РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 16 октомври 2014 година
за определяне на правилата за изпълнение на Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета относно Механизъм за гражданска защита на Съюза и за отмяна на решения 2004/277/ЕО, Евратом и 2007/606/ЕО, Евратом на Комисията
(нотифицирано под номер С(2014) 7489)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/762/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно Механизъм за гражданска защита на Съюза (1), и по-специално член 32, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
Общата цел на Механизма за гражданска защита на Съюза („Механизма на Съюза“) е да подсили сътрудничеството между Съюза и държавите членки и да улесни координацията в областта на гражданската защита с оглед подобряване на ефективността на системите за превенция, готовност и реагиране при природни и причинени от човека бедствия.
(2)
Тъй като във всеки един момент може да настъпи бедствие, Координационният център за реагиране при извънредни ситуации (ERCC), създаден съгласно член 7 от Решение № 1313/2013/ЕС, следва да поддържа тесен контакт с точките за контакт на държавите членки по всяко време.
(3)
Общата система за комуникация и информация при извънредни ситуации (CECIS) представлява важен елемент от Механизма на Съюза, защото следва да гарантира автентичността, интегритета и поверителността на информацията, която се обменя между държавите членки при обичайни условия и в извънредни ситуации. Следва да бъде създадена отделна версия на CECIS, която осигурява достъп до секретариатите на регионалните морски конвенции и трети държави, които споделят регионално море със Съюза, с оглед на специфичните характеристики на реагирането при замърсяване на морската среда.
(4)
За да се гарантира оперативна ефективност, следва да се определят минимални изисквания за модулите, другите способности за реагиране и експертите, определени съгласно член 9, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС, както и за техните оперативни изисквания, функциониране и оперативна съвместимост, както е предвидено в член 9, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС. По-специално модулите следва да бъдат в състояние да работят самостоятелно през определен период от време, да се разполагат бързо и да бъдат оперативно съвместими. Необходими са мерки на равнище ЕС и държави членки с оглед повишаване на оперативната съвместимост на модулите.
(5)
Следва да се установят и редовно да се актуализират цели по отношение на способностите за Европейския капацитет за реагиране при извънредни ситуации (EERC), за да се осигури достатъчен брой от всички необходими видове модули, други способности за реагиране и експерти, които да бъдат на разположение за използване съгласно Механизма на Съюза. Следва да се установят и редовно да се актуализират изисквания за качество и оперативна съвместимост, за да се гарантира единно минимално равнище на качество и оперативна съвместимост на всички способности, включени в EERC.
(6)
Следва да бъде установена процедура за сертифициране и регистриране, включваща елементи на самостоятелна оценка, за да се гарантира, че способностите, включени в доброволното обединяване, отговарят на всички необходими изисквания и при необходимост за тях може да се използва ограничено съфинансиране от Съюза за „разходи за адаптирането“. Освен това тази процедура за сертифициране и регистриране следва да гарантира адекватен географски баланс на способностите в съответствие с местоположението на рисковете и при нея да се отчита участието на всички заинтересовани държави членки.
(7)
Установяването на потенциални пропуски в способностите за реагиране в рамките на EERC следва да позволи на Комисията и държавите членки да определят заедно къде няма на разположение подходящи способности, включени или не в рамките на доброволното обединяване. Държавите членки, които отстраняват пропуските поотделно или чрез консорциуми, следва да могат да се възползват от ограничено съфинансиране от Съюза, при условие че това е разходоефективно и се потвърждава от оценки на риска.
(8)
За да се развие функционирането на EERC, ограничени средства за съфинансиране от Съюза чрез рамкови договори, рамкови споразумения за партньорство или други сходни договорености следва да подпомогнат достъпа на държавите членки до допълнителни способности за преодоляване на временни недостатъци при извънредни бедствия, т.е. бедствия с характер и величина, които не могат да се очакват с основание и за които не могат да бъдат подготвени. Тези способности следва да бъдат включени в доброволното обединяване за разгръщане съгласно Механизма на Съюза.
(9)
Програмата за обучение на Механизма на Съюза продължава да представлява важен елемент за готовността на персонала, отговарящ за гражданската защита и управлението на бедствия, разположен съгласно Механизма на Съюза. В съответствие с обхвата, определен в член 13, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС, тя следва да включва етапите на превенция, готовност и реагиране.
(10)
Програмата за учения на Механизма на Съюза следва да продължи да изпълнява своята важна роля за практическата готовност за разполагане чрез включване на Механизма на Съюза и споделяне на поуките, извлечени от действията в областта на гражданската защита, проведени по линия на Механизма на Съюза. Програмата за учения следва да се ръководи от стратегическа рамка, в която се определят целите и ролите на ученията по линия на Механизма на Съюза, както и от конкретни приоритети, включени в годишните работни програми.
(11)
Следва да бъде установен систематичен, целенасочен и съгласуван подход за събиране, анализ, разпространение и прилагане на извлечените поуки, като се обхване цялостният цикъл на управление при бедствия.
(12)
В рамките на Механизма на Съюза е важно да се установят ясни оперативни процедури за реагиране на бедствия съгласно Механизма, за да се гарантира ефективна помощ в случай на бедствия, включително за съответните международни организации, определени съгласно член 16, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС.
(13)
За да се създадат условия за максимална ефективност и ефикасност на Механизма на Съюза, всяка поискана и предложена помощ следва да бъде възможно най-конкретна и да включва цялата необходима информация.
(14)
За да се гарантира ефективна координация на помощта, ERCC следва да сподели своята оценка на критичните нужди и своите препоръки за разполагане на способности от доброволното обединяване с всички държави членки и да разработи подходящи планове за разполагане за всяко искане за помощ. Подборът на способностите от доброволното обединяване следва да се основава на конкретни и обективни критерии, като отдаването на приоритет следва да се оцени в контекста на настоящите оперативни нужди.
(15)
За да се подобри, когато е целесъобразно, времето за реагиране по линия на Механизма на Съюза, държавите членки следва да сключат необходимите предварителни договорености за разполагането на техните способности, регистрирани в доброволното обединяване.
(16)
Наличието на технически експерти, експерти за оценка и експерти за координация, включително ръководители на екипи, представлява важен елемент на Механизма на Съюза. Следва да бъдат определени задачите и функциите на експертите, както и процедурата за тяхното разполагане.
(17)
В член 23 от Решение № 1313/2013/ЕС се определят специални разпоредби за осигуряване на подкрепа за транспорта в случай на бедствие, за да се улесни бързото и ефективно реагиране с помощта на Механизма на Съюза. Трябва да се установят правила и процедури за исканията, които държавите членки отправят за получаване на финансова помощ от Съюза, представляваща подкрепа за транспорта за засегнатата държава, както и за обработването на тези искания от страна на Комисията.
(18)
За целите на прозрачността, съгласуваността и ефективността е необходимо да се установи каква информация следва да се предоставя в исканията за подкрепа за транспорта и свързаните с тях отговори от държавите членки и Комисията.
(19)
В случай че може да бъде предоставена финансова помощ от Съюза в съответствие с Решение № 1313/2013/ЕС, държавите членки следва да могат да избират дали да поискат безвъзмездни средства или транспортна услуга.
(20)
Следва да се отменят решения 2004/277/ЕО, Евратом (2) и 2007/606/ЕО, Евратом (3) на Комисията.
(21)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са съгласувани със становището на Комитета за гражданска защита,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
ГЛАВА 1
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
В настоящото решение се определят подробни правила за прилагането на Решение № 1313/2013/ЕС, що се отнася до:
а)
взаимодействието между Координационния център за реагиране при извънредни ситуации (ERCC) и точките за контакт на държавите членки;
б)
компонентите на Общата система за комуникация и информация при извънредни ситуации (CECIS), както и организацията на споделянето на информация чрез CECIS;
в)
определянето на модулите, другите способности за реагиране и експертите, както и оперативните изисквания за функционирането и оперативната съвместимост на модулите, включително техните задачи, способности, основни компоненти, самостоятелност и изпращане;
г)
целите по отношение на способностите, изискванията за качеството и оперативната съвместимост, както и процедурата за сертифициране и регистриране, необходими за функционирането на EERC, включително финансовите договорености;
д)
откриване и отстраняване на пропуски в EERC;
е)
организацията на програмата за обучение, рамката за ученията и програмата за отчитане на извлечените поуки;
ж)
оперативните процедури за реакция при бедствия в рамките на Съюза и извън него, включително идентифицирането на съответните международни организации;
з)
процедурата за изпращане на експертните екипи;
и)
организацията на подпомагането за превоза на помощта.
Член 2
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
1)
„страна заявител на помощта“ означава държава членка или трета държава, засегната от бедствие или непосредствена заплаха от бедствие или очакваща да бъде засегната от непосредствена заплаха от бедствие, както и Организацията на обединените нации и нейните агенции, както и другите съответни международни организации, както е посочено в приложение VII;
2)
„помощ в областта на гражданската защита“ означава екипи, експерти или модули, предвидени за гражданска защита, заедно с тяхното оборудване, както и помощни материали или доставки, необходими за ограничаване на непосредствените последствия от бедствието;
3)
„буферни способности“ означава способности за реагиране при бедствия, наличието на и бързия достъп до които се съфинансират съгласно член 21, параграф 2, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС;
4)
„спасителни екипи“ означава човешките и материални ресурси, включително модулите, определени от една или повече държави членки за операции в областта на гражданската защита;
5)
„екип за техническа помощ и подкрепа“ означава човешките и материални ресурси, определени от една или повече държави членки за изпълнение на помощни задачи, както е посочено в приложение II.
