/779/ЕО, Евратом на Съвета (8). Въпреки това в ситуации, различни от свързаните с искания за мобилизиране на кораби и оборудване в готовност за реагиране при замърсяване, Комисията може да прецени, че алтернативните средства за комуникация с използването на модерни информационни технологии са по-подходящи, и следователно може да информира молещата държава-членка.
(21)
Неотдавнашните събития откроиха рисковете от офшорно проучване за нефт и природен газ и производствени дейности по отношение на морския транспорт и морската среда. Възможностите за реагиране на агенцията при замърсяване с нефт и експертният ѝ опит в областта на замърсяването с опасни и вредни вещества следва да се използват и в случаите на реагиране при замърсяване, причинено от тези дейности, по искане на засегнатата държава.
(22)
По-специално CleanSeaNet, която понастоящем се използва за предоставяне на доказателства за нефтени разливи от кораби, следва да бъде използвана от агенцията и за откриване и докладване на нефтени разливи от офшорно проучване за нефт и природен газ и производствени дейности, без това да се отразява отрицателно на услугите, предоставяни на морския транспорт.
(23)
Агенцията притежава натрупан и признат ценен експертен опит и инструменти в областта на морската безопасност, морската сигурност, предотвратяването и реагирането на замърсяване, причинено от кораби. Този експертен опит и тези инструменти могат да имат отношение към други дейности на Съюза, свързани с политиката на Съюза за морски транспорт. Ето защо агенцията следва да подпомага при поискване Комисията и държавите-членки при разработването и осъществяването на такива дейности на Съюза, при условие че управителният съвет е дал своето одобрение в контекста на годишната работна програма на агенцията. Тази помощ следва да e обусловена от обстоен анализ на разходите и ползите и не следва да засяга основните задачи на агенцията.
(24)
Чрез предоставяната техническа помощ агенцията допринася и за развитието на по-благоприятен за околната среда морски транспорт.
(25)
Що се отнася до класификационните организации, повечето от тях работят с плавателни съдове както за морски транспорт, така и за транспорт по вътрешни водни пътища. Предвид експертния опит на агенцията с класификационни организации за морски плавателни съдове тя може да предоставя на Комисията съответна информация за класификационните организации за съдове, плаващи по вътрешни водни пътища, и по този начин да се повиши ефективността.
(26)
Що се отнася до интерфейса между информационните системи за транспорт агенцията следва да подпомага Комисията и държавите-членки, като проучва - заедно с компетентните органи на системата за речни информационни услуги - възможността за обмен на информация между тези системи.
(27)
Без да се засягат отговорностите на компетентните органи, Агенцията следва да подпомага Комисията и държавите-членки при разработването и осъществяването на бъдещата инициатива за електронни услуги в областта на морския транспорт, чиято цел е да се повиши ефективността на европейския сектор за морски транспорт чрез улесняване на използването на модерни информационни технологии.
(28)
За да бъде завършено изграждането на единния пазар и на европейското пространство за морски транспорт без бариери, следва да се намалят административните тежести за корабоплаването, наред с другото като се насърчава морският транспорт на къси разстояния. Във връзка с това концепцията „Син пояс“ и електронните услуги в областта на морския транспорт могат евентуално да се използват за намаляване на формалностите за даване на сведения от търговски кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки.
(29)
Припомня се, че в съответствие със съдебната практика на Съда на Европейския съюз и за да се спази принципът на институционално равновесие, на агенция не може да бъде предоставено правомощие да приема решения с общо приложение.
(30)
Без да се засягат установените в Регламент (ЕО) № 1406/2002 цели и задачи, в рамките на една година от влизането в сила на настоящия регламент Комисията следва да изготви и представи в тясно сътрудничество със съответните заинтересовани страни проучване за осъществимост с цел да оцени и установи възможностите за засилена координация и сътрудничество между различните функции на бреговата охрана. При това проучване следва да се вземат предвид действащата правна рамка и съответните препоръки от подходящи форуми на Съюза, както и текущото разработване на обща среда за обмен на информация (Common Information Sharing Environment, CISE), и следва напълно да се зачитат принципите на субсидиарност и пропорционалност, и ясно да се посочат разходите и ползите пред Европейския парламент и Съвета.
(31)
Привличането на добре обучени европейски морски лица е от значение за конкурентоспособността на морските центрове на Съюза. Ето защо предвид настоящото и бъдещото търсене в Съюза на високо квалифицирани морски лица, агенцията следва да подпомага по целесъобразност държавите-членки и Комисията при популяризирането на обучението по морско дело, като улеснява доброволния обмен на най-добри практики и предоставя информация за обменни програми на Съюза за обучение по морско дело. Това би могло да включва подпомагане на компетентните европейски заинтересовани страни в стремежа им към високи постижения в областта на образованието и обучението по морско дело на доброволна основа, като същевременно изцяло се зачита отговорността на държавите-членки за съдържанието и организацията на обучението по морско дело.
(32)
С цел противодействие на нарастващия риск от пиратство агенцията следва да продължи по целесъобразност да препраща на компетентните национални власти и на други имащи отношение органи, включително операции като операцията на ръководените от ЕС военноморски сили Atalanta, подробни сведения за местоположението на плаващите под знамето на държава-членка кораби, които преминават през зони, класифицирани като много рискови. Освен това агенцията разполага със средства, които могат да бъдат полезни, най-вече в контекста на разработването на CISE. Поради това е целесъобразно при поискване агенцията да предоставя съответни данни за местоположението на кораби и за наблюдение на Земята на компетентни национални органи и органи на Съюза, като Frontex и Европол, за да се улеснят превантивните мерки срещу преднамерени противозаконни действия по смисъла на съответното право на Съюза, без да се засягат правата и задълженията на държавите-членки и в съответствие с приложимото национално право и право на Съюза, по-специално по отношение на искащите данните органи. За предоставянето на данни за разпознаване и проследяване на кораби на далечни разстояния следва да се получи съгласието на съответната държава на знамето в съответствие с процедури, установени от управителния съвет.
(33)
Когато публикуват информация относно държавния пристанищен контрол в съответствие с Директива 2009/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно държавния пристанищен контрол (9), Комисията и агенцията следва да се основават на експертните знания и опита, натрупан по Парижкия меморандум за разбирателство за държавния пристанищен контрол („Парижкия меморандум за разбирателство“), за да се осигури последователност.
(34)
Помощта на агенцията за държавите-членки и за Комисията във връзка с имащата отношение дейност на международни и регионални организации не следва да засяга отношенията на тези организации и държавите-членки, произтичащи от членството на държавите-членки в същите организации.
(35)
Съюзът се е присъединил към следните инструменти, установяващи регионални организации, чиито дейности са включени сред целите на агенцията: Конвенцията за защитата на морската среда на района на Балтийско море (Конвенция от Хелзинки, ревизирана през 1992 г.) (10); Конвенцията за опазване на Средиземно море от замърсяване (Конвенция от Барселона) (11) и ревизията ѝ от 1995 г. (12), както и редица протоколи към нея; Споразумението за сътрудничество в борбата срещу замърсяването на Северно море с нефт и с други опасни вещества (Споразумение от Бон) (13); Конвенцията за защита на морската среда на Североизточния Атлантически океан (Конвенция OSPAR) (14); Споразумението за сътрудничество за защита на бреговете и водите на Североизточния Атлантически океан срещу замърсяване, подписано на 17 октомври 1990 г. (Споразумение от Лисабон) (15), и Допълнителния протокол към него, подписан на 20 май 2008 г., който все още не е влязъл в сила (16). Съюзът води също така преговори за присъединяване към Конвенцията за опазване на Черно море от замърсяване, подписана през април 1992 г. (Конвенция от Букурещ). Ето защо агенцията следва да предоставя техническа помощ на държавите-членки и на Комисията да участват в дейността на тези регионални организации.
(36)
Освен посочените регионални организации съществуват редица други регионални, подрегионални и двустранни договорености за сътрудничество и координация по отношение на реагирането при замърсяване. Когато предоставя помощ във връзка с реагирането при замърсяване на трети държави, които споделят регионално море със Съюза, агенцията следва да действа, като взема под внимание тези договорености.
(37)
Съюзът споделя регионалните морета Средиземно море, Черно море и Балтийско море със съседни държави. По искане на Комисията агенцията следва да предоставя помощ на тези държави във връзка с реагиране при замърсяване.
(38)
За да се повиши максимално ефективността, агенцията следва да осъществява възможно най-тясно сътрудничество в рамките на Парижкия меморандум за разбирателство. Комисията и държавите-членки следва да продължат да проучват всички възможности за по-нататъшно повишаване на ефективността, които могат да бъдат представени за разглеждане в рамките на посочения Парижки меморандум за разбирателство.
(39)
За да се осигури правилно прилагане на практика на правно обвързващите актове на Съюза в областта на морската безопасност, както и предотвратяването на замърсяването от кораби, агенцията следва да подпомага Комисията в осъществяването на посещения в държавите-членки. Тези посещения в националните администрации следва да дадат възможност на агенцията да събере необходимата информация, за да представи на Комисията цялостен доклад за по-нататъшна оценка. Тези посещения следва да се осъществяват, следвайки принципите, посочени в член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз, и по начин, който свежда до минимум административната тежест за националните морски администрации. Освен това посещенията следва да се осъществяват в съответствие с установена процедура, включително стандартна методика, приета от управителния съвет.
(40)
Агенцията следва да подпомага Комисията в осъществяването на инспекции на признати организации в съответствие с Регламент (ЕО) № 391/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно общи правила и стандарти за организациите за проверка и преглед на кораби (17). Тези инспекции може да се провеждат и в трети държави. Комисията и агенцията следва да гарантират, че съответните държави-членки са надлежно информирани. Освен това агенцията следва да изпълнява делегираните ѝ от Комисията задачи, свързани с инспекции във връзка с обучението и освидетелстването на морски лица в трети държави съгласно Директива 2008/106/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 г. относно минималното ниво на обучение на морските лица (18). В приложното поле на Регламент (ЕО) № 1406/2002 не следва да се включват подробности за техническата помощ, която агенцията предоставя при осъществяваните от Комисията инспекции за морска сигурност в съответствие с Регламент (ЕО) № 324/2008 на Комисията от 9 април 2008 г. за определяне на изменени процедури за извършване на инспекции на Комисията в областта на морската сигурност (19).
(41)
За да се осигури съгласуваност с целите на политиката и с институционалната структура на Съюза, както и с приложимите административни и финансови процедури, Комисията следва да излезе с официално становище в писмена форма по проекта за многогодишна стратегия на агенцията и по проектите ѝ за годишни работни програми, което управителният съвет следва да вземе под внимание преди приемането на тези документи.
(42)
За да се гарантира справедлива и прозрачна процедура за назначаването на изпълнителния директор, използваната процедура за подбор следва да съответства на насоките на Комисията за подбор и определяне на директорите на агенциите на Съюза. В тези насоки се предвижда, че всеки гражданин на държава-членка може да представи кандидатура. Поради същите съображения управителният съвет следва да има свой представител като наблюдател в комисията за предварителен подбор. Наблюдателят следва да бъде информиран по време на следващите етапи от процедурата за подбор. При вземането на решение за назначаване на неговите членове, управителният съвет следва да може да постави въпроси на Комисията във връзка с процедурата за подбор. Освен това управителният съвет следва да разполага с възможност да проведе събеседване с подбраните кандидати в съответствие със стандартната практика. На всеки етап от процедурата за подбор и назначаване на поста изпълнителен директор на агенцията всички участващи страни следва да гарантират, че личните данни на кандидатите се обработват в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (20).
