РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/171 НА КОМИСИЯТА
от 4 февруари 2015 година
относно някои аспекти на процедурата за лицензиране на железопътни предприятия
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. за създаване на единно европейско железопътно пространство (1), и по-специално член 17, параграф 5 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В Препоръката на Комисията от 7 април 2004 г. относно използването на общ европейски формат за лицензионните документи, издавани в съответствие с Директива 95/18/ЕО относно лицензирането на железопътните предприятия (2) бе препоръчано да се използва стандартен формат за лицензионните документи, издавани от националните лицензиращи органи.
(2)
В съответствие с член 23 от Директива 2012/34/ЕС издаваните от националните лицензиращи органи лицензи са валидни за цялата територия на ЕС. Националните лицензиращи органи следва да информират Европейската железопътна агенция за издадените лицензи, лицензите със спряно действие, отнетите или изменените лицензи, а Европейската железопътна агенция следва съответно да уведомява останалите държави членки. Използването на общ образец за лиценза би улеснило работата на националните лицензиращи органи и на Европейската железопътна агенция и би осигурило по-лесен достъп до информация за лицензите, по-специално на лицензиращите органи на други държави членки и на управителите на инфраструктура.
(3)
Цялата необходима информация, удостоверяваща че дадено железопътно предприятие е редовно лицензирано за определен вид железопътни транспортни услуги, може да бъде събрана в стандартизиран документ. Стандартният образец за лицензионен документ би улеснил публикуването на цялата съответна информация относно лицензите на уебсайта на Европейската железопътна агенция. В бъдеще би могло стандартният формат да бъде изменян в зависимост от опита при неговото използване и от възникването на потребности за допълнителна информация относно лицензите.
(4)
Възможно е условията, при които могат да бъдат изпълнени изискванията по член 22 от Директива 2012/34/ЕС във връзка с покритието на гражданската отговорност, да се различават в различните държави членки, в зависимост от националното законодателство. Данните, че железопътното предприятие е в съответствие с тези национални изисквания, следва да бъдат представени в приложение към лицензионния документ. За тази цел следва да се използва стандартният образец за това приложение. В случай че железопътното предприятие желае да изпълнява своите дейности в две или повече държави членки, покритието на гражданската отговорност във всяка от тези държави членки следва да бъде посочено в допълнително приложение, издадено от лицензиращия орган в съответната допълнителна държава членка, където железопътното предприятие желае да оперира.
(5)
Лицензиращите органи биха могли да намаляват своите административни разходи, размера на лицензионните такси и времето за вземане на решение по заявленията за лиценз, ако бързо обменят необходимите данни с други органи и други публични или частни институции.
(6)
Поради малката степен на промени в пазара в някои държави членки не се вземат лицензионни решения в течение на една или повече последователни години. В същото време високите такси биха могли да представляват препятствие за навлизането на железопътни предприятия на пазара.
(7)
Кандидатстващите за нов лиценз железопътни предприятия следва да са поставени при не по-малко благоприятни условия в сравнение със железопътните предприятия, които вече оперират на пазара.
(8)
Следва да бъдат намалени излишните административни натоварвания, налагани върху лицензиращите органи и предприятията, като стриктно се ограничат изискванията във връзка с условията, определени в Директива 2012/34/ЕС.
(9)
Лицензиращите органи не са длъжни да изискват лицензионна такса от железопътните предприятия. При все това, държавите членки могат да решат да налагат такава такса за дейностите, извършвани от лицензиращите органи при проучването на заявленията. В такъв случай лицензионната такса следва да бъде недискриминационна, да се събира реално от всички кандидатстващи за лиценз предприятия и да се базира на действителното работно натоварване на лицензиращия орган. Ако лицензионната такса надхвърля 5 000 EUR, лицензиращият орган следва да посочи в известието за плащане на таксата броя на изразходваните човекочасове и на направените разходи.