ГЛАВА 2
КООРДИНАЦИОНЕН ЦЕНТЪР ЗА РЕАГИРАНЕ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ (ERCC)
Член 3
Взаимодействие на ERCC с точките на контакт на държавите членки
1. Всяка държава членка определя национална точка за контакт за ERCC, която е на разположение 24 часа дневно, седем дни седмично. Определянето се извършва, чрез използване на формуляра образец за държавите, посочен в приложение I.
2. ERCC поддържа тесен контакт с точките за контакт на държавите членки с цел изпълнение на обичайните си задължения и за извършване на операции за реагиране при бедствия, както е предвидено в настоящото решение и в Решение № 1313/2013/ЕС.
ГЛАВА 3
ОБЩА СИСТЕМА ЗА КОМУНИКАЦИЯ И ИНФОРМАЦИЯ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ (CECIS)
Член 4
Слоеве на CECIS
CECIS включва следните три компонента:
а)
мрежови слой, който свързва компетентните органи и точките за контакт в държавите членки и ERCC;
б)
приложен слой, който обхваща базите данни и други информационни системи, необходими за функционирането на Механизма на Съюза, и по-специално тези, които са необходими за:
i)
съобщаване на известия;
ii)
гарантиране на комуникациите и споделянето на информация между ERCC, компетентните органи и точките за контакт;
iii)
разпространение на извлечените поуки от операциите;
в)
елемент за сигурност, който обхваща съвкупността от необходимите системи, правила и процедури, за да се гарантира автентичността, интегритета и поверителността на данните, съхранявани във и обменяни чрез CECIS.
Член 5
Информационна сигурност
1. В рамките на CECIS може да се борави с документи, бази данни и информационни системи по сигурен начин посредством мрежата за защитени трансевропейски телематични услуги между администрациите (sTESTA) или съпоставима мрежа.
2. Документи и информация с ниво на класификация за сигурност „ПОВЕРИТЕЛНА ИНФОРМАЦИЯ НА ЕС“ или по-високо се предават в съответствие със специални договорености между автора и получателя/получателите, както е посочено в Решение 2001/844/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията (4).
Член 6
Информация и актуализация
1. Държавите членки представят на Комисията съответната информация, като използват формуляра образец за държавите, посочен в приложение I.
2. Държавите членки предоставят информация относно точките за контакт и при необходимост други служби, които следва да предприемат действия при природни, технологични и радиационни или екологични бедствия, включително замърсяване на морската среда.
3. Държавите членки незабавно уведомяват Комисията за всички промени в информацията, посочена в параграфи 1 и 2.
4. Базата данни CECIS съдържа специален раздел с информация относно регистрацията и наличността на способности за реагиране в EERC. Комисията гарантира постоянен достъп за националните точки за контакт в областта на гражданската защита.
5. Държавите членки гарантират, че специалният раздел в базата данни CECIS винаги е актуален по отношение на наличността и всички необходими фактически данни относно съответните характеристики на всички регистрирани способности за реагиране в EERC.
6. По целесъобразност държавите членки могат да осигурят на други подходящи национални органи достъп до CECIS, позволяващ само четене.
Член 7
Потребителска група на CECIS
Потребителска група, съставена от посочени от държавите членки представители, подпомага Комисията при валидирането, изпитването и допълнителното развитие на CECIS.
Член 8
Прилагане и допълнително развитие
1. Комисията управлява и доразвива CECIS, като отчита нуждите и изискванията на държавите членки.
2. Държавите членки изграждат подходяща ИТ среда за CECIS на своята територия в съответствие с поетите ангажименти, като използват формуляра образец за държавите, посочен в приложение I.
Член 9
CECIS за замърсяване на морската среда
1. Комисията гарантира създаването на специализирано приложение на CECIS за замърсяване на морската среда, до което държавите членки и Европейската агенция по морска безопасност могат да осъществят достъп в интернет и което отразява специфичните характеристики на реагирането при морски инциденти.
2. Приложението е достъпно в интернет и за трети държави, които споделят регионално море със Съюза. В отделни случаи може да се предоставя достъп и на секретариатите на регионалните морски конвенции.
ГЛАВА 4
МОДУЛИ, ЕКИПИ ЗА ТЕХНИЧЕСКА ПОМОЩ И ПОДКРЕПА, ДРУГИ СПОСОБНОСТИ ЗА РЕАГИРАНЕ И ЕКСПЕРТИ
Член 10
Регистриране на модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране и експерти
1. Държавите членки регистрират своите модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране и експерти, определени в съответствие с член 9, параграф 6 от Решение № 1313/2013/ЕС, в базата данни CECIS.
2. Модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите, предварително определени за EERC, се регистрират в специален раздел на базата данни CECIS.
3. При необходимост информацията, посочена в параграфи 1 и 2, се актуализира.
Член 11
Състав на модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите
1. Модулите и екипите за техническа помощ и подкрепа могат да бъдат съставени от ресурси, осигурени от една или повече държави членки.
2. Когато даден модул или екип за техническа помощ и подкрепа се състои от повече от един компонент, разполагането на този модул или екип за техническа помощ и подкрепа при операция може да бъде ограничено до компонентите, които са необходими за тази операция.
Член 12
Самостоятелност на модулите
1. Следните елементи на самостоятелност се прилагат по отношение на всеки модул, както е посочено в приложение II:
а)
подходящ подслон за преобладаващия тип време;
б)
захранване с електроенергия и осветление, покриващо потреблението на базата на операцията и на оборудването, необходимо за изпълнение на мисията;
в)
санитарни и хигиенни съоръжения, предназначени за персонала на модула;
г)
наличност на храна и вода за персонала на модула;
д)
медицински или парамедицински персонал, съоръжения и доставки за персонала на модула;
е)
съхранение и поддръжка на оборудването на модула;
ж)
оборудване за комуникация със съответните партньори, особени тези, които отговарят за координацията на място;
з)
местен транспорт;
и)
логистика, оборудване и персонал, които дават възможност за сформиране на база на операциите и започване на мисията без излишно забавяне след пристигането на място.
2. Изпълнението на изискванията за самостоятелност се гарантира от предлагащата държава членка чрез някой от следните елементи:
а)
включване в модула на необходимия персонал, оборудване и консумативи;
б)
постигане на необходимите договорености на мястото на операцията;
в)
извършване на необходимата предварителна подготовка за съчетаване на несамостоятелен екип за намеса с екип за осигуряване на техническа помощ и подкрепа с оглед постигане на съответствие с изискванията, посочени в член 13, преди регистрирането на въпросния модул в съответствие с член 10, параграф 1.
3. Периодът, за който трябва да се гарантира самостоятелност при започването на мисията, не може да бъде по-кратък от някой от следните периоди:
а)
96 часа;
б)
периодите, определени в приложение II.
Член 13
Изисквания за модулите и екипите за техническа помощ и подкрепа
1. Модулите отговарят на общите изисквания, определени в приложение II.
2. Екипите за техническа помощ и подкрепа отговарят на общите изисквания, определени в приложение II.
3. Общите изисквания, определени в приложение II, подлежат на периодичен преглед.
4. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че:
а)
модулите могат да работят с други модули;
б)
екипите за техническа помощ и подкрепа могат да работят с други екипи за техническа помощ и подкрепа и със съответните участници на място;
в)
компонентите на модулите могат да работят заедно като един модул;
г)
компонентите на екипите за техническа помощ и подкрепа могат да работят заедно като един екип за техническа помощ и подкрепа;
д)
когато модулите за гражданска защита и екипите за техническа помощ и подкрепа се разполагат извън ЕС, те са в състояние да работят с международни способности за реагиране при бедствия, които подпомагат засегнатата държава;
е)
ръководителите, техните заместници и служителите за свръзка на модулите и екипите за техническа помощ и подкрепа участват в подходящи курсове за обучение и учения, организирани от Комисията, както е определено в членове 26-32.
ГЛАВА 5
РАЗВИТИЕ НА ЕВРОПЕЙСКИ КАПАЦИТЕТ ЗА РЕАГИРАНЕ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ (EERC) ПОД ФОРМАТА НА ДОБРОВОЛНО ОБЕДИНЯВАНЕ
Член 14
Цели по отношение на способностите
1. Целите по отношение на способностите в рамките на EERC са определени в приложение III.
2. Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява адекватността на целите по отношение на способностите поне на всеки две години и при необходимост ги преразглежда въз основа на установените рискове в националните оценки на риска или други подходящи национални или международни източници на информация.
3. Държавите членки представят на Комисията съответната информация относно рисковете, която е необходима за оценката на целите по отношение на способностите.
Член 15
Изисквания за качество и оперативна съвместимост
1. Изискванията за качество и оперативна съвместимост, посочени в приложение IV, се прилагат по отношение на модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите в рамките на EERC.
2. Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява адекватността на изискванията за качество и оперативна съвместимост поне на всеки две години и при необходимост ги преразглежда. Изискванията за качество се основават на установени международни стандарти, когато съществуват такива.
Член 16
Процедура за сертифициране и регистриране
1. Процедурите за сертифициране и регистриране, посочени в параграфи 2-8, се прилагат по отношение на модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите в рамките на EERC.