(43)
Макар агенцията основно да се финансира с вноска от Съюза, тя получава приходи и от такси и плащания, свързани с услугите ѝ. Тези такси и плащания се отнасят по-специално до функционирането на Центъра на ЕС за данни за разпознаване и проследяване на кораби на далечни разстояния и се налагат в съответствие с резолюциите на Съвета, приети на 1 - 2 октомври 2007 г. и на 9 декември 2008 г., относно създаването на Център на ЕС за данни за разпознаване и проследяване на кораби на далечни разстояния, и по-специално с точките относно финансирането на докладите относно разпознаването и проследяването на кораби на далечни разстояния.
(44)
В рамките на доклада за напредъка, предвиден съгласно Регламент (ЕО) № 1406/2002, Комисията следва да проучи също възможността на агенцията да допринася за изпълнението на бъдещ законодателен акт относно безопасността на дейности за офшорно проучване, изследване и производство на нефт и природен газ, който понастоящем се разглежда от Европейския парламент и Съвета, по отношение на предотвратяването на замърсяване от офшорни инсталации за нефт и природен газ, като се вземат предвид натрупаният и признат експертен опит и инструментите на агенцията.
(45)
Дейностите на агенцията следва, когато е целесъобразно, да допринасят и за установяването на реално европейско пространство за морски транспорт без бариери.
(46)
Следва да се вземе под внимание Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (21), и по-специално член 208 от него.
(47)
Поради това Регламент (ЕО) № 1406/2002 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Изменения на Регламент (ЕО) № 1406/2002
Регламент (ЕО) № 1406/2002 се изменя, както следва:
1)
Членове 1 - 3 се заменят със следното:
„Член 1
Цели
1. С настоящия регламент се създава Европейска агенция за морска безопасност („агенцията“) с цел да се осигури високо, уеднаквено и ефективно равнище на морска безопасност, морска сигурност, предотвратяване и реагиране на замърсяване, причинено от кораби, както и реагиране на замърсяване на моретата, причинено от инсталации за нефт и природен газ.
2. За тази цел агенцията си сътрудничи с държавите-членки и Комисията и им предоставя техническа, оперативна и научна помощ в посочените в параграф 1 от настоящия член области в рамките на основните задачи, изложени в член 2, и когато е приложимо, на спомагателните задачи, посочени в член 2а, по-специално за да подпомогне държавите-членки и Комисията в правилното прилагане на съответните правни актове на Съюза. По отношение на реагирането при замърсяване агенцията предоставя оперативна помощ само по искане на засегнатата(ите) държава(и).
3. При предоставянето на посочената в параграф 2 помощ агенцията допринася, когато е целесъобразно, за цялостната ефективност на морския трафик и морския транспорт, както е установено в настоящия регламент, за да се улесни създаването на европейско пространство за морски транспорт без бариери.
Член 2
Основни задачи на агенцията
1. С цел да бъде гарантирано правилното изпълнение на посочените в член 1 цели агенцията изпълнява основните задачите, изброени в настоящия член.
2. Агенцията подпомага Комисията:
а)
при подготвителната работа за осъвременяване и разработване на съответните правни актове на Съюза, по-специално в съответствие с развитието на международното законодателство;
б)
при ефективното прилагане на съответните задължителни правни актове на Съюза, по-специално чрез осъществяването на посещения и инспекции, както е посочено в член 3 от настоящия регламент, и чрез предоставяне на техническа помощ на Комисията при изпълнение на свързаните с инспекции задачи, възложени ѝ съгласно член 9, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 725/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно подобряване на сигурността на корабите и на пристанищните съоръжения (22). Във връзка с това агенцията може да представя на Комисията предложения за евентуално усъвършенстване на тези задължителни правни актове;
в)
при анализа на текущи и завършени научноизследователски проекти, свързани с целите на агенцията; това може да включва определянето на евентуални последващи мерки в резултат на конкретните научноизследователски проекти;
г)
при изпълнението на всяка друга задача, възложена на Комисията в законодателните актове на Съюза, свързани с целите на агенцията.
3. Агенцията работи съвместно с държавите-членки за:
а)
организиране, когато е необходимо, на съответни дейности по обучение в области, които са от компетентността на държавите-членки;
б)
разработване на технически решения, включително предоставяне на съответни оперативни услуги, и предоставяне на техническа помощ за изграждането на необходимия национален капацитет за прилагането на съответните правни актове на Съюза;
в)
предоставяне по искане на държава-членка на подходяща информация, получена в резултат на инспекциите, посочени в член 3, в подкрепа на мониторинга на признати организации, които изпълняват задачи по сертифициране от името на държавите-членки, в съответствие с член 9 от Директива 2009/15/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно общите правила и стандарти за организациите за проверка и преглед на кораби и за съответните дейности на морските администрации (23), без да се засягат правата и задълженията на държавата на знамето;
г)
оказване на подкрепа с допълнителни средства по икономически ефективен начин за действия по реагиране при замърсяване в случай на замърсяване, причинено от кораби, както и при замърсяване на моретата, причинено от инсталации за нефт и природен газ, когато е отправено искане от засегнатата държава-членка, под чието ръководство се осъществяват операциите по отстраняване на замърсяването, без да се засяга задължението на крайбрежните държави да изградят необходимите механизми за реагиране при замърсяване и при зачитане на съществуващото сътрудничество между държавите-членки в тази област. Исканията за мобилизиране на действия срещу замърсяването се предават по целесъобразност през механизма на ЕС за гражданска защита, създаден с Решение 2007/779/ЕО, Евратом на Съвета (24).
4. Агенцията улеснява сътрудничеството между държавите-членки и Комисията:
а)
в областта на контрола на движението, включен в обхвата на Директива 2002/59/ЕО, агенцията по-специално насърчава сътрудничеството между крайречните държави в съответните плавателни зони, както и разработва и управлява европейския център за данни за разпознаване и проследяване на кораби на далечни разстояния на Европейския съюз и системата на Съюза за морска информация и обмен (SafeSeaNet), посочени в членове 6б и 22а от същата директива, както и международната система за обмен на данни за разпознаване и проследяване на кораби на далечни разстояния в съответствие с поетия ангажимент в рамките на Международната морска организация (ИМО);
б)
с предоставяне, при поискване и без да се засягат националното право и правото на Съюза, на съответни данни за местоположението на кораби и за наблюдение на Земята на компетентните национални органи и съответни органи на Съюза в рамките на мандата им, за да се улесни провеждането на мерките срещу заплахи от пиратство и умишлени противоправни действия по смисъла на приложимото право на Съюза или международно договорените правни инструменти в областта на морския транспорт, при спазване на приложимите правила за защита на данните и в съответствие с административните процедури, установени от управителния съвет или от ръководната група на високо равнище, създадена съгласно Директива 2002/59/ЕО, в зависимост от случая. За предоставянето на данни за разпознаване и проследяване на кораби на далечни разстояния се получава съгласието на съответната държава на знамето;
в)
в областта на разследването на морски произшествия и инциденти в съответствие с Директива 2009/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. за определяне на основните принципи, които уреждат разследването на произшествия в областта на морския транспорт (25); по искане на съответните държави-членки и при положение че не възниква конфликт на интереси, агенцията предоставя оперативна подкрепа на тези държави-членки във връзка с разследванията на тежки или много тежки морски произшествия и прави анализ на докладите от проучването на безопасността, за да установи добавената стойност на равнището на Съюза под формата на съответни извлечени поуки. Въз основа на предоставените от държавите-членки данни в съответствие с член 17 от посочената директива агенцията съставя годишен преглед на морските произшествия и инциденти;
г)
при предоставянето на обективна, надеждна и съпоставима статистика, информация и данни, за да се даде възможност на Комисията и на държавите-членки да предприемат необходимите инициативи за подобряване на действията си и оценяване на ефективността и рентабилността на съществуващите мерки. Тези задачи включват събиране, записване и оценка на технически данни, систематично използване на съществуващи бази данни, включително тяхното взаимно обогатяване и, когато е необходимо - разработване на допълнителни бази данни. Въз основа на събраните данни агенцията подпомага Комисията да публикува информация за корабите в съответствие с Директива 2009/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно държавния пристанищен контрол (26);
д)
при събиране и анализиране на данни за морските лица, които се предоставят и използват в съответствие с Директива 2008/106/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 г. относно минималното ниво на обучение на морските лица (27);
е)
при подобряване на идентифицирането и преследването на кораби, извършващи неправомерни изхвърляния, в съответствие с Директива 2005/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 г. относно замърсяване от кораби и налагане на санкции при нарушения (28);
ж)
по отношение на замърсяването с нефт на моретата, причинено от инсталации за нефт и природен газ, чрез използване на европейската сателитна система за наблюдение на нефтени разливи (CleanSeaNet) за наблюдение на размера на подобно замърсяване и неговото въздействие върху околната среда;
з)
при предоставянето на техническа помощ, необходима на държавите-членки и на Комисията, за да допринасят в работата на техническите органи на ИМО и на Международната организация на труда в областта на морския транспорт, и на Парижкия меморандум за разбирателство относно държавния пристанищен контрол („Парижкия меморандум за разбирателство“) и съответните регионални организации, към които Съюзът се е присъединил, по въпросите от компетентността на Съюза;
и)
по отношение на изпълнението на Директива 2010/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 г. относно формалностите за даване на сведения за кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки (29), по-специално като улеснява електронното предаване на данни чрез системата SafeSeaNet и като подпомага разработването на обслужване на едно гише.
5. По искане на Комисията агенцията може да предоставя техническа помощ, включително организиране на дейности за обучение, във връзка със съответните правни актове на Съюза на държави, които кандидатстват за присъединяване към Съюза, и когато е приложимо на държави - партньори по линия на Европейската политика за съседство, и на участващите държави в Парижкия меморандум за разбирателство.
Агенцията може също така да предоставя помощ в случай на замърсяване, причинено от кораби, както и при замърсяване на моретата, причинено от инсталации за нефт и природен газ, което засяга трети държави, споделящи регионално море със Съюза, в съответствие с механизма на ЕС за гражданска защита, създаден с Решение 2007/779/ЕО, Евратом, и при съответно прилагане на условията, приложими за държавите-членки, посочени в параграф 3, буква г) от настоящия член. Тези задачи се координират с действащите регионални договорености за сътрудничество във връзка със замърсяването на моретата.
Член 2а
Спомагателни задачи на агенцията
1. Без да се засягат основните задачи, посочени в член 2, агенцията подпомага Комисията и държавите-членки, когато е подходящо, в разработването и осъществяването на дейностите на Съюза, изложени в параграфи 2 и 3 от настоящия член и свързани с целите на агенцията, доколкото агенцията има натрупан и признат експертен опит и инструменти. Изложените в настоящия член спомагателни задачи:
а)
създават реална добавена стойност;
б)
избягват дублирането на усилия;
в)
са в интерес на политиката на Съюза за морски транспорт;
г)
не засягат основните задачи на агенцията; и
д)
не нарушават правата и задълженията на държавите-членки, по-специално като държави на знамето, пристанищни държави и крайбрежни държави.
2. Агенцията подпомага Комисията:
а)
в контекста на изпълнението на Директива 2008/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (Рамковата директива за морска стратегия) (30), като допринася за целта да се постигне добро състояние на околната среда в морските води предвид елементите, свързани с морския транспорт, и като използва резултатите от съществуващи инструменти като SafeSeaNet и CleanSeaNet;
б)
като предоставя техническа помощ във връзка с емисиите на парникови газове от кораби, по-специално при проследяване на актуалното развитие на международно равнище;
в)
по отношение на програмата за глобален мониторинг на околната среда и сигурността (ГМОСС), като насърчава използването на данни и услуги от ГМОСС за целите на морския транспорт в рамката за управление на ГМОСС;
г)
в разработването на обща среда за обмен на информация за морската област на ЕС;
д)
по отношение на подвижните офшорни инсталации за нефт и природен газ, при разглеждане на изискванията на ИМО и при събиране на основна информация за евентуални заплахи за морския транспорт и морската среда;
е)
като предоставя съответната информация относно класификационните организации за съдове, плаващи по вътрешни водни пътища, в съответствие с Директива 2006/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. за установяване на техническите изисквания за плавателни съдове по вътрешни водни пътища (31). Тази информация се включва и в докладите, посочени в член 3, параграфи 4 и 5 от настоящия регламент.