(10)
В опит да бъдат създадени равноправни условия за железопътните предприятия с Директива 2012/34/ЕС бяха отменени някои разпоредби, които не са съвместими със засилване на пазарните условия, и се изисква железопътните предприятия да бъдат застраховани или да имат адекватни гаранции при пазарни условия. Лицензиращите органи следва да бъдат приканени да проверяват, съвместно с други органи на държавите членки, прилагането на така ревизираните условия.
(11)
Предоставянето на лиценз на железопътно предприятие не трябва да зависи от това дали предприятието притежава сертификат за безопасност по член 10 от Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3).
(12)
Новите железопътни предприятия имат критично важно значение за конкуренцията, но те биха могли да имат практически трудности при представянето на документация за тяхната финансова стабилност, даваща възможност за реалистични допускания за период от 12 месеца напред, в съответствие с член 20, параграфи 1 и 2 от Директива 2012/34/ЕС. Докато по отношение на някои по-малки въздушни превозвачи законодателите на ЕС са предвидили възможност за опростено доказване съгласно член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета (4), по отношение на кандидатстващите за лиценз железопътни предприятия при процедурата за издаване на лиценз тези практически трудности могат да бъдат взети предвид чрез облекчаване на процедурата за доказване на финансова стабилност.
(13)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета, създаден съгласно член 62, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
В настоящия регламент са формулирани подробни указания за използването на общ образец за лицензионния документ. Освен това, в регламента са определени и някои аспекти на процедурата за предоставяне на лиценз.
Член 2
Определения
За целите по настоящия регламент „лицензионен документ“ означава попълненият и надлежно подписан общ образец, определен в приложение I и приложение II към настоящия регламент, който се подава в Европейската железопътна агенция.
Член 3
Употребата на общия образец за лицензионен документ
1. При издаването на лицензи съгласно глава III от Директива 2012/34/ЕС трябва да бъде използван стандартният формат, определен в приложение I и приложение II към настоящия регламент.
В случай на издаване на нов лиценз лицензиращият орган определя ЕО нотификационен номер на лиценза в съответствие с хармонизираната система за номериране, наречена Европейски идентификационен номер (EIN), както е зададена в допълнение 2 към Решение 2007/756/ЕО на Комисията (5).
Всеки път когато се издава лиценз или се изменя лиценз по начин, засягащ лицензионния документ, или се спира действието на лиценз, или той се отнема, или се заменя с временен лиценз, лицензиращият орган издава лицензионен документ въз основа на горепосочения формат.
2. Лицензиращите органи съответно уведомяват Европейската железопътна агенция в съответствие с член 24, параграф 8 от Директива 2012/34/ЕС, като предоставят копие на лицензионния документ в съответствие с договорения между тях комуникационен протокол.
3. Информацията относно финансовото покритие на гражданската отговорност по член 22 от Директива 2012/34/ЕС се посочва в приложението към лицензионния документ, като се използва стандартният формат, определен в приложение II към настоящия регламент. Приложението към лицензионния документ се прилага от издаващия лиценза орган. Номерът на това приложение трябва да е номер едно (1).
4. Чрез информацията, дадена в приложенията за отговорността, определена в приложение II към настоящия регламент, лицензиращият орган в дадена държава членка или даден управител на инфраструктура може да провери дали покритието на гражданската отговорност, направено от съответното железопътно предприятие и одобрено от други лицензиращи органи, е достатъчно в тази държава членка. Ако лицензиращият орган прецени, че размерът на покритието е недостатъчен, той може да поиска от железопътното предприятие да осигури допълнително покритие. Железопътното предприятие е длъжно да предостави на лицензиращия орган изискваната информация за неговото покритие.
5. След като лицензиращият орган бъде удовлетворен по отношение на покритието, той съответно информира Европейската железопътна агенция като актуализира съществуващо приложение, изпратено от лицензиращ орган на същата държава членка, или като добави следващо приложение към лиценза, като за тази цел използва стандартния формат съгласно приложение II към настоящия регламент и означи съответното приложение със следващия пореден номер (2, 3, 4 и т.н.).