2. Сертифицирането и регистрирането са обвързани със спазване на изискванията за качество, определени в приложение IV, с изключение на буферните способности, по отношение на които се прилага член 25, параграф 3.
3. Държавите членки, които предлагат конкретен модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт за включване в EERC, предоставят информацията, посочена в приложение V.
4. Комисията оценява дали въпросният модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт може да бъде разгледан с оглед включване в EERC и незабавно съобщава своите заключения на съответната държава членка. В своята оценка Комисията оценява по-специално дали са изпълнени изискванията за качество, целите по отношение на способностите, пълнотата на предоставената информация, географската близост и участието на всички държави членки, както и други съответни фактори, които определя предварително и които са приложими към всички съпоставими модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране или експерти.
5. Ако въпросният модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт може да бъде разгледан с оглед включване в EERC, Комисията предприема процедурата за сертифициране на същия въз основа на предоставената информация и всякаква допълнителна информация, която Комисията може да поиска от органа на съответната държава членка. В случай че въз основа на наличната информация Комисията счете, че изискванията за качество и оперативна съвместимост са изпълнени, тя може да регистрира модула, екипа за техническа помощ и подкрепа, другата способност за реагиране или експерта в доброволното обединяване.
6. Комисията съобщава писмено на органа на съответната държава членка своята оценка относно необходимото обучение, учения и/или работни срещи и други съответни условия за сертифициране и регистриране.
7. Ако са изпълнени всички условия за сертифициране, Комисията обявява съответния модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт за сертифициран за EERC и съобщава това на държавата членка.
8. Сертифицирането на модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт следва да подлежи на повторна оценка най-късно след три години, ако активът бъде представен за повторно регистриране в EERC.
9. Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява адекватността на процедурата за сертифициране и регистриране поне на всеки две години и при необходимост я преразглежда.
Член 17
Финансови договорености за разходи за адаптиране
1. Държавите членки могат да поискат безвъзмездни средства за финансиране на разходите за адаптиране поотделно за всеки модул, екип за техническа помощ и подкрепа или друга способност за реагиране, без да е необходимо Комисията да публикува покана за представяне на предложения. Разходите за адаптиране обхващат разходните елементи, посочени в член 21, параграф 2, буква в) от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. За обосновка на своите искания държавите членки представят на Комисията планове за изпълнение за разходите за адаптиране, включително прогнозни разходи и график.
3. Комисията оценява и, когато съответните изисквания са спазени, одобрява плановете за изпълнение, посочени в параграф 2, като посочва кои от съответните разходи са допустими като разходи за адаптиране.
4. След оценяване на искането Комисията взема решение дали да предостави безвъзмездните средства.
5. Държавите членки съобщават на Комисията подробности относно направените разноски във връзка с разходите за адаптиране.
ГЛАВА 6
ОТСТРАНЯВАНЕ НА ПРОПУСКИТЕ В СПОСОБНОСТИТЕ ЗА РЕАГИРАНЕ
Член 18
Мониторинг на напредъка към постигане на целите по отношение на способностите
Комисията в сътрудничество с държавите членки осъществява постоянен мониторинг на напредъка към постигане на целите по отношение на способностите, като взема под внимание определените съгласно член 20 способности и редовно информира държавите членки относно своята оценка на постигнатия напредък. Комисията съобщава на държавите членки необходимите подробности относно всички оставащи пропуски в способностите за реагиране.
Член 19
Процедура за установяване на пропуски в способностите за реагиране
1. Като част от мониторинга на напредъка към постигане на целите по отношение на способностите Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява разликата между регистрираните способности на държавите членки в EERC и целите по отношение на способностите, определени в приложение III.
2. Комисията и държавите членки считат за способности, определени за EERC, само онези способности, които са били регистрирани като предоставени на разположение от държавите членки на EERC в съответствие с член 16.
Член 20
Процедура за установяване на способности за реагиране извън EERC
1. Когато Комисията заедно с държавите членки установи потенциално значими пропуски в способностите за реагиране в съответствие с член 19 от настоящото решение, тя и държавите членки проучват дали са налице необходими способности извън EERC в съответствие с член 12, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. Комисията счита за налични извън EERC само следните способности:
а)
способности, регистрирани в CECIS;
б)
буферни способности; или
в)
способности, които не са обхванати от букви а) и б), но могат да бъдат предоставени на разположение на държавата членка или държавите членки в необходимото количество, на необходимото място, в рамките на необходимия срок и за необходимото време.
3. С цел да се определят способностите, посочени в параграф 2, буква в), Комисията отправя искане към националните точки за контакт, в което определя подробностите във връзка с оценяването на потенциално значими пропуски в способностите за реагиране и приканва държавите членки да предоставят информация за всички способности, които са налице извън EERC, както е посочено в параграф 2, буква в).
4. В искането Комисията посочва краен срок за отговор до 60 календарни дни, чиято точна продължителност зависи от очакваната сложност във връзка с оценяването на способностите, посочени в параграф 2, от страна на държавите членки.
5. В определения срок държавите членки съобщават писмено на Комисията подробностите относно всички способности, посочени в параграф 2.
6. Когато дадена държава членка не отговори писмено в рамките на определения срок, Комисията приема, че за целите на тази оценка в държавата членка не са налице способностите, посочени в параграф 2.
7. Въз основа на информацията, получена от държавите членки, и като взема предвид само посочените в параграф 2 способности, Комисията оценява дали тези способности отстраняват пропуските в способностите за реагиране, установени съгласно член 19 от настоящото решение. Комисията счита пропуските в способностите за реагиране за отстранени само когато общият брой на способностите в рамките на EERC и способностите, посочени в параграф 2, отговаря на или надхвърля целите по отношение на способностите, определени в приложение III.
Член 21
Процедура за отстраняване на пропуски в способностите за реагиране
1. Когато Комисията заедно с държавите членки установи потенциално значими пропуски в способностите за реагиране съгласно член 19, които не могат да бъдат отстранени в съответствие с член 20, тя уведомява писмено държавите членки, като посочва подробности относно считаните от нея за стратегически пропуски в способностите за реагиране.
2. Комисията приканва писмено държавите членки да отстранят стратегическите пропуски в способностите за реагиране в съответствие с член 12, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС.
3. Държавите членки съобщават на Комисията дали, кога и как възнамеряват да отстранят стратегическите пропуски в способностите за реагиране поотделно или в сътрудничество с други държави членки.
Член 22
Подкрепа от Комисията при отстраняване на пропуски в способностите за реагиране
1. Когато е необходимо финансиране от Съюза за отстраняване на пропуски в способностите за реагиране в съответствие с член 12, параграф 3 и член 21, параграф 1, буква й) от Решение № 1313/2013/ЕС, Комисията публикува покана за представяне на предложения за подкрепа на държавите членки.
2. Когато отговарят на поканата за представяне на предложения, държавите членки спазват член 21, параграф 1, буква й), подточки iii) и iv) от Решение № 1313/2013/ЕС.
3. Държавите членки посочват inter alia процента на необходимото съфинансиране от Съюза.
Член 23
Допустими разходи за подкрепа с цел отстраняване на пропуски в способностите за реагиране
1. Допустими са всички разходи за оборудването, услугите или човешките ресурси, необходими за първоначално изграждане на способностите за реагиране.
2. Не са допустими текущи разходи по поддръжката или функционирането.
ГЛАВА 7
ПРЕОДОЛЯВАНЕ НА ВРЕМЕННИ НЕДОСТАТЪЦИ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ БЕДСТВИЯ
Член 24
Финансови договорености
1. В годишната работна програма Комисията посочва необходимите видове и брой на буферните способности като цяло, като взема предвид възможността за някои извънредни видове бедствия в държавите членки, както и за извънреден интензитет или други фактори, които могат да направят дадено бедствие извънредно, например ако съвпадне с друго бедствие, както и потенциала за временни недостатъци в такива случаи.
2. Комисията редовно предприема необходимите финансови процедури за покриване на разходите, посочени в член 21, параграф 2, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС, за да гарантира бърз достъп до буферните способности, определени в годишната работна програма.
3. Съфинансираните от Комисията буферни способности допълват съществуващите способности за реагиране, с които държавите членки разполагат като част от своята национална готовност, и не заменят съществуващи способности за реагиране.
Член 25
Условия за финансово участие на Съюза
1. Финансовото участие на Съюза е обвързано с условието държавите членки да приемат да участват във финансовите процедури, предвидени в член 24, параграф 2 от условията, описани в параграфи 2-9. Комисията може да определи допълнителни условия във финансовите процедури.
2. Държавите членки осигуряват буферни способности като част от доброволното обединяване.
3. Буферните способности отговарят на необходимите изисквания за качество и сертифициране, посочени във финансовите процедури, предвидени в член 24, параграф 2.
4. Буферните способности се регистрират в доброволното обединяване за целия период, определен в съответните рамкови договори, рамкови споразумения за партньорство или сходни договорености. Всички условия и ограничения, наложени от държавата или държавите членки, които регистрират способностите, са надлежно обосновани от оперативните изисквания.
5. Буферните способности не са допустими за финансовата подкрепа, посочена в член 17.
6. Комисията незабавно информира всички държави членки чрез CECIS за буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване.
7. Буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване, са налични за разгръщане по линия на Механизма на Съюза съгласно същите общи условия като останалите способности, регистрирани в доброволното обединяване, в съответствие с член 11 от Решение № 1313/2013/ЕС.