3. Агенцията подпомага Комисията и държавите-членки:
а)
в проучванията на осъществимостта и в изпълнението на политики и проекти в подкрепа на установяването на европейско пространство за морски транспорт без бариери, като концепцията „Син пояс“ и електронните услуги в областта на морския транспорт, както и морските магистрали. Това се извършва по-специално с проучване на допълнителни функционални възможности на системата SafeSeaNet, без да се засяга ролята на ръководната група на високо равнище, създадена в съответствие с Директива 2002/59/ЕО;
б)
като проучва - с компетентните органи на системата за речни информационни услуги - възможността за обмен на информация между тази система и информационните системи за морски транспорт въз основа на доклада, предвиден в член 15 от Директива 2010/65/ЕС;
в)
като подпомага доброволния обмен на най-добри практики в областта на образованието и обучението по морско дело в Съюза и като предоставя информация за обменни програми на Съюза от значение за обучението по морско дело, при пълно зачитане на член 166 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС).
Член 3
Посещения в държавите-членки и инспекции
1. С цел да изпълнява възложените ѝ задачи и да подпомага Комисията при изпълнението на нейните задължения съгласно ДФЕС, и по-специално при оценката на ефективното прилагане на съответното право на Съюза, агенцията осъществява посещения в държавите-членки в съответствие с методиката, установена от управителния съвет.
2. Агенцията своевременно информира съответната държава-членка за планираното посещение, имената на упълномощените служители и датата, от която започва посещението, както и неговата очаквана продължителност. Служителите на агенцията, на които е възложено осъществяването на такива посещения, представят писмено решение на изпълнителния директор на агенцията, в което се посочват целите на тяхната мисия.
3. Агенцията извършва инспекции от името на Комисията, както се изисква от обвързващите правни актове на Съюза по отношение на организации, признати от Съюза в съответствие с Регламент (ЕО) № 391/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно общи правила и стандарти за организациите за проверка и преглед на кораби (32), и по отношение на обучението и освидетелстването на морски лица в трети държави в съответствие с Директива 2008/106/ЕО.
4. В края на посещението или инспекцията агенцията изготвя доклад и го изпраща до Комисията и до съответната държава-членка.
5. Когато е целесъобразно и във всички случаи, когато даден цикъл от посещения или инспекции приключи, агенцията анализира докладите от този цикъл с оглед набелязването на хоризонтални констатации и общи заключения относно ефективността и рентабилността на съществуващите мерки. Агенцията представя този анализ на Комисията за допълнително обсъждане с държавите-членки, за да се извлекат съответните поуки и да се улесни разпространението на добри работни практики.
2)
В член 4 параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. Управителният съвет приема практически договорености за прилагането на параграфи 1 и 2, включително, когато е целесъобразно, договорености относно консултациите с държавите-членки преди публикуването на информацията.
4. По отношение на информацията, събирана и обработвана в съответствие с настоящия регламент от Комисията и агенцията, се прилагат разпоредбите на Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (33) и агенцията предприема необходимите мерки, за да осигури безопасно боравене и обработка на поверителната информация.
3)
В член 5 параграф 3 се заменя със следното:
„3. По искане на Комисията управителният съвет може да реши със съгласието и съдействието на съответните държави-членки и при надлежно отчитане на отражението върху бюджета, включително всяка вноска, която съответните държави-членки могат да осигурят, да се създадат регионални центрове, необходими за изпълнението на някои от задачите на агенцията по най-ефективен и ефикасен начин. При вземането на такова решение управителният съвет определя точния обхват на дейностите на регионалния център, като избягва ненужните финансови разходи и засилва сътрудничеството със съществуващите регионални и национални мрежи.“
4)
В член 10 параграф 2 се изменя, както следва:
а)
буква б) се заменя със следното:
„б)
приема годишния доклад за дейността на агенцията и го изпраща не по-късно от 15 юни всяка година на Европейския парламент, Съвета, Комисията, Сметната палата и държавите-членки.
Агенцията ежегодно препраща на бюджетния орган цялата информация относно резултатите на процедурите за оценка;“
б)
буква в) се заменя със следното:
„в)
преценява и одобрява, в рамките на подготовката на работната програма, исканията за помощ на Комисията, посочени в член 2, параграф 2, буква г), исканията от държавите-членки за техническа помощ, посочени в член 2, параграф 3, и исканията за техническа помощ, посочени в член 2, параграф 5, както и исканията за помощ, посочени в член 2а;
ва)
преценява и приема многогодишна стратегия за агенцията, обхващаща период от пет години, като взема предвид писменото становище на Комисията;
вб)
преценява и приема многогодишния план на агенцията за политиката по отношение на персонала;
вв)
обмисля проекти за административни договорености, посочени в член 15, параграф 2, буква ба);“
в)
буква ж) се заменя със следното:
„ж)
установява методика за осъществяване на посещенията, които се извършват в съответствие с член 3. В случай че Комисията изрази в рамките на 15 дни от датата на приемане на методиката своето несъгласие, управителният съвет преразглежда методиката и я приема, евентуално изменена, на второ четене или с мнозинство от две трети, включващо представителите на Комисията, или с единодушие на представителите на държавите-членки;“
г)
буква з) се заменя със следното:
„з)
изпълнява задълженията си по членове 18, 19 и 21 във връзка с бюджета на агенцията и контролира и осигурява адекватни последващи действия във връзка с констатациите и препоръките, произтичащи от различните одиторски доклади и оценки, независимо дали са вътрешни или външни;“
д)
буква и) се заменя със следното:
„и)
упражнява дисциплинарна власт по отношение на изпълнителния директор и ръководителите на отдели, посочени в член 16;“
е)
буква л) се заменя със следното:
„л)
извършва преглед на финансовото изпълнение на подробния план, посочен в буква к) от настоящия параграф, и на бюджетните задължения, предвидени в Регламент (ЕО) № 2038/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г. относно многогодишното финансиране на дейността на Европейската агенция по морска безопасност в областта на реагиране при замърсяването причинено от кораби (34);
ж)
добавя се следната буква:
„м)
назначава от своите членове наблюдател, който да следи процедурата за подбор от Комисията при назначаването на изпълнителен директор.“
5)
Член 11 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 втората алинея се заменя със следното:
„Членовете на управителния съвет се назначават въз основа на съответния им опит и познания в областите, посочени в член 1. Държавите-членки и Комисията се стремят към балансирано представяне на мъжете и жените в управителния съвет.“
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Продължителността на мандата е четири години. Мандатът може да бъде подновяван.“
6)
В член 13 параграф 4 се заменя със следното:
„4. Когато е налице поверителен въпрос или конфликт на интереси, управителният съвет може да вземе решение да разгледа конкретни точки от дневния си ред в отсъствието на съответните членове. В процедурния правилник се определят подробни правила за прилагане на тази разпоредба.“
7)
Член 15 се изменя, както следва:
а)
в параграф 2 букви а) и б) се заменят със следното:
„а)
да подготвя многогодишната стратегия на агенцията и да я представя на управителния съвет след консултация с Комисията най-малко осем седмици преди съответното заседание на управителния съвет, като взема под внимание становищата и предложенията на членовете на управителния съвет;
аа)
да подготвя многогодишния план на агенцията за политиката по отношение на персонала и да го представя на управителния съвет след консултация с Комисията най-малко четири седмици преди съответното заседание на управителния съвет;
аб)
да подготвя годишната работна програма с посочване на очакваните човешки и финансови ресурси за всяка дейност и подробния план за готовността на агенцията при замърсяване и дейностите ѝ за реагиране при замърсяване и да ги представя на управителния съвет след консултация с Комисията най-малко осем седмици преди съответното заседание на управителния съвет, като взема под внимание становищата и предложенията на членовете на управителния съвет. Той предприема необходимите стъпки за тяхното изпълнение. Изпълнителният директор отговаря на всички искания за помощ от страна на държава-членка в съответствие с член 10, параграф 2, буква в);
б)
да взема решения за осъществяването на посещенията и инспекциите, предвидени в член 3, след консултация с Комисията и при следване на методиката за осъществяване на посещения, установена от управителния съвет в съответствие с член 10, параграф 2, буква ж);
ба)
може да сключва административни договорености с други органи, работещи в областите на дейност на агенцията, при условие че проектът за договореност е представен за консултация на управителния съвет и той не е представил възражения в рамките на четири седмици.“;
б)
в параграф 2 буква г) се заменя със следното:
„г)
да организира ефективна система за мониторинг с цел отчитане на резултатите на агенцията спрямо нейните цели и задачи, предвидени в настоящия регламент. За целта установява, съгласувано с Комисията и управителния съвет, конкретни показатели за постигнатите резултати, които позволяват ефективна оценка на постигнатото. Той гарантира, че организационната структура на агенцията ще бъде редовно адаптирана към променящите се нужди в рамките на наличните финансови и човешки ресурси. На тази основа изпълнителният директор изготвя ежегодно проект на общ доклад и го представя за разглеждане на управителния съвет. Докладът съдържа специален раздел относно финансовото изпълнение на подробния план за готовността на агенцията при замърсяване и дейностите ѝ за реагиране при замърсяване и представя актуалното състояние на всички дейности, финансирани по този план. Изпълнителният директор установява процедури за редовна оценка, които съответстват на признати професионални стандарти;“
в)
в параграф 2 буква ж) се заличава;
г)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Когато е целесъобразно, изпълнителният директор докладва на Европейския парламент и на Съвета за изпълнението на задачите си.
По-специално той представя актуалното състояние във връзка с изготвянето на многогодишната стратегия и годишната работна програма.“
8)
Член 16 се заменя със следното:
„Член 16
Назначаване и освобождаване на изпълнителния директор и на ръководителите на отдели
1. Изпълнителният директор се назначава и освобождава от управителния съвет. Назначението е за срок от пет години, въз основа на лични качества и доказана административна и управленска компетентност, както и доказан опит в областите, посочени в член 1, след изслушване на становището на посочения в член 10 наблюдател. Изпълнителният директор се назначава от управителния съвет от списък с поне трима кандидати, предложени от Комисията в резултат на открит конкурс, проведен след публикуването на обявление за длъжността в Официален вестник на Европейския съюз и на покана за изразяване на интерес на други места. Избраният от управителния съвет кандидат може да бъде поканен да направи изявление пред компетентната комисия на Европейския парламент и да отговори на поставени от нейните членове въпроси. Управителният съвет обсъжда освобождаването от длъжност по искане на Комисията или на една трета от своите членове. Управителният съвет взема решенията за назначаване или освобождаване с мнозинство от четири пети от всички членове с право на глас.
2. Като действа по предложение на Комисията и като взема предвид доклада за оценка, управителният съвет може да удължи еднократно мандата на изпълнителния директор за не повече от четири години. Управителният съвет взема това решение с мнозинство от четири пети от всички членове с право на глас. Управителният съвет информира Европейския парламент за намерението си да удължи мандата на изпълнителния директор. В рамките на един месец преди удължаването на неговия мандат изпълнителният директор може да бъде поканен да направи изявление пред компетентната комисия на Европейския парламент и да отговори на поставени от нейните членове въпроси. Ако мандатът не бъде удължен, изпълнителният директор остава на длъжността си до назначаването на нов такъв.
3. Изпълнителният директор може да бъде подпомаган от един или повече ръководители на отдели. В случай че изпълнителният директор отсъства или е възпрепятстван, един от ръководителите на отдели го замества.