6. Във всяко приложение, отнасящо се за отговорността, се посочват сумата, обхватът - например географският обхват или видът на услугите, началната дата и, ако е приложимо, крайната дата на покритието. Във всяко приложение се посочва нотификационният номер на лиценза, за да има ясна връзка с лицензираното железопътно предприятие. Ако бъде информиран за промяна в покритието за гражданската отговорност, лицензиращият орган издава актуализирано приложение и го изпраща на Европейската железопътна агенция.
Член 4
Лицензионни такси
Държавите членки могат да изискват лицензионна такса за прегледа на всяко заявление. Лицензионните такси трябва да се начисляват по недискриминиращ начин.
Член 5
Някои аспекти във връзка с изискванията за покритие на гражданската отговорност и адекватни гаранции
1. Лицензиращият орган публикува минимално изискваните равнища на покритието, включително в случай че размерът на този вид покритие е определен в националното законодателство.
2. Лицензиращият орган не може да изисква влизане на покритието в сила преди железопътното предприятие да започне своите влакови операции.
3. Най-късно до 25 август 2015 г. издалият лиценза лицензиращ орган трябва да изиска от всички лицензирани железопътни предприятия данни за равнището и обхвата на тяхното съществуващо покритие за отговорността в случай на произшествия освен ако те не са сключили застраховка или лицензиращият орган вече има тази информация. Също така лицензиращият орган може да изисква от железопътните предприятия съответни данни, в случай че се съмнява дали тяхното покритие съответства на изискванията по член 22 от Директива 2012/34/ЕС.
4. Ако предприятието вместо да докаже, че е адекватно застраховано, изясни че разполага с адекватни гаранции в ролята на покритие, лицензиращият орган трябва, ако е уместно след консултация с регулаторния орган, да проучи дали условията, при които предприятието е получило такива гаранции, съответстват на пазарните условия, които биха били получени от всяко друго предприятие със същото равнище на финансово състояние и рискова експозиция.
5. Ако лицензиращият орган спре действието на лиценз съгласно член 24, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС или предостави временен лиценз съгласно член 24, параграф 3 от цитираната директива, той трябва съответно да информира всички останали компетентни органи, посочени в Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета (6), за които знае, че съответното железопътно предприятие е договорило с тях изпълнението на услуги. Ако лицензиращият орган има съмнения по отношение на съответствието на гаранциите за покриване на отговорности с правилата на ЕС относно държавната помощ, той може да изпрати необходимата информация на органите, отговарящи за контрола на прилагането на правилата за държавната помощ.
Член 6
Връзка със сертификатите за безопасност
1. Предоставянето на лиценз не може да зависи от това дали съответното предприятие има сертификат за безопасност по член 10 от Директива 2004/49/ЕО.
2. Ако предприятието притежава сертификат за безопасност, лицензиращият орган не проверява при предоставянето на лиценз изискванията за сертификат за безопасност.
Член 7
Някои аспекти на процедурата за предоставяне на лиценз
1. В срок от един месец след получаването на съответно заявление, лицензиращият орган или информира предприятието, че документацията е пълна, или иска допълнителна информация. При изключителни обстоятелства този срок може да бъде удължен с две седмици, за което предприятието трябва да бъде съответно информирано. В срок от максимум един месец след като бъде получена допълнителната информация, лицензиращият орган информира предприятието дали документацията е пълна.
2. Лицензиращият орган може да изисква наличието само на такива документи, които са посочени в глава III от Директива 2012/34/ЕС, или се изискват съгласно националното законодателство. Също така, лицензиращият орган трябва да публикува списък на всички необходими документи и тяхното съдържание и не може да изисква от предприятията каквито и да са допълнителни документи. Ако списъкът е актуализиран и новият списък е публикуван, предприятията все още могат да се съобразяват с предходния списък по отношение на заявленията, подадени преди актуализацията.
3. По отношение на предприятия с годишни приходи от железопътни транспортни дейности под 5 милиона евро лицензиращият орган би могъл да смята за изпълнено изискването по отношение на способността на предприятието да посрещне своите действителни и потенциални задължения за период от 12 месеца от началото на работата в съответствие с член 20, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС, ако предприятието може да докаже, че неговият нетен капитал е поне 100 000 EUR, или възлиза на сума, съгласувана с регулаторния орган. Лицензиращият орган публикува размера на тази сума.