8. След отправяне на искане за помощ чрез ERCC разгръщането на буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване, се извършва в съответствие с оперативните процедури за реагиране при бедствия, описани в глава 11.
9. Буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване, са достъпни за национално използване в държавите членки, които са съфинансирали наличието на способностите. Преди използването им на собствена територия тези държави членки се консултират с ERCC, за да се уверят, че:
i)
не е налице едновременно бедствие или непосредствена заплаха от извънредно бедствие, което може да доведе до искане за разгръщане на буферната способност;
ii)
използването им на собствена територия не затруднява неоснователно бързия достъп на други държави членки, в случай че настъпят нови извънредни бедствия.
ГЛАВА 8
ПРОГРАМА ЗА ОБУЧЕНИЕ
Член 26
Програма за обучение
1. Създава се програма за обучение, която обхваща превенцията, готовността и реагирането при бедствия. Програмата включва общи и специфични курсове и система за обмен на експерти. Програма е насочена към целевите групи, определени в член 27.
2. Комисията отговаря за координацията, организацията и определянето на съдържанието и графика на програмата за обучение.
Член 27
Участници
1. Целевите групи за програмата за обучение са:
а)
служители на държавите членки в областта на гражданската защита и управлението при бедствия, по-специално ръководители, техните заместници и служители за връзка и експерти от държавите членки, както е определено в член 41, включително експерти в областта на превенцията и готовността, както и ключови служители от националните точки за контакт;
б)
служители на институциите и агенциите на Съюза;
в)
подбрани експерти от държавите в рамките на Европейската политика за съседство, страните кандидатки и потенциалните страни кандидатки.
2. Участието в курсовете за обучение е отворено и за избрани експерти от:
а)
Организацията на Обединените нации и нейните агенции;
б)
международните организации, посочени в приложение VII;
в)
трети държави и по целесъобразност, други подходящи участници.
3. Държавите членки и Комисията определят кои техни служители ще се обучават във всяка учебна сесия.
Член 28
Курсове на обучение
1. Програмата се състои от набор от курсове на входно, оперативно и ръководно ниво.
2. Комисията в сътрудничество с държавите членки определя набора от курсове, съдържанието, учебните планове и графиците на системата от курсове, включително изискванията за достъп.
3. Комисията гарантира, че обучаващите лица и лекторите са наясно със съответните развития в Механизма на Съюза.
Член 29
Обмен на експерти
Системата за обмен на експерти между държавите членки или с Комисията позволява на експертите да:
а)
получават и споделят опит;
б)
се запознават с различните използвани техники и оперативни процедури;
в)
изучават подходите, използвани от други участващи служби и институции за спешно реагиране.
Член 30
Допълнителни дейности по обучение
По целесъобразност и в съответствие с годишната работна програма се осигуряват допълнителни възможности за обучение, за да се отговори на установените нужди с цел гладко и ефективно изпълнение на дейности в областта на гражданската защита и управлението при бедствия.
Член 31
Система за оценяване
Комисията гарантира съгласуваност между нивото на обучение и неговото съдържание. За тази цел Комисията създава подходяща система за оценяване на организираните дейности по обучение.
ГЛАВА 9
РАМКА ЗА УЧЕНИЯ
Член 32
Програма за учения, стратегическа рамка и приоритети
1. Комисията създава и ръководи програма за учения в областта на гражданската защита.
2. Програмата за учения в областта на гражданската защита се направлява от стратегическа рамка, в която са определени целите и ролите на ученията съгласно Механизма на Съюза.
3. По-специално програмата за учения цели:
а)
подобряване на способността за реагиране на държавите членки, по-специално във връзка с екипи и други активи, предоставени в операции по оказване на помощ по линия на Механизма на Съюза;
б)
подобряване и проверка на процедурите и установяване на общ подход за координиране на операциите по оказване на помощ по линия на Механизма на Съюза и намаляване на времето за реагиране при големи бедствия;
в)
подобряване на сътрудничеството между службите за гражданска защита на държавите членки и Комисията;
г)
установяване и споделяне на извлечените поуки;
д)
изпитване на прилагането на извлечените поуки.
4. Общите приоритети на програмата за учения се определят в дългосрочен всеобхватен план. Той включва елементи от съответни сценарии за бедствия и възможности за реагиране при бедствия.
5. Комисията:
а)
разработва стратегическата рамка и дългосрочния всеобхватен план в сътрудничество с държавите членки, като взема предвид програмата за отчитане на извлечените поуки и друга съответна информация;
б)
определя целите на ученията и тяхната роля във връзка с останалите компоненти на Механизма на Съюза; и
в)
ежегодно включва предложение в работната програма за специфични приоритети за учения в съответствие с дългосрочния всеобхватен план.
ГЛАВА 10
ПРОГРАМА ЗА ОТЧИТАНЕ НА ИЗВЛЕЧЕНИТЕ ПОУКИ
Член 33
Мониторинг, анализ и оценка
1. Комисията и държавите членки споделят данни, информация и оценки, от които се нуждаят, за да осъществяват мониторинг, да анализират и оценяват всички съответни дейности в областта на гражданската защита по линия на Механизма на Съюза.
2. Комисията създава и управлява база данни, която може да се използва от държавите членки и Комисията с цел събиране и споделяне на данни, разпространение на извлечените поуки и проследяване на тяхното прилагане.
3. Комисията улеснява извличането на поуки заедно със съответните заинтересовани страни, включително чрез организиране на срещи.
Член 34
Насърчаване на прилагането
1. Комисията гарантира, че поуките, извлечени от нея, държавите членки и съответните заинтересовани страни, се включват в процеса по вземане на решения за допълнителното развитие на Механизма на Съюза.
2. По-специално извлечените поуки допринасят за установяване на:
а)
приоритети на програмата за обучение, включително по целесъобразност за съдържанието и учебните планове на курсовете за обучение и програмата за учения;
б)
приоритети на годишните покани за проекти в областта на превенцията и готовността; и
в)
приоритети на дейностите по планиране, посочени в член 10 от Решение № 1313/2013/ЕС.
3. Комисията редовно докладва относно програмата за отчитане на извлечените поуки, като посочва съответните поуки, предвидените корективни действия, отговорностите и графиците, както и етапа на прилагане на поуките.
4. Държавите членки периодично докладват относно постигнатия напредък по прилагането на извлечените поуки, които попадат в рамките на техните национални отговорности.
ГЛАВА 11
ОПЕРАТИВНИ ПРОЦЕДУРИ ЗА РЕАГИРАНЕ ПРИ БЕДСТВИЯ
Член 35
Искания за помощ и реакция
1. Когато на територията на Съюза възникне бедствие или непосредствена заплаха от бедствие, при получаването на искане за помощ чрез CECIS Комисията по целесъобразност и незабавно извършва действията, предвидени в член 15, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. Когато извън територията на Съюза възникне бедствие или непосредствена заплаха от бедствие, което евентуално налага помощ в областта на гражданската защита, Комисията може да информира третата държава за възможностите да поиска помощ по линия на Механизма на Съюза.
3. Ако държава членка или трета държава, засегната от бедствие или застрашена от непосредствена заплаха от бедствие, желае да поиска помощ посредством Механизма на Съюза, тя отправя писмено искане за помощ в областта на гражданската защита до ERCC чрез своите компетентни национални органи. Ако ООН и нейните агенции или която и да е от международните организации, посочени в приложение VII, желае да поиска помощ посредством Механизма на Съюза, тя отправя писмено искане за помощ в областта на гражданската защита до ERCC.
4. Страната заявител на помощта предоставя на ERCC цялата необходима информация относно ситуацията, и по-специално конкретните нужди, исканата помощ и местоположението.
5. Страната заявител на помощта информира ERCC относно периода, входния пункт и местоположението, за което се иска помощта, както и оперативната точка за контакт, която управлява бедствието на място.
6. Доколкото е възможно, ERCC изготвя конкретни планове за разполагане за всяко искане за помощ. Те включват препоръки за осигуряване на помощ, включително покани за разполагане на модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране и експерти, регистрирани в EERC, както и оценка на евентуална критична необходимост. Конкретните планове за разполагане следват структурата и модела, определени в приложение VI, и се основават на общите предварително разработени планове, посочени в член 15, параграф 3, буква в) и член 16, параграф 3, буква б) от Решение № 1313/2013/ЕС, които обхващат най-важните видове рискове от бедствия и при които се вземат под внимание рисковите сценарии, посочени в оценките на риска на държавите членки. Конкретните планове за разполагане се предават на всички държави членки.
7. Следните критерии, чието приоритизиране може да зависи от специфичните характеристики на искането за помощ, се отчитат в процеса на подбор измежду способностите в рамките на EERC:
а)
наличност;
б)
адекватност;
в)
местоположение/близост;
г)
прогнозно време и разходи за транспорт;
д)
предишен опит;
е)
предишно използване на актива;
ж)
други съответни критерии, например езикови способности, културна близост.
8. Освен ако е договорено друго с държавите членки, ERCC не приканва държавите членки да разгръщат конкретни способности от EERC в зони на въоръжен конфликт, зони, застрашени от въоръжен конфликт, или при други условия, при които сигурността и безопасността на екипите е изложена на риск.