4. Ръководителите на отдели се назначават въз основа на лични качества и доказани административни и управленски умения, както и въз основа на професионалната им компетентност и опит в областите, посочени в член 1. Ръководителите на отдели се назначават или освобождават от изпълнителния директор след получаването на положително становище от страна на управителния съвет.“
9)
Член 18 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 буква в) се заменя със следното:
„в)
такси и плащания за публикации, обучение и/или всякакви други услуги, предоставени от агенцията.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Изпълнителният директор изготвя проектодекларация на разчетите за приходите и разходите на агенцията за следващата година въз основа на бюджетирането по дейности и я препраща на управителния съвет заедно с проект на щатно разписание.“;
в)
параграфи 7 и 8 се заменят със следното:
„7. Декларацията за разчетите се изпраща от Комисията на Европейския парламент и на Съвета (наричани по-долу „бюджетният орган“) заедно с проекта за общ бюджет на Европейския съюз.
8. Въз основа на декларацията за разчетите Комисията вписва в проекта за общ бюджет на Европейския съюз прогнозните суми, които счита за необходими за щатното разписание, и размера на субсидията, която ще бъде получена от общия бюджет, и представя това на бюджетния орган в съответствие с член 314 от ДФЕС, заедно с описание и обосновка на всяка разлика между декларацията за разчетите на агенцията и субсидията, която ще бъде получена от общия бюджет.“;
г)
параграф 10 се заменя със следното:
„10. Бюджетът се приема от управителния съвет. Той става окончателен след окончателното приемане на общия бюджет на Европейския съюз. При необходимост се извършват съответни корекции в него, както и в годишната работна програма.“
10)
Член 22 се заменя със следното:
„Член 22
Оценка
1. Редовно и най-малко на всеки пет години управителният съвет възлага извършването на независима външна оценка на прилагането на настоящия регламент. Комисията предоставя на разположение на агенцията цялата информация, която последната счита за необходима по отношение на тази оценка.
2. В оценката се преценява въздействието на настоящия регламент, както и доколко агенцията и нейните работни практики са полезни, подходящи, създаващи добавена стойност и ефективни. При оценката се отчитат становищата на заинтересованите страни както на европейско, така и на национално равнище. В нея по-специално се разглежда евентуалната необходимост от изменение на задачите на агенцията. Управителният съвет разработва конкретно задание, съгласувано с Комисията, след консултация с участващите страни.
3. Управителният съвет получава оценката и отправя препоръки до Комисията относно промени в настоящия регламент, агенцията и нейните работни практики. Констатациите в оценката и препоръките се препращат от Комисията на Европейския парламент и на Съвета и се публикуват. Ако е подходящо, се включва план за действие с график.“
11)
Вмъква се следният член:
„Член 22а
Доклад за напредъка
До 2 март 2018 г. и при отчитане на посочения в член 22 доклад за оценка Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад, в който се описва по какъв начин агенцията е поела допълнителните отговорности, възложени с настоящия регламент, за да се установят възможности за по-нататъшно повишаване на ефективността и, при необходимост, да се обоснове изменението на нейните цели и задачи.“
12)
Член 23 се заличава.
Член 2
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 15 януари 2013 година.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 100/2013,
15. jaanuar 2013,
millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1406/2002, millega luuakse Euroopa Meresõiduohutuse Amet
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 100 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
olles konsulteerinud Regioonide Komiteega,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1406/2002, (3) mis võeti vastu reaktsioonina naftatanker Erika õnnetusele, asutati Euroopa Meresõiduohutuse Amet (edaspidi „amet”) meresõiduohutuse ning laevade põhjustatud merereostuse vältimise kõrge, ühetaolise ja tulemusliku taseme tagamiseks.
(2)
Pärast 2002. aastal naftatankeriga Prestige toimunud õnnetust määrust (EÜ) nr 1406/2002 muudeti, et anda ametile rohkem ülesandeid reostustõrje valdkonnas.
(3)
On vaja täpsustada, mis tüüpi merereostus peaks olema hõlmatud määruse (EÜ) nr 1406/2002 eesmärkidega. Seega tuleks nafta- ja gaasirajatiste põhjustatud merereostust mõista reostusena, mille on põhjustanud nafta või mis tahes aine, mis ei ole nafta, ning mis kujutab merekeskkonda sattudes tõenäoliselt ohtu inimtervisele, kahjustab elusressursse ja mereelu ning maastikku või häirib muul viisil mere õiguspärast kasutamist, vastavalt 2000. aasta protokollile ohtlikest ja mürgistest ainetest tingitud reostusjuhtumiteks valmisoleku, nende tõkestamise ja sellealase koostöö kohta.
(4)
Vastavalt määruse (EÜ) nr 1406/2002 artiklile 22 tellis ameti haldusnõukogu (edaspidi „haldusnõukogu”) 2007. aastal selle määruse rakendamise sõltumatu välishindamise. Selle hindamise põhjal esitas ta juunis 2008 soovitused muudatuste tegemiseks ameti toimimises, selle koosseisus, pädevusalades ja selle töökorralduses.
(5)
Välishinnangu järelduste ning haldusnõukogu soovituste ja haldusnõukogu poolt 2010. aasta märtsis vastu võetud mitmeaastase strateegia põhjal tuleks määruse (EÜ) nr 1406/2002 teatavaid sätteid selgitada ja ajakohastada. Kuigi peamiselt keskendutakse neile esmajärgulise tähtsusega ülesannetele, mis on seotud meresõiduohutusega, peaks amet saama mitu uut põhi- ja abiülesannet, mis on seotud meresõiduohutuspoliitika muutustega liidus ja rahvusvahelisel tasandil. Arvestades liidu eelarve piiranguid, on kulude ja eelarve tõhususe tagamiseks ning dubleerimise vältimiseks vaja hoolikalt kontrollida ressursse ja teha ümberpaigutusi. Personalivajadused, mis on seotud uute põhi- ja abiülesannetega, tuleks põhimõtteliselt katta tööjõu ametisisese ümberpaigutamise teel. Samal ajal tuleks ametit rahastada vajaduse korral liidu eelarve muudest osadest, eelkõige naabruspoliitika rahastamisvahendist. Ameti võetavad uued põhi- ja abiülesanded täidetakse kehtiva finantsperspektiivi ja ameti eelarve piires, ilma et see piiraks läbirääkimisi mitmeaastase finantsraamistiku üle ja selle kohta tehtavaid otsuseid. Kuna käesolev määrus ei ole rahastamisotsus, peaksid eelarvepädevad institutsioonid otsustama ametile antavate vahendite üle iga-aastase eelarvemenetluse raames.
(6)
Ameti ülesanded peaksid olema kirjeldatud selgelt ja täpselt ning dubleerimist tuleks vältida.
(7)
Amet on tõendanud, et teatavaid ülesandeid saab tulemuslikumalt täita Euroopa tasandil, mis võiks teatavatel juhtudel võimaldada liikmesriikidel nende riiklike eelarvete osas kokku hoida ning, kui see on aset leidnud, pakkuda tõelist Euroopa lisandväärtust.
(8)
Teatavaid sätteid ameti juhtimise eripära kohta tuleks selgitada. Võttes arvesse, et Euroopa Liidu toimimise lepingus sätestatud liidu poliitika rakendamine on eelkõige komisjoni ülesanne, peaks komisjon andma ametile poliitilisi juhiseid tema ülesannete täitmisel, arvestades samas täielikult ameti õiguslikku seisundit ja selle tegevdirektori sõltumatust, nagu on sätestatud määruses (EÜ) nr 1406/2002.
(9)
Haldusnõukogu liikmete ametisse nimetamisel, haldusnõukogu esimehe ja aseesimehe valimisel ning osakonnajuhatajate ametisse nimetamisel tuleks võtta täielikult arvesse sugupoolte võrdse esindatuse tagamise olulisust.
(10)
Viiteid asjakohastele liidu õigusaktidele tuleks mõista viidetena õigusaktidele meresõiduohutuse, meresõiduturvalisuse, laevade põhjustatud reostuse vältimise ja tõrje ning nafta- ja gaasirajatiste põhjustatud merereostustõrje valdkonnas.
(11)
Käesolevas määruses mõistetakse meresõiduturvalisust vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta määrusele (EÜ) nr 725/2004 (laevade ja sadamarajatiste turvalisuse tugevdamise kohta) (4) mitmete ennetusabinõudena, mis on mõeldud laevade ja sadamarajatiste kaitsmiseks tahtliku õigusvastase tegevuse ohtude eest. Turvalisuse eesmärk tuleks saavutada asjakohaste meetmete vastuvõtmise abil meretranspordipoliitika valdkonnas, ilma et see piiraks liikmesriikide eeskirju riikliku julgeoleku, riigikaitse ja avaliku julgeoleku valdkonnas, ning riigivastaste finantskuritegude vastu võitlemisel.
(12)
Amet peaks tegutsema liidu huvides. See peaks hõlmama olukorda, mille puhul ametile on tehtud ülesandeks oma pädevusaladel tegutseda väljaspool liikmesriikide territooriumi ja anda tehnilist abi asjaomastele kolmandatele riikidele, edendades liidu meresõiduohutuse poliitikat.
(13)
Amet peaks andma liikmesriikidele tehnilist abi, mis peaks hõlbustama liidu acquis’ rakendamiseks vajaliku riigisisese suutlikkuse loomist.
(14)
Amet peaks andma liikmesriikidele ja komisjonile operatiivabi. See peaks sisaldama selliseid teenuseid nagu liidu meresõiduohutuse teabevahetussüsteem (SafeSeaNet), Euroopa satelliidipõhine õlireostuse jälgimise süsteem (CleanSeaNet), laevade kaugtuvastuse ja kaugseire Euroopa Liidu andmekeskus (ELi LRIT andmekeskus) ja ELi sadamariigi kontrolli rakendamise süsteem (Thetis).
(15)
Ameti eksperditeadmisi elektroonilise andmeedastuse ja meresõiduohutuse teabevahetussüsteemi kohta tuleks kasutada laevade teavitusformaalsuste lihtsustamiseks, eesmärgiga kõrvaldada meretransporti takistavad asjaolud ja luua Euroopa piirideta meretranspordiruum. Eelkõige peaks amet toetama liikmesriike Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. oktoobri 2010. aasta direktiivi 2010/65/EL (milles käsitletakse liikmesriikide sadamatesse sisenevate ja neist väljuvate laevade teavitusformaalsusi) (5) rakendamisel.
(16)
Amet peaks komisjoni rohkem abistama oma pädevusalaga seotud teadustegevuses. Liidu praeguse teadusstruktuuri töö dubleerimist tuleks siiski vältida. Kindlasti ei tohiks ameti ülesandeks teha teadusprojektide juhtimist.
(17)
Arvestades uute innovatiivsete rakenduste ja teenuste väljaarendamist ning olemasolevate rakenduste ja teenuste paremaks muutmist ning eesmärki kujundada välja Euroopa piirideta meretranspordiruum, peab amet Euroopa satelliitnavigatsiooni programmide (EGNOS ja Galileo) ja Maa seire Euroopa programmi (GMES) pakutavaid võimalusi täielikult ära kasutama.
(18)
Pärast seda, kui Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusega nr 2850/2000/EÜ (6) loodud liidu koostööraamistik õnnetuste või tahtliku merereostuse valdkonnas on aegunud, peaks amet jätkama teatavaid toiminguid, mida varem tehti nimetatud raamistiku alusel, tuginedes eriti merereostuseks valmisoleku ja reostustõrje tehnilise nõuanderühma eksperditeadmistele. Ameti tegevus selles valdkonnas ei tohiks vabastada rannikuriike nende vastutusest hoida alal asjakohaseid reostustõrjemehhanisme ning see peaks järgima juba olemasolevaid liikmesriikidevahelisi või liikmesriikide rühmade vahelisi koostööalaseid kokkuleppeid.