Член 8
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент се прилага от 16 юни 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 4 февруари 2015 година.
KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) 2015/171,
4. veebruar 2015,
mis käsitleb raudteeveo-ettevõtjate tegevuslubade väljaandmise korra teatavaid aspekte
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta direktiivi 2012/34/EL, millega luuakse ühtne Euroopa raudteepiirkond, (1) eriti selle artikli 17 lõiget 5,
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjoni 7. aprilli 2004. aasta soovituses, mis käsitleb ühtse Euroopa vormi kasutamist litsentside puhul, mis väljastatakse vastavalt nõukogu direktiivile 95/18/EÜ raudteeveo-ettevõtjate litsentseerimise kohta, (2) soovitati kasutada riiklike tegevusluba väljaandvate asutuste välja antavate tegevuslubade jaoks standardvormi.
(2)
Direktiivi 2012/34/EL artikli 23 kohaselt kehtivad riikliku tegevusluba väljaandva asutuse välja antud tegevusload kogu liidu territooriumil. Riiklikud tegevusluba väljaandvad asutused peaksid teavitama Euroopa Raudteeagentuuri tegevuslubade väljaandmisest, peatamisest, tühistamisest ja muutmisest ning Euroopa Raudteeagentuur peaks sellest teavitama teisi liikmesriike. Tegevusloa ühtne vorm hõlbustaks riiklike tegevusluba väljaandvate asutuste ja Euroopa Raudteeagentuuri tööd ning võimaldaks kõikidele huvitatud osalistele, eelkõige teiste liikmesriikide tegevusluba väljaandvatele asutustele ja taristuettevõtjatele, lihtsamat juurdepääsu tegevuslube käsitlevale teabele.
(3)
Kogu vajalik teave, mis kinnitab, et asjaomasele raudteeveo-ettevõtjale on antud tegevusluba konkreetset liiki raudteeveoteenuse osutamiseks, on võimalik esitada standarditud dokumendi kujul. Tegevusloa dokumendi standardvormi kasutamine hõlbustaks kogu asjakohase tegevuslube käsitleva teabe avaldamist Euroopa Raudteeagentuuri veebisaidil. Tulevikus võib standardvormi muuta, lähtudes selle kasutamisest saadavatest kogemustest ning sõltuvalt vajaduse tekkest lisateabe esitamiseks loal.
(4)
Tingimused, mille alusel täidetakse direktiivi 2012/34/EL artiklis 22 osutatud nõuded tsiviilvastutuse tagamisele, võivad liikmesriigiti erineda sõltuvalt siseriiklikust õigusest. Tõendid selle kohta, et raudteeveo-ettevõtja täidab kõnealused riiklikud nõuded, tuleks esitada tegevusloa dokumendi lisas. Tõendite esitamiseks tuleks kasutada lisa standardvormi. Kui raudteeveo-ettevõtja soovib tegutseda kahes või enamas liikmesriigis, tuleks igas kõnealuses liikmesriigis tsiviilvastutuse tagamist käsitlev teave esitada täiendavas lisas, mille koostab selle liikmesriigi tegevusluba väljaandev asutus, kus raudteeveo-ettevõtja soovib täiendavalt tegutseda.
(5)
Tegevusluba väljaandvatel asutustel võib vajalike andmete kiire vahetamine teiste asutuste ja muude avalik-õiguslike või eraõiguslike üksustega võimaldada kahandada halduskulusid ja tegevusloa väljaandmise tasu ning vähendada tegevusloa taotluse kohta otsuse tegemisele kuluvat aega.
(6)
Kuna turg on vähemuutlik, siis ei tee teatavad tegevusluba väljaandvad asutused mõnikord ühe aasta või mitme järjestikuse aasta jooksul ühtki tegevusloa väljaandmise otsust. Samas võivad suured tasud takistada raudteeveo-ettevõtjaid turule sisenemast.