9. В съответствие с член 11, параграф 7 от Решение № 1313/2013/ЕС държавите членки, към които е отправена покана за разгръщане на способности от EERC, съобщават на ERCC своето окончателно решение относно разгръщането. ERCC посочва крайния срок, до който държавата членка принципно следва да отговори. Този краен срок се основава на естеството на бедствието и във всеки случай е не по-кратък от два часа.
10. Страната заявител на помощта информира ERCC кои предложения за помощ е приела.
11. Когато е необходима помощ за преодоляване на критична необходимост и в рамките на EERC не е налице такава помощ или не е достатъчна, Комисията незабавно информира всички национални точки за контакт чрез CECIS относно достъпната финансова помощ от Съюза за транспорт в съответствие с член 23, параграф 3, буква б) от Решение № 1313/2013/ЕС.
12. Що се отнася до искания за спасителни екипи и средства, ERCC информира държавите членки относно избора на страната заявител на помощта. Държавите членки, които осигуряват помощта, редовно информират ERCC за изпращането на спасителни екипи и средства, включително всички способности, които са част от EERC.
13. Комисията може да избере, назначи и изпрати експертен екип за помощ на място в съответствие с член 17 от Решение № 1313/2013/ЕС.
Член 36
Експертни мисии
1. Изпратените експерти извършват задачите, определени в член 8, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС. Те докладват редовно на органите на страната заявител на помощта и на ERCC.
2. ERCC информира държавите членки относно напредъка на експертната мисия.
3. Страната заявител на помощта редовно информира ERCC относно развитието на текущите дейности на място.
4. При операции в трети държави ръководителят на екипа редовно информира ERCC относно развитието на текущите дейности на място.
5. ERCC събира цялата получена информация и я разпространява до точките за контакт и компетентните органи на държавите членки.
Член 37
Оперативно освобождаване от ангажимента
1. Държавата членка - заявител на помощта, или която и да е от осигуряващите помощ държави членки информира незабавно ERCC и изпратените експертни и спасителни екипи, когато счита, че вече не е необходима помощ или такава не може да бъде оказана. Ефективното освобождаване от ангажимента се организира по подходящ начин от страната заявител на помощта и държавите членки. ERCC е в течение на съществуващото положение.
2. В трети държави ръководителят на екипа докладва възможно най-бързо на ERCC, ако след подходящи консултации със страната заявител на помощта счита, че вече не е необходима помощ или ако са налице пречки, които възпрепятстват ефективното осигуряване на помощ. ERCC предава тази информация на делегацията на Съюза в тази държава, както и на съответните служби на Комисията, Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) и държавите членки. ERCC в координация със страната заявител на помощта гарантира ефективно освобождаване от ангажимента на изпратените експерти и спасителни екипи.
Член 38
Докладване и извлечени поуки
1. Компетентните органи на страната заявител на помощта и на осигурилите помощ държави членки, както и изпратените експерти, получават възможност да представят своите заключения по всички аспекти на операцията пред ERCC. ERCC изготвя обобщаващ доклад относно осигурената помощ и всички съответни извлечени поуки.
2. В допълнение към членове 33 и 34 ERCC заедно с държавите членки проследява прилагането на извлечените поуки с цел подобряване на спасителните операции по линия на Механизма на Съюза.
Член 39
Разходи
1. Освен ако е договорено друго, страната заявител на помощта поема разходите за помощта, осигурена от държавите членки.
2. Всяка от осигуряващите помощ държави членки може, с оглед по-специално на естеството на бедствието и размера на щетите, да предложи помощ отчасти или напълно безплатно. Тази държава членка също така може във всеки един момент да откаже напълно или отчасти да ѝ бъдат възстановени направените разходи.
3. Освен ако е договорено друго, в рамките на операцията страната заявител на помощта осигурява безплатно настаняване и прехрана за спасителните екипи и възстановява провизиите и запасите. Въпреки това в началото спасителните екипи следва да бъдат независими и самостоятелни по отношение на логистиката за разумен период от време в зависимост от използваното оборудване и съответно информират ERCC за положението си.
4. Разходите, свързани с изпращането на експерти и съответната логистична подкрепа, се третират в съответствие с член 22, буква а) от Решение № 1313/2013/ЕС. Тези разходи са допустими за финансиране от Съюза.
Член 40
Обезщетение за щетите
1. С изключение на надлежно установените случаи на измама или сериозно нарушение, държавата заявител на помощта се въздържа от искането на каквото и да било обезщетение от участващите държави за причинени щети, когато тези щети са последица от спасителна акция, проведена по линия на Механизма на Съюза и съгласно настоящото решение.
2. В случай на щети, претърпени от трети страни поради провеждането на спасителни акции, държавата заявител на помощта и държавата членка, която оказва помощ, си сътрудничат за улесняване на обезщетението за тези щети в съответствие с приложимите закони и съответните рамки.
ГЛАВА 12
ПРОЦЕС НА ИЗПРАЩАНЕ НА ЕКСПЕРТНИ ЕКИПИ
Член 41
Категории експерти
Държавите членки класифицират експертите в следните категории:
а)
технически експерти;
б)
експерти за оценка;
в)
експерти за координация;
г)
ръководители на екипи.
Член 42
Задачи и функции
1. Техническите експерти са в състояние да предоставят съвети по специфични въпроси на високо техническо ниво и относно съществуващите рискове и имат готовност да се включват в мисии.
2. Експертите за оценка са в състояние да представят оценка на положението, да дават съвети за най-подходящите мерки, които следва да се вземат, и имат готовност да се включват в мисии.
3. Сред експертите за координация може да има заместник-ръководители, лица, отговорни за логистика и комуникации, както и друг персонал в зависимост от потребностите. Ако е необходимо, техническите експерти и експертите по оценката могат да бъдат включени в екипа за координация, за да подпомагат ръководителя по време на цялата мисия.
4. Ръководителят на екипа е отговорен за ръководенето на екипа за оценка и координация по време на операция. Той следи за поддържане на връзка с органите на засегнатата страна, с ERCC, включително със служителя за връзка с ERCC, с други международни организации и, при провеждане на спасителни операции по линия на Механизма на Съюза извън държавите членки, с делегацията на Съюза в тази държава.
5. Що се отнася до експертите, изпратени по задачи, свързани с готовност, Комисията заедно с посочилата ги държава членка може да им възложи която и да е от функциите, посочени в член 41, като те са в състояние да предоставят съвети и да докладват относно адекватни мерки за готовност, включително административен капацитет, необходимост от ранно предупреждаване, обучение, учения и повишаване на осведомеността.
6. Що се отнася до експертите, изпратени по задачи, свързани с превенция, Комисията заедно с посочилата ги държава членка може да им възложи която и да е от функциите, посочени в член 41, като те са в състояние да предоставят съвети и да докладват относно адекватни мерки за превенция и способността за управление на риска.
Член 43
База данни с експерти
1. Комисията събира информацията относно експертите в база данни с експерти и я предоставя чрез CECIS.
2. Включени в EERC експерти се обозначават по специален начин в базата данни, посочена в параграф 1.
Член 44
Изисквания за обучение
При необходимост експертите участват в програмата за обучение, изготвена в съответствие с член 26.
Член 45
Номиниране
В случай на искане за помощ държавите членки са отговорни да посочат наличните експерти и да споделят техните данни за контакт с ERCC.
Член 46
Мобилизиране и споразумение за предоставяне на услуга
1. ERCC е способен да мобилизира и изпраща посочените експерти в много кратък срок, след като са били определени за конкретните мисии от участващите държави членки.
2. Комисията сключва споразумение за предоставяне на услуга с всеки експерт, което включва следните елементи:
а)
целите на мисията;
б)
условията;
в)
предвиденото времетраене на мисията;
г)
информация за лицето за контакт на място;
д)
условията за застраховка;
е)
дневното възнаграждение, което се полага за покриване на разходите;
ж)
специфичните условия на заплащане;
з)
насоки за техническите експерти, експертите за оценка и координация и ръководителите на екипи.
ГЛАВА 13
ТРАНСПОРТНА ПОДКРЕПА
Член 47
Форми на транспортна подкрепа
Транспортната подкрепа може да бъде предоставена под формата на:
а)
обединяване или споделяне на транспортен капацитет;
б)
определяне и улесняване на достъпа на държавите членки до транспортни ресурси на търговския пазар и/или от други източници; или
в)
осигуряване на подкрепа от Съюза за държавите членки под формата на безвъзмездни средства или чрез транспортни услуги, предоставени от частни или други субекти.
Член 48
Процедура за транспортна подкрепа посредством Механизма на Съюза
1. Процедурите, предвидени в членове 49 и 50, се прилагат винаги когато се отправя искане за транспортна подкрепа.
2. Исканията се отправят от компетентния орган, определен в член 56, и се изпращат до Комисията в писмена форма. Те съдържат информацията, предвидена в приложение VIII, част А.
3. В случай на обединяване на транспортен капацитет една държава членка може да поеме водеща роля с оглед на искането на финансово подпомагане от Съюза за цялата операция.
4. Всички искания за транспортна подкрепа съгласно настоящото решение и свързаните с тях отговори и обмен на информация между държавите членки и Комисията се предават на и обработват от ERCC.
5. Исканията се предават чрез CECIS или електронна поща. Приема се предаване на искания за финансиране от Съюза чрез CECIS, телефакс или електронна поща, при условие че впоследствие Комисията незабавно получи подписаните от компетентния орган оригинали.