(19)
Soovi korral jagab amet liikmesriikidele üksikasjalikku teavet laevade põhjustatud võimaliku merereostuse kohta oma CleanSeaNeti kaudu, et liikmesriigid saaksid täita Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivist 2005/35/EÜ (mis käsitleb laevade põhjustatud merereostust ning karistuste kehtestamist merereostusega seotud rikkumiste eest) (7) tulenevaid kohustusi. Kohustuste täitmise tulemuslikkus on aga väga erinev, ehkki selline reostus võib sattuda teiste riikide vetesse. Selle direktiivi artikli 12 kohaselt esitatavas järgmises aruandes peaks komisjon seega andma Euroopa Parlamendile ja nõukogule teavet direktiivi jõustamise tulemuslikkuse ja sidususe kohta ning muud asjakohast teavet selle kohaldamise kohta.
(20)
Kannatada saanud riikide taotlused reostustõrje meetmete mobiliseerimiseks ameti poolt tuleks edastada nõukogu otsusega 2007/779/EÜ, Euratom (8) loodud ELi kodanikukaitse mehhanismi kaudu. Komisjon võib siiski leida, et muudel asjaoludel kui taotluste puhul valve-reostustõrjelaevade ja varustuse mobiliseerimiseks võivad arenenud infotehnoloogiat kasutavad alternatiivsed sidevahendid olla asjakohasemad, ja võib seega taotluse esitanud liikmesriiki sellest teavitada.
(21)
Hiljutised sündmused on rõhutanud ohtusid, mida kujutavad endast meretranspordi ja merekeskkonna jaoks nafta- ja gaasivarude uurimine ning nafta ja gaasi tootmine avamerel. Kannatada saanud riigi taotlusel tuleks ameti naftareostusele reageerimise suutlikkust ja tema eksperditeadmisi ohtlikest ja mürgistest ainetest tingitud reostuste valdkonnas kasutada nii, et see hõlmaks sellisest tegevusest tingitud reostuse tõrjet.
(22)
Eelkõige peaks amet kasutama CleanSeaNetti, mida praegu kasutatakse laevade põhjustatud naftareostuse kohta tõendite esitamiseks, ka avamerel nafta- ja gaasivarude uurimise ning nafta ja gaasi tootmise tõttu põhjustatud reostuse tuvastamiseks ja sellest teadaandmiseks, ilma et see mõjuks kahjustavalt meretranspordile osutatavatele teenustele.
(23)
Ametil on väljakujunenud ja tunnustatud väärtuslikud eksperditeadmised ja vahendid meresõiduohutuse, meresõiduturvalisuse, laevade põhjustatud reostuse vältimise ja tõrje valdkonnas. Need eksperditeadmised ja vahendid võivad olla asjakohased liidu meretranspordipoliitikaga seotud muude liidu meetmete seisukohalt. Taotluse korral peaks amet seega abistama komisjoni ja liikmesriike selliste liidu meetmete väljatöötamisel ja rakendamisel, tingimusel et haldusnõukogu on selle ameti iga-aastases tööprogrammis heaks kiitnud. Sellise abi suhtes tuleks läbi viia üksikasjalik kulude ja tulude analüüs ning see ei tohiks kahjustada ameti põhiülesannete täitmist.
(24)
Tehnilise abi kaudu, mida amet pakub, annab ta ka panuse keskkonnasõbralikuma meretranspordi arendamisse.
(25)
Mis puudutab klassifikatsiooniühinguid, siis enamik klassifikatsiooniühingutest tegeleb nii merelaevade kui ka siseveelaevadega. Tuginedes ameti kogemusele klassifikatsiooniühingutega merelaevade puhul, saaks amet anda komisjonile asjakohast teavet siseveelaevadega tegelevate klassifikatsiooniühingute kohta ja seega võimaldada suurendada tõhusust.
(26)
Transpordi infosüsteemide vahelise liidese osas peaks amet abistama komisjoni ja liikmesriike, uurides koos jõeteabeteenuste süsteemi pädevate asutustega võimalust jagada teavet selliste süsteemide vahel.
(27)
Ilma et see piiraks pädevate asutuste vastutust, peaks amet aitama komisjonil ja liikmesriikidel töötada välja ja rakendada tulevast liidu e-merenduse algatust, mille eesmärk on suurendada Euroopa meretranspordi sektori tõhusust, hõlbustades arenenud infotehnoloogiate kasutamist.
(28)
Siseturu ja Euroopa piirideta meretranspordiruumi loomise eesmärgil tuleks vähendada meresõidu halduskoormust, edendades seeläbi muu hulgas lähimerevedusid. Sellega seoses võiks „sinise vööndi” kontseptsiooni ja e-merendust potentsiaalselt kasutada liikmesriikide sadamatesse sisenevate või neist väljuvate kaubalaevade teavitusformaalsusi vähendavate vahenditena.
(29)
Tuletatakse meelde, et Euroopa Liidu Kohtu kohtupraktika kohaselt ja institutsioonilise tasakaalu põhimõtte järgimiseks ei või ametile anda volitusi võtta vastu üldiselt kohaldatavaid otsuseid.
(30)
Ilma et see piiraks määruses (EÜ) nr 1406/2002 sätestatud eesmärke ja ülesandeid, peaks komisjon hiljemalt üks aasta pärast käesoleva määruse jõustumist koostama ja esitama tihedas koostöös asjaomaste sidusrühmadega teostatavusuuringu, eesmärgiga hinnata erinevate rannavalveteenistuste koordineerimise ja koostöö tõhustamise võimalusi ja need kindlaks määrata. Selles uuringus tuleks arvesse võtta olemasolevat õigusraamistikku ja asjaomaste liidu foorumite asjakohaseid soovitusi, samuti ühise teabejagamiskeskkonna (CISE) praegust väljatöötamist, ja järgida täielikult subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtet, tuues Euroopa Parlamendile ja nõukogule selgelt välja kulud ja tulud.
(31)
Hea väljaõppe saanud Euroopa meremeeste ligimeelitamine on oluline liidu merendusvaldkonna konkurentsivõime jaoks. Seetõttu, võttes arvesse praegust ja tulevast nõudlust kõrge kvalifikatsiooniga meremeeste järele liidus, peaks amet vajaduse korral toetama liikmesriike ja komisjoni merendusalase väljaõppe edendamisel, hõlbustades parimate tavade vabatahtlikku vahetamist ja andes teavet liidu vahetusprogrammide kohta merendusalase väljaõppe valdkonnas. See võiks sisaldada pädevate Euroopa sidusrühmade abistamist tipptaseme poole püüdlemisel merendusalase hariduse ja väljaõppe puhul vabatahtlikkuse alusel, austades samal ajal täielikult liikmesriikide vastutust merendusalase väljaõppe sisu ja korralduse eest.
(32)
Selleks et võidelda piraatluse suurenenud ohuga, peaks amet jätkama, kui see on asjakohane, pädevatele riiklikele asutustele ja muudele asjaomastele organitele, sealhulgas operatsioonidele, näiteks ELi merevägede operatsioonile Atalanta, üksikasjaliku teabe edastamist liikmesriikide lipu all sõitvate ja suure riskiga piirkonnas liiklevate laevade asukoha kohta. Lisaks on ameti käsutuses vahendid, mis võiksid olla kasulikud eelkõige CISE väljatöötamisel. Seetõttu on asjakohane, et amet saaks taotluse korral anda asjakohaseid laeva positsioneerimise andmeid ja Maa seireandmeid pädevatele riiklikele asutustele ja liidu organitele, näiteks Frontexile ja Europolile, et lihtsustada ennetavate meetmete võtmist tahtliku õigusvastase tegevuse suhtes, nagu seda mõistetakse asjakohases liidu õiguses, ilma et see piiraks liikmesriikide õigusi ja kohustusi ning kooskõlas kohaldatava siseriikliku ja liidu õigusega, eelkõige seoses nende organitega, kes andmeid taotlevad. Laevade kaugtuvastus- ja jälgimissüsteemi (LRIT) andmete esitamise kohta peaks andma nõusoleku asjaomane lipuriik kooskõlas haldusnõukogu poolt kehtestatava korraga.
(33)
Teabe avaldamisel sadamariigi kontrolli kohta vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiivile 2009/16/EÜ (mis käsitleb sadamariigi kontrolli) (9) peaksid komisjon ja amet tuginema vastastikuse mõistmise Pariisi memorandumi raames saadud eksperditeadmistele ja kogemusele, et tagada sidusus.
(34)
Ameti abi liikmesriikidele ja komisjonile seoses asjakohase tööga rahvusvahelistes ja piirkondlikes organisatsioonides ei tohiks piirata nende organisatsioonide ja liikmesriikide vahelisi suhteid, mis tulenevad liikmesriikide liikmesusest nendes organisatsioonides.
(35)
Liit on ühinenud järgmiste instrumentidega, millega on loodud piirkondlikud organisatsioonid (mille tegevus kattub ka ameti eesmärkidega): Läänemere piirkonna merekeskkonna kaitse konventsioon (Helsingi konventsioon, mis vaadati läbi 1992. aastal); (10) Vahemere saastekaitse konventsioon (Barcelona konventsioon) (11) ja selle 1995. aastal läbivaadatud versioon (12) ning mitmed protokollid; naftast ja muudest kahjulikest ainetest tuleneva Põhjamere saaste vastu võitlemist käsitlev koostööleping (Bonni leping); (13) Kirde-Atlandi merekeskkonna kaitse konventsioon (OSPARi konventsioon); (14) Atlandi kirdeosa rannikute ja vete kaitset saaste eest käsitlev koostööleping, millele kirjutati alla 17. oktoobril 1990. aastal (Lissaboni leping), (15) koos selle lisaprotokolliga, millele kirjutati alla 20. mail 2008. aastal, mis ei ole veel jõustunud (16). Samuti peab liit läbirääkimisi ühinemise üle Musta mere reostuse eest kaitsmise konventsiooniga, millele kirjutati alla 1992. aasta aprillis (Bukaresti konventsioon). Amet peaks seega andma liikmesriikidele ja komisjonile tehnilist abi, et osaleda nende piirkondlike organisatsioonide asjakohases töös.
(36)
Lisaks nendele piirkondlikele organisatsioonidele on olemas mitmed reostustõrjet käsitlevad muud piirkondlikud, allpiirkondlikud ja kahepoolsed koordineerimise ja koostöö alased kokkulepped. Reostustõrjega seotud abi andmisel kolmandatele riikidele, kes jagavad liiduga merepiirkonda, peaks amet tegutsema neid kokkuleppeid arvesse võttes.
(37)
Liit jagab naaberriikidega Vahemere, Musta mere ja Läänemere merepiirkondi. Komisjoni taotlusel peaks amet andma nendele riikidele reostustõrjega seotud abi.
(38)
Maksimaalse tõhususe saavutamiseks peaks amet tegema võimalikult tihedat koostööd sadamariigi kontrolli käsitleva Pariisi vastastikuse mõistmise memorandumi kontekstis. Komisjon ja liikmesriigid peaksid jätkama tõhususe edasise suurendamise võimaluste uurimist ning võiksid esitada need võimalused arutamiseks Pariisi vastastikuse mõistmise memorandumi raames.
(39)
Tagamaks, et liidu siduvaid õigusakte meresõiduohutuse ja laevade põhjustatud reostuse vältimise valdkonnas rakendatakse nõuetekohaselt, peaks amet abistama komisjoni, tehes visiite liikmesriikidesse. Need visiidid riikide asutustesse peaksid võimaldama ametil koguda kogu teabe, mis on vajalik selleks, et esitada komisjonile põhjalik aruanne täiendavaks hindamiseks. Need visiidid tuleks läbi viia Euroopa Liidu lepingu artikli 4 lõikes 3 osutatud põhimõtete vaimus ja sellisel viisil, et riikide veeteede ametite halduskoormus oleks viidud miinimumini. Lisaks tuleks need visiidid teha vastavalt haldusnõukogu poolt vastu võetud menetlusele, sealhulgas standardmetoodikale.