(7)
Uut tegevusluba taotlevate raudteeveo-ettevõtjate jaoks kehtivad tegevusloa väljaandmise tingimused ei tohiks olla vähem soodsad turul juba tegutsevate raudteeveo-ettevõtjate jaoks kehtivatest tingimustest.
(8)
Tegevusluba väljaandvate asutuste ja ettevõtjate tarbetut halduskoormust tuleks vähendada nõuete piiramisega, mille tulemusena kohaldataks üksnes direktiivis 2012/34/EL sätestatud tingimusi.
(9)
Tegevusluba väljaandvatel asutustel ei ole kohustust nõuda raudteeveo-ettevõtjalt tasu tegevusloa väljaandmise eest. Liikmesriigid võivad siiski otsustada kehtestada sellise tasu töö eest, mida tegevusluba väljaandev asutus taotluse läbivaatamisel tegi. Sellisel juhul peaks tegevusloa väljaandmise eest võetav tasu olema mittediskrimineeriv, seda tuleks sisse nõuda kõigilt tegevusluba taotlevatelt ettevõtjatelt ning tasu suurus peaks põhinema väljaandva asutuse tegelikul töökoormusel. Kui tegevusloa eest nõutava tasu summa ületab 5 000 eurot, peaks tegevusluba väljaandev asutus tasu makseteates ära näitama taotlusega seotud töötunnid ja kulutused.
(10)
Et pakkuda raudteeveo-ettevõtjatele võrdseid tingimusi, on direktiiviga 2012/34/EL tunnistatud kehtetuks teatavad korraldused, mis ei ole kooskõlas turutingimuste täiustamisega; sellest tulenevalt peavad raudteeveo-ettevõtjad olema kindlustatud või peab neil olema turutingimustel hangitud piisav garantii. Tegevusluba väljaandvaid asutusi tuleks kutsuda üles kontrollima läbivaadatud tingimuste rakendamist koostöös liikmesriikide muude ametiasutustega.
(11)
Tegevusloa andmine raudteeveo-ettevõtjale ei tohiks sõltuda sellest, kas kõnealusel ettevõtjal on Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/49/EÜ (3) artiklis 10 osutatud ohutustunnistus.
(12)
Uute raudteeveo-ettevõtjate lisandumine on konkurentsi jaoks väga oluline, kuid neil võib olla praktilisi probleeme oma finantssuutlikkuse sellisel tõendamisel, mis võimaldab teha realistlikke eeldusi järgmist 12 kuud hõlmava ajavahemiku kohta vastavalt direktiivi 2012/34/EL artikli 20 lõigetele 1 ja 2. ELi seadusandjad on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1008/2008 (4) artikli 5 lõikega 3 kehtestanud teatavate väikeste lennuettevõtjate jaoks lihtsustatud tõendamiskorra; seega võiks eelnimetatud praktilisi probleeme arvesse võtta ka raudteeveo-ettevõtjate taotlusmenetluse puhul ning sellest lähtuvalt võiks leevendada tegevusluba taotlevate raudteeveo-ettevõtjate finantssuutlikkuse tõendamise tingimusi.
(13)
Käesolevas määruses sätestatud meetmed on kooskõlas direktiivi 2012/34/EL artikli 62 lõike 1 alusel moodustatud komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Sisu
Käesoleva määrusega sätestatakse tegevusloa dokumendi ühtse vormi kasutamise üksikasjad. Samuti sätestatakse määruses tegevusloa andmise menetluse teatavad aspektid.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas määruses käsitatakse mõistet „tegevusloa dokument” kui käesoleva määruse I ja II lisale vastavalt täidetud ja nõuetekohaselt allkirjastatud ühtset vormi, mis esitatakse Euroopa Raudteeagentuurile.
Artikkel 3
Tegevusloa dokumendi ühtse vormi kasutamine
1. Direktiivi 2012/34/EL III peatüki kohaselt välja antud tegevuslubade puhul kasutatakse käesoleva määruse I ja II lisas sätestatud standardvormi.
Uue tegevusloa väljaandmisel määrab tegevusluba väljaandev asutus EÜ tegevusloa numbri kooskõlas ühtlustatud nummerdamissüsteemi koodiga, mida nimetatakse Euroopa tunnusnumbriks, nagu on sätestatud komisjoni otsuse 2007/756/EÜ (5) liites 2.