6. При все това Комисията може да изгради електронна система за обмен, която да поеме цялата кореспонденция с получателите, включително сключването на споразумения за безвъзмездни средства, уведомяването за решения за безвъзмездни средства и всички изменения по тях, в съответствие с член 179 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията (5).
Член 49
Искания за транспортна подкрепа
1. При получаване на искане за подкрепа Комисията незабавно уведомява точките за контакт, определени от държавите членки съгласно член 9, параграф 7 от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. В уведомлението Комисията може по целесъобразност да прикани държавите членки да ѝ съобщят подробности за всички транспортни ресурси, които могат да предоставят на разположение на отправилата искането държава членка, или други алтернативни решения, които могат да предложат в отговор на нуждите, изразени от засегнатата държава. Комисията може да посочи максимален срок за предоставяне на тази информация.
3. При уведомяването на точките за контакт от страна на Комисията, както е посочено в параграф 1, поисканата транспортна подкрепа става допустима за съфинансиране от Съюза, без да се засяга член 53.
Член 50
Отговори на искания за транспортна подкрепа
1. Държавите членки, които могат да предоставят транспортна подкрепа, уведомяват Комисията във възможно най-кратък срок, и най-късно 24 часа след получаването на уведомлението, посочено в член 49, освен ако в уведомлението е посочено друго, относно всички транспортни ресурси, които могат да предоставят доброволно на разположение в отговор на искането за подкрепа за обединяване или определяне на транспортни ресурси. Тази информация съдържа елементите, предвидени в приложение VIII, част Б, и включва информация относно финансовите условия или други ограничения, ако има такива.
2. Комисията събира информацията относно достъпните транспортни ресурси във възможно най-кратък срок и я предава на държавата членка, отправила искането.
3. В допълнение към информацията, посочена в параграф 2, Комисията предава на държавите членки всякаква друга информация, с която разполага, относно транспортни ресурси, достъпни от други източници, включително търговския пазар, и улеснява достъпа на държавите членки до тези допълнителни ресурси.
4. Отправилата искането държава членка уведомява Комисията за транспортните решения, които е избрала, и осъществява контакт с предоставящата помощ държава членка или с оператора, определен от Комисията.
5. Комисията уведомява всички държави членки за избора, направен от отправилата искането държава членка. Тази държава членка редовно информира Комисията относно напредъка по предоставянето на помощта в областта на гражданската защита.
Член 51
Искане за безвъзмездни средства
1. Когато дадена държава членка определи евентуално транспортно решение, но е необходимо финансиране от Съюза, за да се извърши превозът на помощта в областта на гражданската защита, държавата членка може да поиска безвъзмездни средства от Съюза.
2. Държавата членка посочва в своето искане процента на съфинансиране от Съюза, за който кандидатства, като той не надхвърля 55 % от допустимите разходи за транспортни действия съгласно член 23, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС и не надхвърля максималния праг от 85 % от допустимите разходи за транспортни действия съгласно член 23, параграф 3, букви а) и б) от Решение № 1313/2013/ЕС. Комисията незабавно уведомява всички държави членки за искането.
3. Комисията може да установява рамкови партньорства със съответните компетентни органи на държавите членки, както е посочено в член 178 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012.
Член 52
Искане за транспортна услуга
1. В случай че поискалата транспортна подкрепа държава членка не определи транспортно решение, тя може да поиска от Комисията да сключи договор за транспортна услуга с частни или други субекти с цел превоз на помощта в областта на гражданската защита до засегнатата държава.
2. При получаване на искането, посочено в параграф 1, Комисията незабавно уведомява всички държави членки за него и уведомява поискалата транспортна подкрепа държава членка за всички достъпни транспортни решения и разходите за тях.
3. Въз основа на обмена на информация, посочен в параграфи 1 и 2, държавата членка потвърждава писмено своето искане за транспортна услуга и своя ангажимент да възстанови съответните средства на Комисията съгласно разпоредбите на член 54. Държавата членка посочва какъв процент от разходите ще възстанови. Този процент е не по-малък от 45 % за транспортни действия съгласно член 23, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС и 15 % за транспортни действия съгласно член 23, параграф 3, букви а) и б) от Решение № 1313/2013/ЕС.
4. Държавата членка незабавно уведомява Комисията за всички промени по искането за транспортна услуга.
Член 53
Решение за финансиране от Съюза за транспортна подкрепа
1. Следните елементи се отчитат, с цел да се определи дали са спазени критериите, посочени в член 23, параграф 1, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС, и принципите на икономичност, ефикасност и ефективност съгласно Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (6):
а)
информацията, съдържаща се в искането за финансиране от Съюза, което държавата членка е представила съгласно член 48, параграф 2;
б)
нуждите, изразени от засегнатата държава;
в)
всички оценки на нуждите, извършени от експерти, докладващи на Комисията по време на бедствието;
г)
друга подходяща и надеждна информация, предоставена на Комисията от държавите членки и международните организации към момента на решението;
д)
ефикасността и ефективността на транспортните решения, които са предвидени да гарантират навременно предоставяне на помощ в областта на гражданската защита;
е)
възможности за набавяне на местно равнище;
ж)
други действия, предприети от Комисията.
2. Държавите членки предоставят всякаква допълнителна информация, необходима за оценката на изпълнението на критериите, посочени в член 23, параграф 1, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС. Държавите членки уведомяват възможно най-бързо Комисията при получаване на искането от Комисията за подобна информация.
3. Комисията посочва предварителното финансиране, което ще бъде отпуснато, като то може да бъде в размер до 85 % от поисканото финансово участие на Съюза, при условие че има налични бюджетни ресурси. Не се предоставя предварително финансиране за безвъзмездни средства под прага, определен за безвъзмездни средства с ниска стойност съгласно член 185 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012, освен ако поискалата финансова помощ държава членка може да докаже, че липсата на предварително финансиране би застрашила изпълнението на действието.
4. Решението относно финансовата помощ се съобщава незабавно на поискалата финансова помощ държава членка. То се съобщава и на всички други държави членки.
5. За съфинансиране от Съюза не се допускат индивидуални заявления за безвъзмездни средства за превоз, за които се иска финансово участие на Съюза под 2 500 EUR, освен ако са обхванати от рамковите партньорства, посочени в член 51, параграф 3.
Член 54
Възстановяване на финансиране от Съюза за транспортна подкрепа
За разходите, направени от Комисията съгласно процедурата, посочена в член 52, Комисията издава в 90-дневен срок от осъществяването на транспортната операция, за която е била предоставена финансова помощ от Съюза, дебитно известие до държавите членки, които са получили финансиране от Съюза, за сума, която съответства на разпоредбите на решението, взето от Комисията относно искането за транспортна услуга, и която представлява поне 15 % от транспортните разходи за транспортни действия съгласно член 23, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС и 45 % за транспортни действия съгласно член 23, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС.
Член 55
Обезщетение за щети
С изключение на надлежно установените случаи на измама или сериозно нарушение, поискалата транспортна подкрепа държава членка се въздържа от искането на каквото и да било обезщетение от Съюза за щети, причинени на нейно имущество или служебен персонал, когато тези щети са последица от предоставянето на транспортна подкрепа, което се урежда от настоящото решение.
Член 56
Определяне на компетентни органи
Държавите членки определят компетентните органи, които са упълномощени да отправят искания за и да получават финансова помощ от Комисията при прилагане на настоящото решение, и уведомяват Комисията за това в 60-дневен срок от уведомлението за настоящото решение. Всяка променя в тази информация незабавно се съобщава на Комисията.
При все това уведомленията относно компетентните органи, отправени от държавите членки съгласно член 12 от Решение 2007/606/ЕО, Евратом, остават валидни до следващо известие от съответната държава членка.
ГЛАВА 14
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 57
Отмяна
Решения 2004/277/ЕО, Евратом и 2007/606/ЕО, Евратом се отменят. Позоваванията на отменените решения се тълкуват като позовавания на настоящото решение и се четат в съответствие с таблицата на съответствието в приложение IX.
Член 58
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 16 октомври 2014 година.
KOMISJONI RAKENDUSOTSUS,
16. oktoober 2014,
millega kehtestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsuse nr 1313/2013/EL (liidu kodanikukaitse mehhanismi kohta) rakenduseeskirjad ja tunnistatakse kehtetuks komisjoni otsused 2004/277/EÜ, Euratom ja 2007/606/EÜ, Euratom
(teatavaks tehtud numbri C(2014) 7489 all)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2014/762/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta otsust 1313/2013/EL liidu kodanikukaitse mehhanismi kohta, (1) eriti selle artikli 32 lõiget 1,
ning arvestades järgmist:
(1)
Liidu kodanikukaitse mehhanismi („liidu mehhanism”) üldeesmärk on tugevdada koostööd liidu ja liikmesriikide vahel ning aidata kaasa tegevuse koordineerimisele kodanikukaitse valdkonnas, et parandada süsteemide tõhusust looduslike ja inimtekkeliste katastroofide ennetamisel, nendeks valmistumisel ja neile reageerimisel.
(2)
Kuna katastroof võib aset leida igal ajal, peaks otsuse 1313/2013/EL artikli 7 alusel loodud Euroopa hädaolukordadele reageerimise keskus (ERCC) tagama pideva tiheda kontakti liikmesriikide kontaktpunktidega.