(40)
Amet peaks aitama komisjonil viia läbi tunnustatud organisatsioonide kontrolle vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta määrusele (EÜ) nr 391/2009 laevade kontrollimise ja ülevaatusega tegelevate organisatsioonide ühiste eeskirjade ja standardite kohta (17). Neid kontrolle võib läbi viia ka kolmandates riikides. Komisjon ja amet peaksid tagama, et liikmesriike teavitatakse nõuetekohaselt. Lisaks peaks amet täitma komisjoni poolt talle delegeeritud kontrollimisülesandeid seoses meremeeste väljaõppe ja diplomeerimisega kolmandates riikides vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. novembri 2008. aasta direktiivile 2008/106/EÜ meremeeste väljaõppe miinimumtaseme kohta (18). Komisjonile vastavalt komisjoni 9. aprilli 2008. aasta määrusele (EÜ) nr 324/2008 (millega kehtestatakse meresõiduturvalisuse alaste komisjoni kontrollide läbiviimise uuendatud kord) (19) meresõiduohutuse kontrollide läbiviimiseks ameti pakutava tehnilise abi üksikasjad ei peaks olema hõlmatud määrusega (EÜ) nr 1406/2002.
(41)
Selleks et tagada kooskõla poliitiliste eesmärkide ja liidu institutsioonilise struktuuriga, samuti kohaldatavate haldus- ja finantsmenetlustega, peaks komisjon esitama kirjaliku arvamuse vormis ametliku nõuande ameti mitmeaastase strateegia eelnõu ja iga-aastaste töökavade eelnõude kohta, mida haldusnõukogu peaks enne dokumentide vastuvõtmist arvesse võtma.
(42)
Selleks et tagada õiglane ja läbipaistev tegevdirektori ametisse nimetamise kord, peab järgitav valimismenetlus olema kooskõlas komisjoni suunistega, milles käsitletakse liidu ametite direktorite valimist ja ametisse nimetamist. Nendes suunistes nähakse ette, et mis tahes liikmesriigi kodanikud võivad esitada oma taotluse. Samal põhjusel peaks haldusnõukogu olema eelvaliku komitees esindatud vaatleja kaudu. Vaatlejat tuleks teavitada valimismenetluse edasiste etappide jooksul. Samal ajal kui haldusnõukogu teeb oma otsuse liikmete ametisse nimetamise kohta, peaks haldusnõukogu liikmetel olema võimalik esitada komisjonile küsimusi valimismenetluse kohta. Lisaks peaks haldusnõukogul olema võimalus intervjueerida väljavalitud kandidaate, kooskõlas üldise tavaga. Ameti tegevdirektori valimismenetluse kõigis etappides ja ametikohale ametisse nimetamisel peaksid kõik kaasatud pooled tagama, et kandidaatide isikuandmeid töödeldakse vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrusele (EÜ) nr 45/2001 (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta) (20).
(43)
Ametit rahastatakse peamiselt liidu vahenditest, kuid ametil on ka tema teenustega seotud maksudest ja lõivudest saadavad tulud. Need maksud ja lõivud on seotud eelkõige ELi LRIT andmekeskuse tegevusega ja neid kohaldatakse vastavalt nõukogu resolutsioonile, mis võeti vastu 1. ja 2. oktoobril 2007 ja 9. detsembril 2008, mis on seotud ELi LRIT andmekeskuse loomisega ja eelkõige LRIT-aruannete rahastamist käsitlevate punktidega.
(44)
Määruses (EÜ) nr 1406/2002 sätestatud eduaruande raames peaks komisjon analüüsima ka ameti potentsiaalset panust tulevase õigusakti, milles käsitletakse avamerel nafta ja gaasi geoloogilise luure, uuringute ja tootmise ohutust, mida praegu analüüsivad Euroopa Parlament ja nõukogu, rakendamisse seoses avamere nafta- ja gaasirajatiste põhjustatud reostuse vältimisega, võttes arvesse ameti väljakujunenud ja tunnustatud eksperditeadmisi ja vahendeid.
(45)
Ameti tegevus peaks, kui see on asjakohane, andma panuse ka tõelise Euroopa piirideta meretranspordiruumi loomisse.
(46)
Arvesse tuleks võtta Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määrust (EL, Euratom) nr 966/2012 (mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju), (21) ja eriti selle artiklit 208.
(47)
Seetõttu tuleks määrust (EÜ) nr 1406/2002 vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määruse (EÜ) nr 1406/2002 muudatused
Määrust (EÜ) nr 1406/2002 muudetakse järgmiselt.
1.
Artiklid 1-3 asendatakse järgmistega:
„Artikkel 1
Eesmärgid
1. Käesoleva määrusega asutatakse Euroopa Meresõiduohutuse Amet (edaspidi „amet”) meresõiduohutuse, meresõiduturvalisuse, laevade põhjustatud reostuse vältimise ja tõrje ning nafta- ja gaasirajatiste põhjustatud merereostustõrje kõrge, ühetaolise ja tulemusliku taseme tagamiseks.
2. Sel eesmärgil teeb amet koostööd liikmesriikide ja komisjoniga ning pakub neile vajalikku tehnilist, operatiiv- ja teadustuge käesoleva artikli lõikes 1 nimetatud valdkondades artiklis 2 sätestatud põhiülesannete piires ja vajaduse korral artiklis 2a sätestatud abiülesannete piires, et eelkõige aidata liikmesriikidel ja komisjonil nõuetekohaselt kohaldada asjakohaseid liidu õigusakte. Seoses reostuse tõrje valdkonnaga annab amet operatiivtuge ainult kannatada saanud riigi (riikide) taotlusel.
3. Pakkudes lõikes 2 osutatud tuge, annab amet vajaduse korral panuse mereliikluse ja meretranspordi üldisesse tõhususse vastavalt käesolevas määruses sätestatule, et hõlbustada Euroopa piirideta meretranspordiruumi loomist.
Artikkel 2
Ameti põhiülesanded
1. Et tagada artiklis 1 sätestatud eesmärkide nõuetekohane saavutamine, täidab amet käesolevas artiklis loetletud põhiülesandeid.
2. Amet aitab komisjonil:
a)
ette valmistada asjaomaste liidu õigusaktide ajakohastamist ja edasiarendamist, võttes eelkõige arvesse rahvusvaheliste õigusaktide arengut;
b)
tulemuslikult rakendada asjaomaseid siduvaid liidu õigusakte, eelkõige viies läbi käesoleva määruse artiklis 3 osutatud visiite ja kontrolle ja andes komisjonile tehnilist abi talle Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta määruse (EÜ) nr 725/2004 (laevade ja sadamarajatiste turvalisuse tugevdamise kohta) (22) artikli 9 lõike 4 kohaselt määratud kontrollimisülesannete täitmisel. Sellega seoses võib amet esitada komisjonile soovitusi nendesse siduvatesse õigusaktidesse paranduste tegemiseks;
c)
analüüsida käimasolevaid ja lõpetatud teadusprojekte, mis on ameti eesmärkide jaoks olulised; see võib hõlmata konkreetsetest teadusprojektidest tulenevate võimalike järelmeetmete kindlaksmääramist;
d)
täita muid komisjonile liidu õigusaktidega määratud ülesandeid seoses ameti eesmärkidega.
3. Amet teeb liikmesriikidega koostööd, et
a)
korraldada vajaduse korral asjakohast väljaõpet valdkondades, mille eest vastutavad liikmesriigid;
b)
töötada välja tehnilisi lahendusi, sealhulgas osutada asjakohaseid operatiivteenuseid, ja anda tehnilist abi, et rajada vajalik riigisisene võimekus asjakohaste liidu õigusaktide rakendamiseks;
c)
anda liikmesriikide taotlusel artiklis 3 osutatud kontrollide tulemusel saadud asjakohast teavet, et toetada selliste tunnustatud organisatsioonide järelevalvet, kes täidavad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiivi 2009/15/EÜ (laevade kontrollimise ja ülevaatusega tegelevate organisatsioonide ja veeteede ametite vastavat tegevust käsitlevate ühiste eeskirjade ja standardite kohta) (23) artikli 9 alusel liikmesriikide nimel sertifitseerimisülesandeid, ilma et see piiraks lipuriigi õigusi ja kohustusi;
d)
toetada kulutõhusal viisil lisavahenditega reostustõrjemeetmeid laevade põhjustatud reostuse ning nafta- ja gaasirajatiste põhjustatud merereostuse korral, kui seda taotleb kannatada saanud liikmesriik, kelle juhtimisel puhastusoperatsioone läbi viiakse, ilma et see piiraks rannikuriikide vastutust asjakohaste reostustõrjemehhanismide alalhoidmise eest, järgides selles valdkonnas olemasolevat liikmesriikidevahelist koostööd. Vajaduse korral esitatakse taotlused reostustõrje meetmete mobiliseerimiseks nõukogu otsusega 2007/779/EÜ, Euratom (24) loodud ELi kodanikukaitse mehhanismi kaudu.
4. Amet hõlbustab koostööd liikmesriikide ja komisjoni vahel:
a)
liiklusjärelevalve alal, mis on hõlmatud direktiiviga 2002/59/EÜ, edendab amet eelkõige kaldariikide koostööd asjaomastes meresõidupiirkondades ning arendab ja haldab nimetatud direktiivi artiklites 6b ja 22a osutatud laevade kaugtuvastuse ja kaugseire Euroopa Liidu andmekeskust ja liidu meresõiduohutuse teabevahetussüsteemi (SafeSeaNet) ning rahvusvahelise kaugtuvastuse ja kaugseire teabe andmevahetussüsteemi vastavalt Rahvusvahelises Mereorganisatsioonis (IMO) võetud kohustusele;
b)
andes taotluse korral, ja ilma et see piiraks liikmesriigi või liidu õiguse kohaldamist, pädevatele riiklikele asutustele ja asjaomastele liidu organitele nende volituste raames asjakohaseid laeva positsioneerimise andmeid ja Maa seireandmeid, et lihtsustada meetmete võtmist piraatluse ohu ja tahtliku õigusvastase tegevuse suhtes, vastavalt meretranspordi valdkonnas kohaldatavas liidu õiguses ja rahvusvaheliselt kokkulepitud õigusaktides sätestatule, võttes arvesse kohaldatavaid andmekaitse eeskirju ja kooskõlas haldusnõukogu või kõrgetasemelise juhtrühma poolt direktiivi 2002/59/EÜ kohaselt kehtestatud haldusmenetlustega, kui see on asjakohane. Laevade kaugtuvastuse ja kaugseire andmete andmise kohta annab nõusoleku asjaomane lipuriik;
c)
laevaõnnetuste ja ohtlike juhtumite põhjuste uurimise valdkonnas vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiivile 2009/18/EÜ (millega kehtestatakse meretranspordi sektoris toimunud õnnetusjuhtumite juurdluse aluspõhimõtted) (25) annab amet asjaomase liikmesriigi taotlusel ja huvide konflikti puudumise eeldusel operatiivabi nendele liikmesriikidele raskete või väga raskete laevaõnnetustega seotud juurdluste läbiviimiseks ja analüüsib ohutusjuurdluste kokkuvõtteid, et välja selgitada, millistest saadud asjakohastest kogemustest võiks liidu tasandil õppust võtta. Amet koostab vastavalt kõnealuse direktiivi artiklile 17 igal aastal liikmesriikide esitatud andmete põhjal ülevaate laevaõnnetustest ja ohtlikest juhtumitest;
d)
esitades objektiivset, usaldusväärset ja võrreldavat statistikat, teavet ja andmeid, võimaldab komisjonil ja liikmesriikidel astuda vajalikke samme oma tegevuse parandamiseks ja olemasolevate meetmete tulemuslikkuse ja kulutõhususe hindamiseks. Nimetatud ülesanded hõlmavad tehniliste andmete kogumist, salvestamist ja hindamist, olemasolevate andmebaaside süsteemset kasutamist, sealhulgas nende vastastikust täiendamist ning vajaduse korral uute andmebaaside väljatöötamist. Kogutud andmete põhjal aitab amet komisjonil avaldada laevade kohta teavet vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiivile 2009/16/EÜ (mis käsitleb sadamariigi kontrolli) (26);
e)
vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. novembri 2008. aasta direktiivile 2008/106/EÜ (meremeeste väljaõppe miinimumtaseme kohta) (27) esitatud ja kasutatud meremehi käsitlevate andmete kogumisel ja analüüsimisel;
f)
parandades õigusvastaselt heiteid vette laskvate laevade tuvastamist ning jälitamist vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivile 2005/35/EÜ (mis käsitleb laevade põhjustatud merereostust ning karistuste kehtestamist merereostusega seotud rikkumiste eest) (28);
g)
nafta- ja gaasirajatiste põhjustatud mere naftareostuse puhul, kasutades sellise reostuse ulatuse ja keskkonnamõju seireks oma Euroopa satelliidipõhise õlireostuse jälgimise süsteemi (CleanSeaNet) teenust;
h)
andes tehnilist abi, mis on liikmesriikidele ja komisjonile vajalik panustamiseks IMO, laevandust käsitlevas ulatuses Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni, sadamariigi kontrolli käsitleva vastastikuse mõistmise Pariisi memorandumi ning teiste asjaomaste piirkondlike organisatsioonide, millega liit on ühinenud, tehniliste organite asjakohasesse töösse liidu pädevusse kuuluvates küsimustes;
i)
seoses Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. oktoobri 2010. aasta direktiivi 2010/65/EL (milles käsitletakse liikmesriikide sadamatesse sisenevate ja neist väljuvate laevade teavitusformaalsusi) (29) rakendamisega, eelkõige lihtsustades andmete elektroonilist edastamist SafeSeaNeti kaudu ja toetades ühtse liidese väljatöötamist.