Iga kord, kui tegevusluba antakse, seda tegevusloa dokumendi seisukohast asjaomasel viisil muudetakse või tegevusluba peatatakse, tühistatakse või asendatakse ajutise tegevusloaga, koostab tegevusluba väljaandev asutus kõnealusel vormil põhineva tegevusloa dokumendi.
2. Tegevusluba väljaandvad asutused teavitavad Euroopa Raudteeagentuuri vastavalt direktiivi 2012/34/EL artikli 24 lõikele 8, esitades tegevusloa dokumendi koopia nende vahel kokku lepitud teabevahetusprotokollis sätestatud viisil.
3. Direktiivi 2012/34/EL artiklis 22 osutatud tsiviilvastutuse finantskatet käsitlev teave esitatakse tegevusloa dokumendi lisas käesoleva määruse II lisas sätestatud standardvormi kasutades. Tegevusluba väljaandev asutus lisab tegevusloa dokumendile lisa. Kõnealune lisa tähistatakse numbriga üks (1).
4. Käesoleva määruse II lisas sätestatud vastutust käsitlevates lisades esitatud teabe põhjal võib konkreetse liikmesriigi tegevusluba väljaandev asutus või taristuettevõtja kontrollida, kas raudteeveo-ettevõtja tsiviilvastutuse kate, mille on heaks kiitnud teised tegevusluba väljaandvad asutused, on piisav selles konkreetses liikmesriigis. Kui tegevusluba väljaandev asutus teeb kindlaks, et kindlustuskate ei ole piisav, siis võib ta nõuda, et raudteeveo-ettevõtja hangiks täiendava kindlustuskatte. Raudteeveo-ettevõtja esitab tegevusluba väljaandvale asutusele nõutud teabe oma kindlustuskatte kohta.
5. Kui tegevusluba väljaandev asutus on kindlustuskattega rahul, siis teavitab ta sellest Euroopa Raudteeagentuuri ning ajakohastab olemasolevat lisa, mille on edastanud sama liikmesriigi tegevusluba väljaandev asutus, või lisab tegevusloale täiendava lisa, kasutades käesoleva määruse II lisas sätestatud ühtset vormi, ning määrab kõnealusele lisale järgmise järjekorranumbri (2, 3, 4 jne).
6. Igas vastutust käsitlevas lisas märgitakse ära kindlustuskatte summa, ulatus (näiteks geograafiline ulatus või teenuseliigid) ning kindlustuskatte alguskuupäev ja vajaduse korral aegumistähtaeg. Tegevusloa number on ära märgitud igas lisas, et luua selge seos raudteeveo-ettevõtjaga, kellele tegevusluba on antud. Kui tegevusluba väljaandvat asutust teavitatakse tsiviilvastutuse tagamist käsitlevast muudatusest, kehtestab ta ajakohastatud lisa ning edastab selle Euroopa Raudteeagentuurile.
Artikkel 4
Tegevusloa eest nõutav tasu
Liikmesriigid võivad nõuda iga taotluse läbivaatamise eest tegevusloa menetlemise tasu. Tegevusloa eest nõutavat tasu kohaldatakse mittediskrimineerivalt.
Artikkel 5
Tsiviilvastutuse kindlustuskatte ja piisava garantii kohta kehtivate nõuete teatavad aspektid
1. Tegevusluba väljaandev asutus avaldab teabe kindlustuskatte minimaalse nõutava taseme kohta ning näitab ära, millistes siseriiklikes õigusaktides on kõnealust kindlustuskatte summat käsitletud.
2. Tegevusluba väljaandev asutus ei tohi nõuda, et kindlustuskate hakkaks kehtima enne seda, kui raudteeveo-ettevõtja alustab rongide käitamist.