(3)
Ühine hädaolukordade side- ja infosüsteem (CECIS) on liidu mehhanismi oluline element, kuna sellega tuleks tagada liikmesriikide vahel nii tavapäraselt kui ka hädaolukordades vahetatava teabe autentsus, terviklus ja konfidentsiaalsus. Pidades silmas meresaastejuhtumitele reageerimise spetsiifikat, tuleks luua CECISe eraldiseisev versioon, mida saaksid kasutada piirkondlike merekonventsioonide sekretariaadid ja liiduga merepiirkonda jagavad kolmandad riigid.
(4)
Tegevuse tulemuslikkuse tagamiseks tuleks otsuse 1313/2013/EL artikli 9 lõikes 1 sätestatud moodulitele, muudele reageerimisvahenditele ja ekspertidele seada miinimumnõuded. Vastavad nõuded tuleks kehtestada ka nende tegevusnõuetele, toimimisele ja koostoimimisvõimele, mis on sätestatud otsuse 1313/2013/EL artikli 9 lõikes 2. Eriti oluline on, et moodulid oleksid võimelised teatud aja jooksul töötama sõltumatult, neid oleks võimalik lähetada kiiresti ja need oleksid koostoimevõimelised. Moodulite koostoimevõime parandamiseks on liidu ja liikmesriikide tasanditel tarvis meetmeid.
(5)
Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse eesmärgid tuleks sõnastada ja neid regulaarselt läbi vaadata, et kasutusel oleks liidu mehhanismi raames katastroofipaikadesse lähetamiseks piisav arv erinevaid vajaminevaid mooduleid, muid reageerimisvahendeid ja eksperte. Kvaliteedi- ja koostoimenõuded tuleb sõnastada ja neid regulaarselt läbi vaadata, et tagada kõikide Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse reageerimisvahendite kvaliteedi ja koostoimevõime ühtne miinimumtase.
(6)
Määratleda tuleks sertifitseerimis- ja registreerimiskord (mis hõlmaks ka enesehindamiselemente), tagamaks, et vabatahtliku reservi vahendid vastaksid kõikidele vajalikele nõuetele ja saaksid vajaduse korral kasu kohandamiskulude ELi-poolsest piiratud kaasrahastamisest. Sertifitseerimis- ja registreerimiskord peaks aga peale selle tagama ka vahendite piisava geograafilise tasakaalu vastavalt riskide asukohale ning võtma arvesse kõikide huvitatud liikmesriikide osalust.
(7)
Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse reageerimisvahendite võimalike lünkade väljaselgitamine peaks võimaldama komisjonil ja liikmesriikidel üheskoos otsustada, missugustes piirkondades ei ole vabatahtlikus reservis ega sellest väljaspool piisavalt vahendeid. Nendega individuaalselt või konsortsiumide kaudu tegelevad liikmesriigid peaksid saama abi liidu piiratud kaasrahastamisest, eeldusel et tegevus on kulutõhus ja seda toetavad riskihinnangute tulemused.
(8)
Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse arendamiseks peaks liidu piiratud kaasrahastamine raamlepingute, raampartnerluslepingute või samalaadsete korralduste raames toetama liikmesriikide ligipääsu täiendavatele vahenditele, mille abil tegeleda ajutiste puudujääkidega erakorraliste katastroofide puhul, nt olukordades, kus kahju olemus ja ulatus ületab seda, mida võiks mõistlikult eeldada ja milleks valmistuda. Need vahendid tuleks liita liidu mehhanismi raames lähetatava abi vabatahtlikku reservi.
(9)
Liidu mehhanismi väljaõppeprogramm on jätkuvalt väga oluline element nende kodanikukaitse ja katastroofiohje eest vastutavate isikute ettevalmistamisel, keda lähetatakse liidu mehhanismi raames katastroofipiirkondadesse. Kooskõlas otsuse 1313/2013/EL artikli 13 lõikes 1 kindlaksmääratud ülesannetega peaks see hõlmama ennetuse, ettevalmistuse ja reageerimise etappe.
(10)
Liidu mehhanismi õppuste programm peaks olema jätkuvalt olulisel kohal liidu mehhanismi hõlmavate lähetuste praktilise ettevalmistuse tagamisel ja mehhanismi raames toimuvast kodanikukaitsetegevusest saadud õppetundide tutvustamisel. Õppuste programm peaks lähtuma strateegilisest raamistikust, milles sätestatakse liidu mehhanismi raames toimuva tegevuse eesmärgid ja ülesanded, ning iga-aastastes tööprogrammides märgitud konkreetsetest prioriteetidest.
(11)
Saadud teadmiste koondamiseks, analüüsimiseks ja rakendamiseks tuleks luua süstemaatiline, eesmärgipärane ja sidus lähenemisviis, mis hõlmaks kõiki katastroofiohje etappe.
(12)
Liidu mehhanismi raames on selge tegevuskord katastroofile reageerimisel oluline, et tagada katastroofide korral tõhus abi, kaasa arvatud asjaomastele rahvusvahelistele organisatsioonidele, mis on kindlaks määratud vastavalt otsuse 1313/2013/EL artikli 16 lõikele 1.
(13)
Liidu mehhanismi maksimaalse tõhususe ja efektiivsuse võimaldamiseks peaksid kõik abitaotlused ja -pakkumised olema võimalikult üksikasjalikud ja sisaldama kogu vajalikku teavet.
(14)
Abi tõhusa koordineerimise tagamiseks peaks ERCC jagama oma hinnangut kriitiliste vajaduste kohta ja soovitusi vabatahtlikust reservist tehtavate lähetuste kohta kõikide liikmesriikidega ning töötama iga abitaotluse jaoks välja sobivad lähetusplaanid. Vahendite valik vabatahtlikust reservist peaks põhinema konkreetsetel ja objektiivsetel kriteeriumidel, mille prioriteetsust tuleks hinnata tegevusvajaduste valguses.
(15)
Et parandada vajaduse korral liidu mehhanismi raames reageerimise aega, peaksid liikmesriigid tegema vabatahtlikus reservis registreeritud vahendite lähetamiseks vajalikud eelkorraldused,.
(16)
Tehniliste, hindamis- ja koordineerimisekspertide, kaasa arvatud üksuse juhtide olemasolu on liidu mehhanismi oluline element. Tuleks kindlaks määrata ekspertide ülesanded ja nende lähetamise kord.
(17)
Otsuse 1313/2013/EL artikliga 23 on ette nähtud spetsiaalsed sätted transpordiabi osutamiseks katastroofiolukorras, aidates nii liidu mehhanismi abiga kaasa kiirele ja tõhusale reageerimisele. On vaja kehtestada eeskirjad ja menetlused, mille alusel liikmesriigid saavad taotleda liidult rahalist toetust abi transportimiseks kannatanud riiki ning komisjon neid taotlusi läbi vaadata.
(18)
Läbipaistvuse, sidususe ja tõhususe tagamiseks tuleb kindlaks määrata teave, mis tuleb esitada transporditoetuse taotlustes ning liikmesriikide ja komisjoni asjaomastes vastustes.
(19)
Kui liidu rahalist abi võib anda vastavalt otsusele 1313/2013/EL, siis liikmesriikidel peaks olema võimalus valida toetuse ja transporditeenuse taotlemise vahel.
(20)
Komisjoni otsus 2004/277/EÜ, Euratom (2) ja 2007/606/EÜ, Euratom (3) tuleks kehtetuks tunnistada.
(21)
Käesolevas otsuses esitatud meetmed on kooskõlas kodanikukaitse komisjoni arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
1. PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
Artikkel 1
Reguleerimisese
Käesolevas otsuses on kehtestatud üksikasjalikud eeskirjad otsuse 1313/2013/EL rakendamiseks seoses järgnevaga:
a)
hädaolukordadele reageerimise keskuse (ERCC) suhtlus liikmesriikide kontaktpunktidega;
b)
ühise hädaolukordade side- ja infosüsteemi (CECIS) komponendid ja CECISe kaudu teabe jagamise korraldus;
c)
moodulite, muude reageerimisvahendite ja ekspertide kindlaksmääramine ning tegevusnõuded moodulite toimimise ja koostoimimisvõime tagamiseks, mis hõlmavad nende ülesandeid, vahendeid, põhikomponente, sõltumatust ja lähetamist;
d)
suutlikkuseesmärgid, kvaliteedi- ja koostoimimisvõimekuse nõuded ning Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse toimimiseks vajalik sertifitseerimis- ja registreerimiskord, sealhulgas rahastamiskord;
e)
Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse puudujääkide leidmine ja nende kõrvaldamine;
f)
väljaõppeprogrammi, õppuste raamistiku ja saadud teadmisi käsitleva programmi korraldamine;
g)
katastroofidele reageerimise kord, mida kohaldatakse nii ELi sees kui ka mujal, kaasa arvatud asjaomaste rahvusvaheliste organisatsioonide kindlaksmääramine;
h)
eksperdirühmade lähetamise kord;
i)
abi transportimise toetamise korraldamine.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas otsuses kasutatakse järgmisi mõisteid:
1) „abi taotleja”- liikmesriik või kolmas riik, mida katastroof või katastroofioht mõjutab või mida saabuv katastroof eeldatavasti mõjutab, ning Ühinenud Rahvaste Organisatsioon ja muud asjaomased rahvusvahelised organisatsioonid, mida on nimetatud VII lisas;
2) „kodanikukaitseabi”- kodanikukaitse meeskonnad, eksperdid või moodulid koos varustusega ning katastroofiabi vahendid, mis on vajalikud katastroofi otseste tagajärgede leevendamiseks;
3) „puhvervahendid”- katastroofidele reageerimise vahendid, mille olemasolu ja kiiret kättesaadavust kaasrahastatakse otsuse 1313/2013/EL artikli 21 lõike 2 punkti d alusel;
4) „sekkumismeeskond”- inimressursid ja materiaalsed vahendid, kaasa arvatud moodulid, mille üks või mitu liikmesriiki on kodanikukaitse eesmärgil loonud;
5) „tehnilise abi ja tugimeeskond”- inimressursid ja materiaalsed vahendid, mille üks või mitu liikmesriiki on II lisas nimetatud tugiülesannete täitmise eesmärgil loonud.