5. Amet võib komisjoni nõudmisel seoses asjaomaste liidu õigusaktidega anda tehnilist abi, sealhulgas kohase väljaõppe korraldamine, riikidele, kes taotlevad Euroopa Liiduga ühinemist, ja vajaduse korral Euroopa naabruspoliitika partnerriikidele ja sadamariigi kontrolli käsitleva vastastikuse mõistmise Pariisi memorandumi osalisriikidele.
Amet võib samuti anda abi laevade põhjustatud reostuse ning nafta- ja gaasirajatiste põhjustatud merereostuse korral liiduga merepiirkonda jagavatele kolmandatele riikidele kooskõlas otsusega 2007/779/EÜ, Euratom loodud ELi kodanikukaitse mehhanismiga ja samadel tingimustel, mida kohaldatakse liikmesriikide suhtes vastavalt käesoleva artikli lõike 3 punktile d. Nimetatud ülesanded viiakse kooskõlla olemasolevate piirkondlike merereostust käsitlevate koostöökokkulepetega.
Artikkel 2a
Ameti abiülesanded
1. Piiramata artiklis 2 osutatud põhiülesannete täitmist abistab amet vastavalt käesoleva artikli lõigetes 2 ja 3 sätestatule komisjoni ja liikmesriike vajaduse korral ameti eesmärkidega seotud liidu meetmete väljatöötamisel ja rakendamisel niivõrd, kuivõrd ametil on väljakujunenud ja tunnustatud eksperditeadmisi ja vahendeid. Käesolevas artiklis sätestatud abiülesanded:
a)
loovad põhjendatud lisandväärtust,
b)
väldivad jõupingutuste dubleerimist,
c)
on liidu meretranspordipoliitika huvides,
d)
ei kahjusta ameti põhiülesandeid ega
e)
ei riku liikmesriikide õigusi ega kohustusi, eelkõige lipu-, sadama- ja rannikuriikidena.
2. Amet aitab komisjoni:
a)
seoses Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/56/EÜ (merestrateegia raamdirektiiv) (30) rakendamisega, panustades mereakvatooriumis hea keskkonnaseisundini eesmärgi saavutamisse selle laevandusega seotud elementidega, ning seoses olemasolevate vahendite, näiteks SafeSeaNeti ja CleanSeaNeti tulemuste kasutamisega;
b)
andes tehnilist abi seoses laevadelt pärinevate kasvuhoonegaaside heitkogustega, eelkõige toimuvate rahvusvaheliste arengute jälgimisel;
c)
seoses ülemaailmse keskkonna- ja turvaseire programmiga (GMES), edendades GMESi andmete ja teenuste kasutamist merega seotud eesmärkidel GMESi juhtimisraamistikus;
d)
ELi merendusvaldkonna ühise teabejagamiskeskkonna arendamisel;
e)
seoses mobiilsete avamere nafta- ja gaasirajatistega, uurides IMO nõudeid ja kogudes põhiteavet võimalike ohtude kohta meretranspordile ja merekeskkonnale;
f)
andes asjakohast teavet siseveelaevadega tegelevate klassifikatsiooniühingute kohta vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivile 2006/87/EÜ, millega kehtestatakse siseveelaevade tehnilised nõuded (31). See teave on samuti käesoleva määruse artikli 3 lõigetes 4 ja 5 viidatud aruannete osa.
3. Amet aitab komisjoni ja liikmesriike:
a)
Euroopa piirideta meretranspordiruumi loomist toetavate poliitikasuundade ja projektide teostatavuse ja rakendamise analüüsimisel, näiteks sinise vööndi kontseptiooni ja e-merenduse, samuti meremagistraalide puhul. Selle tegemisel analüüsitakse eelkõige SafeSeaNeti lisafunktsioone, ilma et see piiraks kooskõlas direktiiviga 2002/59/EÜ loodud kõrgetasemelise juhtrühma rolli;
b)
analüüsides koos jõeteabeteenuste süsteemi pädevate asutustega võimalust jagada teavet selle süsteemi ja meretranspordi infosüsteemide vahel aruande alusel, mis on ette nähtud direktiivi 2010/65/EL artikliga 15;
c)
hõlbustades parimate tavade vabatahtlikku vahetamist merendusalase väljaõppe ja hariduse valdkonnas ning andes teavet merendusalase väljaõppega seotud liidu vahetusprogrammide kohta, pidades täielikult kinni Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artiklist 166.
Artikkel 3
Visiidid liikmesriikidesse ja kontrollid
1. Selleks et täita talle määratud ülesandeid ja abistada komisjoni talle ELi toimimise lepinguga antud ülesannete täitmisel, eelkõige asjakohase liidu õiguse rakendamise tulemuslikkuse hindamisel, viib amet läbi visiite liikmesriikidesse vastavalt haldusnõukogu kindlaksmääratud metoodikale.
2. Amet teavitab aegsasti asjaomast liikmesriiki kavandatud visiidist, volitatud ametnike nimedest ja visiidi alguse kuupäevast ning selle oodatavast kestusest. Ameti ametnikud, kellele on antud volitused visiite läbi viia, teevad seda, esitades ameti tegevdirektori kirjaliku otsuse, milles on nimetatud nende missiooni eesmärk ja suunitlused.
3. Amet viib komisjoni nimel läbi kontrolle, nagu on nõutud liidu siduvate õigusaktidega; kontrollitakse organisatsioone, mida liit on tunnustanud vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta määrusele (EÜ) nr 391/2009 (laevade kontrollimise ja ülevaatusega tegelevate organisatsioonide ühiste eeskirjade ja standardite kohta) (32) ning meremeeste väljaõpet ja diplomeerimist kolmandates riikides vastavalt direktiivile 2008/106/EÜ.
4. Iga visiidi või kontrolli lõpus koostab amet aruande ja saadab selle komisjonile ja asjaomasele liikmesriigile.
5. Amet analüüsib vajaduse korral, ja alati siis, kui visiidi- või kontrollitsükkel on lõpetatud, selle tsükli aruandeid, et teha nii horisontaalsed järeldused kui ka üldised järeldused võetud meetmete tulemuslikkuse ja kulutõhususe kohta. Amet esitab selle analüüsi komisjonile, kes võib seda liikmesriikidega täiendavalt arutada, et võtta sellest õppust ja hõlbustada heade töötavade levitamist.
2.
Artikli 4 lõiked 3 ja 4 asendatakse järgmistega:
„3. Haldusnõukogu võtab vastu praktilise korra lõigete 1 ja 2 rakendamiseks, sealhulgas vajaduse korral korra liikmesriikidega konsulteerimiseks enne teabe avaldamist.
4. Käesoleva määruse kohaselt komisjoni ja ameti poolt kogutud ja töödeldud teabe suhtes kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrust (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta (33) ning amet võtab vajalikud meetmed konfidentsiaalse teabe turvalise käsitlemise ja töötlemise tagamiseks.
3.
Artikli 5 lõige 3 asendatakse järgmisega:
„3. Komisjoni taotlusel ja kokkuleppel ning koostöös asjaomaste liikmesriikidega ning võttes nõuetekohaselt arvesse mõju eelarvele, sealhulgas panust, mida võivad anda asjaomased liikmesriigid, võib haldusnõukogu otsustada luua piirkondlikke keskusi, mis on vajalikud mõningate ameti ülesannete kõige tulemuslikumaks ja tõhusamaks täitmiseks. Sellise otsuse vastuvõtmisel määrab haldusnõukogu kindlaks piirkondliku keskuse täpse tegevusulatuse, vältides seejuures tarbetuid finantskulusid ja tõhustades koostööd juba tegutsevate piirkondlike ja riiklike võrgustikega.”
4.
Artikli 10 lõiget 2 muudetakse järgmiselt:
a)
punkt b asendatakse järgmisega:
„b)
võtta vastu iga-aastane majandusaasta aruanne ameti tegevuse kohta ning saata see igal aastal hiljemalt 15. juuniks Euroopa Parlamendile, nõukogule, komisjonile, kontrollikojale ja liikmesriikidele.
Amet saadab igal aastal eelarvepädevatele institutsioonidele kogu teabe hindamismenetluste tulemuste kohta;”;
b)
punkt c asendatakse järgmisega:
„c)
vaadata tööprogrammi koostamise raames läbi komisjonile esitatud abitaotlused, millele on viidatud artikli 2 lõike 2 punktis d, liikmesriikide tehnilise abi taotlused, millele on viidatud artikli 2 lõikes 3, ja tehnilise abi taotlused, millele on viidatud artikli 2 lõikes 5, samuti abitaotlused, millele on osutatud artiklis 2a, ning need heaks kiita;
ca)
analüüsida ameti mitmeaastast strateegiat, mis hõlmab viit aastat, võttes arvesse komisjoni kirjalikku arvamust, ning võtta strateegia vastu;
cb)
analüüsida ja võtta vastu ameti mitmeaastane personalipoliitika kava;
cc)
kaaluda halduskokkulepete kavasid, millele on osutatud artikli 15 lõike 2 punktis ba;”;
c)
punkt g asendatakse järgmisega:
„g)
määrata kindlaks metoodika vastavalt artiklile 3 läbiviidavate visiitide jaoks. Kui komisjon teatab 15 päeva jooksul alates metoodika vastuvõtmise kuupäevast, et ei nõustu sellega, vaatab haldusnõukogu selle uuesti läbi ning võtab selle, muudetud kujul, kui see on asjakohane, teisel lugemisel vastu kas kahekolmandikulise häälteenamusega (sealhulgas komisjoni esindajate hääled) või liikmesriikide esindajate ühehäälse otsusega;”;
d)
punkt h asendatakse järgmisega:
„h)
täita artiklite 18, 19 ja 21 kohaselt oma ülesandeid seoses ameti eelarvega ning teostada järelevalvet erinevate sise- ja väliauditi aruannete ja hindamiste tulemuste ning nendel põhinevate soovituste üle ja võtta asjakohaseid järelmeetmeid;”;
e)
punkt i asendatakse järgmisega:
„i)
teostada distsiplinaarvõimu tegevdirektori ning artiklis 16 osutatud osakonnajuhatajate üle;”;
f)
punkt l asendatakse järgmisega:
„l)
vaadata läbi käesoleva lõike punktis k osutatud üksikasjaliku kava rahaliste vahendite kasutamine ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määruses (EÜ) nr 2038/2006 (Euroopa Meresõiduohutuse Ameti laevareostuse vastase tegevuse mitmeaastase rahastamise kohta) (34) sätestatud eelarvekohustuste täitmine;
g)
lisatakse järgmine punkt:
„m)
nimetada oma liikmete hulgast vaatleja, et jälgida komisjoni valimismenetlust tegevdirektori ametisse nimetamisel.”