3. Hiljemalt 25. augustiks 2015 nõuab tegevusloa andnud tegevusluba väljaandev asutus kõigilt tegevusloa saanud raudteeveo-ettevõtjatelt tõendeid nende kindlustuskatte kohta seoses vastutusega õnnetusjuhtumite korral, välja arvatud juhul, kui nad on sõlminud kindlustuslepingu või kui asutusel juba on kõnealune teave. Samuti võib tegevusluba väljaandev asutus raudteeveo-ettevõtjatelt selliseid tõendeid nõuda juhul, kui ta kahtleb selles, kas ettevõtja kindlustuskate vastab direktiivi 2012/34/EL artiklis 22 osutatud nõuetele.
4. Kui ettevõtja ei tõenda piisava kindlustuse olemasolu, kuid tõendab, et tal on piisav garantii kahjude katmiseks, uurib tegevusluba väljaandev asutus (vajaduse korral pärast reguleeriva asutusega konsulteerimist), kas ettevõtja garantii omandamise tingimused vastavad turutingimustele, mis oleksid kehtinud mis tahes muu ettevõtja jaoks, kelle finantsseisund ja riskipositsioon on sarnased.
5. Kui tegevusluba väljaandev asutus peatab tegevusloa vastavalt direktiivi 2012/34/EL artikli 24 lõikele 1 või annab ajutise tegevusloa vastavalt nimetatud direktiivi artikli 24 lõikele 3, siis teavitab ta kõiki muid Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1370/2007 (6) osutatud pädevaid asutusi, kellega raudteeveo-ettevõtja on tema teada teenuslepingu sõlminud. Kui tegevusluba väljaandev asutus kahtleb, kas ettevõtja vastutuskindlustuse garantiid on kooskõlas liidu riigiabi eeskirjadega, võib ta vajaliku teabe edastada kõnealuste riigiabi eeskirjade kontrolli eest vastutavatele asutustele.
Artikkel 6
Seosed ohutustunnistustega
1. Tegevusloa andmine ei tohi sõltuda sellest, kas ettevõtjal on direktiivi 2004/49/EÜ artiklis 10 osutatud ohutustunnistus.
2. Kui ettevõtjal on ohutustunnistus, siis ei kontrolli tegevusluba väljaandev asutus tegevusluba andes ohutustunnistuse nõudeid.
Artikkel 7
Tegevusloa andmise menetluse teatavad aspektid
1. Ühe kuu jooksul pärast taotluse saamist teatab tegevusluba väljaandev asutus ettevõtjale, et toimik on täielik, või palub esitada asjakohast lisateavet. Nimetatud tähtaega võib erandlikel asjaoludel pikendada kahe nädala võrra ning ettevõtjat teavitatakse tähtaja pikendamisest. Pärast lisateabe saamist teatab tegevusluba väljaandev asutus ettevõtjale hiljemalt ühe kuu jooksul, kas toimik on täielik.
2. Tegevusluba väljaandev asutus võib nõuda ainult direktiivi 2012/34/EL III peatükis osutatud või siseriiklike õigusaktide alusel nõutavate dokumentide esitamist. Tegevusluba väljaandev asutus avaldab loetelu kõikidest dokumentidest ja nende sisust ega nõua ettevõtjatelt täiendavaid dokumente. Kui avaldatakse ajakohastatud loetelu, siis võivad ettevõtjad juhinduda eelmisest loetelust nende taotluste puhul, mis esitati enne loetelu ajakohastamist.
3. Ettevõtjate puhul, kelle raudteeveost saadav aastatulu on vähem kui 5 miljonit eurot, võib tegevusluba väljaandev asutus pidada täidetuks direktiivi 2012/34/EL artikli 20 lõike 1 kohase nõude, mille kohaselt ettevõtja peab olema võimeline täitma 12 kuu jooksul pärast tegevuse alustamist oma tegelikke ja võimalikke kohustusi, kui ettevõtja suudab tõendada, et tema netokapital on vähemalt 100 000 eurot või moodustab reguleeriva asutusega kokku lepitud summa. Tegevusluba väljaandev asutus avaldab teabe nõutava summa suuruse kohta.
Artikkel 8
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolevat määrust kohaldatakse alates 16. juunist 2015.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 4. veebruar 2015