5.
Artiklit 11 muudetakse järgmiselt:
a)
lõike 1 teine lõik asendatakse järgmisega:
„Haldusnõukogu liikmete ametisse nimetamise aluseks on nende asjakohaste kogemuste ja teadmiste tase artiklis 1 osutatud valdkondades. Liikmesriigid ja komisjon püüavad saavutada haldusnõukogus meeste ja naiste tasakaalustatud esindatuse.”;
b)
lõige 3 asendatakse järgmisega:
„3. Ametiaeg on neli aastat. Sama isikut võib ametisse tagasi nimetada.”
6.
Artikli 13 lõige 4 asendatakse järgmisega:
„4. Konfidentsiaalse küsimuse või huvide konflikti korral võib haldusnõukogu otsustada teatavaid päevakorrapunkte arutada asjaomaste liikmete kohalolekuta. Käesoleva sätte rakendamise üksikasjalikud eeskirjad nähakse ette töökorraga.”
7.
Artiklit 15 muudetakse järgmiselt:
a)
lõikes 2 asendatakse punktid a ja b järgmistega:
„a)
ta koostab ameti mitmeaastase strateegia ja esitab selle pärast komisjoniga konsulteerimist vähemalt kaheksa nädalat enne asjaomast haldusnõukogu koosolekut haldusnõukogule, võttes arvesse haldusnõukogu liikmete esitatud arvamusi ja ettepanekuid;
aa)
ta koostab ameti mitmeaastase personalipoliitika kava ja esitab selle pärast komisjoniga konsulteerimist vähemalt neli nädalat enne asjaomast haldusnõukogu koosolekut haldusnõukogule;
ab)
ta koostab ameti iga-aastase tööprogrammi, milles on märgitud eeldatavad inimressursid ja rahalised vahendid, mis igale tegevusele eraldatakse, ja üksikasjaliku naftareostuseks valmisoleku ja reostustõrje kava ning esitab need pärast komisjoniga konsulteerimist vähemalt kaheksa nädalat enne asjaomast haldusnõukogu koosolekut haldusnõukogule, võttes arvesse haldusnõukogu liikmete esitatud arvamusi ja ettepanekuid. Ta võtab vajalikud meetmed nende rakendamiseks. Ta vastab liikmesriikide abitaotlustele vastavalt artikli 10 lõike 2 punktile c;
b)
ta teeb pärast komisjoniga konsulteerimist ja järgides haldusnõukogu poolt kooskõlas artikli 10 lõike 2 punktiga g väljatöötatud visiitide metoodikat otsuse artiklis 3 sätestatud visiitide ja kontrollide läbiviimise kohta;
ba)
ta võib sõlmida halduskokkuleppeid teiste ameti tegevusvaldkondades tegutsevate organitega, tingimusel et halduskokkuleppe kavand on esitatud haldusnõukogule konsulteerimiseks ja et nõukogu ei lükka seda nelja nädala jooksul tagasi.”;
b)
lõike 2 punkt d asendatakse järgmisega:
„d)
ta korraldab tulemusliku järelevalvesüsteemi, et võrrelda ameti saavutusi selle tegevuse eesmärkidega ja ülesannetega, mis on sätestatud käesolevas määruses. Selleks kehtestab ta kokkuleppel komisjoni ja haldusnõukoguga oludele kohandatud tulemusnäitajad, mis võimaldavad saavutatud tulemusi tulemuslikult hinnata. Ta tagab, et ameti organisatsiooni struktuuri skeemi kohandatakse regulaarselt muutuvate vajadustega asutuse käsutuses olevate rahaliste vahendite ja inimressursside piires. Selle põhjal koostab tegevdirektor igal aastal üldaruande projekti ning esitab selle haldusnõukogule konsulteerimiseks. Aruanne sisaldab eraldi jagu üksikasjaliku naftareostuseks valmisoleku ja reostustõrje kava rahaliste vahendite kasutamise kohta ja annab ajakohastatud ülevaate kõikide selle kava alusel rahastatud meetmete hetkeseisust. Ta kehtestab korralise hindamise menetluse, mis vastab tunnustatud kutsestandarditele;”;
c)
lõike 2 punkt g jäetakse välja;
d)
lõige 3 asendatakse järgmisega:
„3) Tegevdirektor annab vajaduse korral Euroopa Parlamendile ja nõukogule oma ülesannete täitmisest aru.
Eelkõige annab ta ülevaate olukorrast seoses mitmeaastase strateegia ja iga-aastase tööprogrammi koostamisega.”
8.
Artikkel 16 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 16
Tegevdirektori ja osakonnajuhatajate ametisse nimetamine ja ametist vabastamine
1. Tegevdirektori nimetab ametisse ja vabastab ametist haldusnõukogu. Ta nimetatakse ametisse viieks aastaks pärast artiklis 10 osutatud vaatleja arvamuse ärakuulamist, pidades silmas tema teeneid, dokumenteeritud haldus- ja juhtimisoskust ning dokumenteeritud kogemusi artiklis 1 osutatud valdkondades. Tegevdirektor nimetatakse ametisse komisjoni esitatud vähemalt kolme kandidaadiga nimekirjast, mis koostatakse Euroopa Liidu Teatajas ja mujal avaldatud osalemiskutsete põhjal korraldatud avaliku konkursi alusel. Enne ametisse määramist võib haldusnõukogu valitud kandidaadi kutsuda esinema Euroopa Parlamendi pädeva komisjoni ette, et ta vastaks selle liikmete küsimustele. Haldusnõukogu arutab ametist vabastamist komisjoni või ühe kolmandiku selle liikmete taotlusel. Haldusnõukogu võtab oma otsused ametisse nimetamiste või ametist vabastamise kohta vastu kõikide hääleõiguslike liikmete neljaviiendikulise häälteenamusega.
2. Haldusnõukogu võib komisjoni ettepaneku põhjal ja hindamisaruannet arvesse võttes pikendada ühe korra tegevdirektori ametiaega kuni neljaks aastaks. Haldusnõukogu võtab otsused vastu kõikide hääleõiguslike liikmete neljaviiendikulise häälteenamusega. Haldusnõukogu teatab tegevdirektori ametiaja pikendamise kavatsusest Euroopa Parlamendile. Ühe kuu jooksul enne ametiaja pikendamist võidakse tegevdirektor kutsuda esinema Euroopa Parlamendi pädeva komisjoni ette, et ta vastaks selle liikmete küsimustele. Kui tegevdirektori ametiaega ei pikendata, jääb ta ametisse kuni uue tegevdirektori ametisse nimetamiseni.
3. Tegevdirektorit võib abistada üks või mitu osakonnajuhatajat. Kui tegevdirektor puudub või ei saa osaleda, täidab tema kohustusi üks osakonnajuhatajatest.
4. Osakonnajuhatajad nimetatakse ametisse, pidades silmas nende teeneid, dokumenteeritud haldus- ja juhtimisoskust ning teadmisi ja kogemusi artiklis 1 osutatud valdkondades. Osakonnajuhatajad nimetab ametisse või vabastab ametist tegevdirektor, kui haldusnõukogu on selle heaks kiitnud.”
9.
Artiklit 18 muudetakse järgmiselt:
a)
lõike 1 punkt c asendatakse järgmisega:
„c)
tasud ja maksud trükiste, koolituse ja/või muude ameti pakutavate teenuste eest.”;
b)
lõige 3 asendatakse järgmisega:
„3. Tegevdirektor koostab tegevuspõhise eelarvestamise põhjal ameti järgmise aasta tulude ja kulude kalkulatsiooni eelnõu ning edastab selle koos ametikohtade kava projektiga haldusnõukogule.”;
c)
lõiked 7 ja 8 asendatakse järgmistega:
„7. Komisjon edastab tulude ja kulude kalkulatsiooni aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule (edaspidi „eelarvepädevad institutsioonid”) koos Euroopa Liidu üldeelarve projektiga.
8. Komisjon sisestab tulude ja kulude kalkulatsiooni aruandest lähtudes Euroopa Liidu üldeelarve projekti kalkulatsiooni, mida ta peab ametikohtade kava ja üldeelarvest eraldatava toetuse suurust silmas pidades vajalikuks, ning esitab selle eelarvepädevatele institutsioonidele ELi toimimise lepingu artikliga 314 ettenähtud korras, koos kirjelduse ja põhjendusega mis tahes erinevuse kohta ameti eelarvestuse ja üldeelarvest eraldatava toetuse summade vahel.”;
d)
lõige 10 asendatakse järgmisega:
„10. Haldusnõukogu kinnitab eelarve. See jõustub pärast Euroopa Liidu üldeelarve vastuvõtmist. Seda ja iga-aastast tööprogrammi muudetakse vastavalt vajadusele.”
10.
Artikkel 22 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 22
Hindamine
1. Haldusnõukogu tellib regulaarselt ja vähemalt kord iga viie aasta tagant sõltumatu välishinnangu käesoleva määruse rakendamise kohta. Komisjon teeb ametile kättesaadavaks mis tahes teabe, mida viimane nimetatud hinnangu jaoks vajalikuks peab.
2. Hindamise raames hinnatakse käesoleva määruse, ameti ja tema töömeetodite kasulikkust, asjakohasust, saavutatud lisandväärtust ja tulemuslikkust. Hinnangu andmisel võetakse arvesse sidusrühmade seisukohti nii Euroopa kui ka riigi tasandil. Eelkõige tuleks hinnangus käsitleda võimalikku vajadust muuta ameti ülesandeid. Kokkuleppel komisjoniga, pärast konsultatsioone kaasatud pooltega, annab haldusnõukogu välja erivolitusi.
3. Hindamisaruanne esitatakse haldusnõukogule, kes esitab soovitused käesoleva määruse, ameti ja tema töömeetodite muutmise kohta komisjonile. Komisjon edastab hindamise tulemused ja soovitused Euroopa Parlamendile ja nõukogule ning need avalikustatakse. Vajaduse korral lisatakse tegevuskava koos ajakavaga.”
11.
Lisatakse järgmine artikkel:
„Artikkel 22a
Eduaruanne
Hiljemalt 2. märtsiks 2018 ja võttes arvesse artiklis 22 osutatud hindamisaruannet, esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande, mis käsitleb seda, kuidas amet on täitnud talle käesoleva määrusega antud lisakohustusi, eesmärgiga teha kindlaks, kuidas ameti tegevust veel enam tõhustada ja milliseid ameti eesmärke ja ülesandeid tuleks vajaduse korral muuta.”
12.
Artikkel 23 jäetakse välja.
Artikkel 2
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Strasbourg, 15. jaanuar 2013