2. PEATÜKK
EUROOPA HÄDAOLUKORDADELE REAGEERIMISE KESKUS (ERCC)
Artikkel 3
Hädaolukordadele reageerimise keskuse (ERCC) suhtlus liikmesriikide kontaktpunktidega
1. Iga liikmesriik määrab ERCC riikliku kontaktpunkti, mille poole on võimaik pöörduda 24 tundi ööpäevas ja seitse päeva nädalas. Need määratakse I lisas esitatud riigi kaardi vormi kaudu.
2. ERCC teeb oma tavapäraste kohustuste täitmisel ja käesolevas otsuses ja otsuses 1313/2013/EL sätestatud katastroofidele reageerimise operatsioonide läbiviimisel liikmesriikide kontaktpunktidega tihedat koostööd.
3. PEATÜKK
ÜHINE HÄDAOLUKORDADE SIDE- JA INFOSÜSTEEM (CECIS)
Artikkel 4
CECISe tasandid
CECIS hõlmab kolme komponenti:
a)
võrgustikutasand, mis ühendab omavahel pädevad asutused, liikmesriikide kontaktpunktid ning ERCC;
b)
rakendustasand, mis koosneb andmebaasidest ja muudest liidu mehhanismi toimimiseks vajalikest teabesüsteemidest,, eriti nendest, mida on tarvis:
i)
teadete edastamiseks;
ii)
pädevate asutuste ja kontaktpunktide ja ERCC vahelise infovahetuse ja teabe jagamise tagamiseks;
iii)
abimissioonidel saadud kogemuste levitamiseks;
c)
turvatasand, mis koosneb süsteemide, eeskirjade ja menetluste kogumist, mis on vajalik CECISes talletatud ja selle kaudu edastatavate andmete autentsuse, tervikluse ja konfidentsiaalsuse tagamiseks.
Artikkel 5
Infoturve
1. CECIS peab suutma tagada dokumentide, andmebaaside ja teabesüsteemide turvalise käsitlemise turvalise üleeuroopalise valitsusasutuste telemaatiliste teenuste süsteemi (sTESTA) või sellega võrreldava võrgustiku kaudu.
2. Dokumendid ja teave, mille salastatuse tase on „EU CONFIDENTIAL” või kõrgem, tuleb edastada saatja ja vastuvõtja(te) vahel vastavalt komisjoni otsuses 2001/844/EÜ, ESTÜ, Euratom sõlmitud erikokkulepetele (4).
Artikkel 6
Teave ja ajakohastamine
1. Liikmesriigid edastavad vajaliku teabe komisjonile I lisas esitatud riigi kaardi vormi kaudu.
2. Liikmesriigid edastavad teavet kontaktpunktide ja vajaduse korral ka muude teenuste kohta, mille raames tegeldakse looduslike, tehnoloogiliste ja radioloogiliste katastroofide või keskkonnaõnnetustega, kaasa arvatud tahtmatu merereostus.
3. Liikmesriigid teavitavad komisjoni viivitamata mis tahes muudatustest teabes, millele on viidatud lõigetes 1 ja 2.
4. CECISe andmebaasis peab olema kindlaksmääratud osa, milles sisaldub teave Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse reageerimisvahendite registreerimise ja kättesaadavuse kohta. Komisjon peab tagama kõikidele riiklikele kodanikukaitse kontaktpunktidele pideva juurdepääsu sellele andmebaasile.
5. Liikmesriigid tagavad, et CECISe andmebaasi asjaomane osa oleks kõikide Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuses registreeritud reageerimisvahendite kasutamisvalmiduse ja vajalike faktiliste andmete osas alati ajakohane.
6. Vajaduse korral võivad liikmesriigid anda teistele asjaomastele riiklikele asutustele üksnes lugemist võimaldava juurdepääsu CECISele.
Artikkel 7
CECISe kasutajagrupp
Liikmesriikide määratud esindajatest koosnev kasutajagrupp abistab komisjoni CECISe valideerimisel, testimisel ja edasisel arendamisel.
Artikkel 8
Rakendamine ja edasine arendamine
1. Komisjon haldab CECISe andmebaasi ja arendab seda edasi, võttes arvesse liikmesriikide vajadusi ja nõudmisi.
2. Liikmesriigid rakendavad CECISe asjaomast IT-keskkonda oma territooriumil vastavalt kohustustele, mille nad on võtnud I lisas esitatud riigi kaardi vormi kasutades.
Artikkel 9
Merereostuse CECIS
1. Komisjon tagab, et liikmesriikidele ja Euroopa Meresõiduohutuse Ametile oleks interneti kaudu kättesaadav CECISe spetsiaalne merereostuse rakendus, et võtta arvesse mereõnnetustele reageerimise spetsiifikat.
2. Rakendust saavad interneti teel kasutada ka liiduga merepiirkonda jagavad kolmandad riigid. Samuti võib sellele vajaduse korral juurdepääsu anda asjaomaste piirkondlike merekonventsioonide sekretariaatidele.
4. PEATÜKK
MOODULID, TEHNILISE ABI JA TUGIMEESKONNAD, MUUD REAGEERIMISVAHENDID JA EKSPERDID
Artikkel 10
Moodulite, tehnilise abi ja tugimeeskondade, muude reageerimisvahendite ja ekspertide registreerimine
1. Liikmesriigid registreerivad oma moodulid, tehnilise abi ja tugimeeskonnad, muud reageerimisvahendid ja eksperdid vastavalt otsuse 1313/2013/EL artikli 9 lõikele 6 CECISe andmebaasis.
2. Varem vabatahtlikkuse alusel Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkusele eraldatud moodulid, tehnilise abi ja tugimeeskonnad, muud reageerimisvahendid ja eksperdid tuleb registreerida CECISe andmebaasi asjaomases osas.
3. Lõigetes 1 ja 2 esitatud teavet tuleb vajaduse korral ajakohastada.
Artikkel 11
Moodulite, tehnilise abi ja tugimeeskondade, muude reageerimisvahendite ja ekspertide koosseis
1. Moodulid ning tehnilise abi ja tugimeeskonnad võivad koosneda ühe või mitme liikmesriigi vahenditest.
2. Kui moodul või tehnilise abi ja tugimeeskond koosneb enam kui ühest komponendist, võib selle mooduli või tehnilise abi ja tugimeeskonna lähetamine sekkumise korral piirduda selleks sekkumiseks vajalike komponentidega.
Artikkel 12
Moodulite sõltumatu toimetulek
1. Kõikide II lisas märgitud moodulite suhtes kohaldatakse järgmisi sõltumatut toimetulekut käsitlevaid nõudeid:
a)
ilmastikutingimuste jaoks sobiv varjualune;
b)
operatsioonibaasi ning missiooni läbiviimisel kasutatavate seadmete toimimiseks vajaliku elektrienergia tootmine ja valgustus;
c)
mooduli personali jaoks ette nähtud sanitaar- ja hügieeniseadmed;
d)
mooduli personali jaoks vajalik toit ja vesi;
e)
mooduli personali jaoks ette nähtud meedikud ja parameedikud, meditsiiniseadmed ja -varustus;
f)
mooduli seadmete säilitamiseks ja hoolduseks vajalikud seadmed;
g)
seadmed sidepidamiseks asjaomaste partneritega, eelkõige nendega, kes vastutavad kohapealse koordineerimise eest;
h)
kohapealne transport;
i)
logistika, seadmed ja töötajad operatsioonibaasi rajamiseks ja missiooni alustamiseks viivitamata pärast sündmuskohale saabumist.
2. Et tagada sõltumatut toimetulekut käsitlevate nõuete täitmine, võtab abi pakkuv liikmesriik ühe või mitu järgmistest meetmetest:
a)
kaasab kodanikukaitsemoodulisse vajalikud töötajad, seadmed ja tarbekaubad;
b)
teeb kohapeal vajalikud korraldused;
c)
võtab eelnevalt vajalikud meetmed, et täiendada missioonimeeskonna sõltumatu toimetuleku taset vajaduse korral tehnilise abi ja tugimeekonnaga, et vastata artiklis 13 osutatud nõuetele enne asjaomase kodanikukaitsemooduli registreerimist vastavalt artikli 10 lõikele 1.
3. Missiooni alustades tuleb tagada sõltumatu toimetulek vähemalt:
a)
96 tunniks või
b)
II lisas märgitud perioodideks.
Artikkel 13
Nõuded moodulitele ning tehnilise abi ja tugimeeskondadele
1. Moodulid vastavad II lisas sätestatud üldnõuetele.
2. Tehnilise abi ja tugimeeskonnad vastavad II lisas sätestatud üldnõuetele.
3. II lisas sätestatud üldnõuded vaadatakse teatava aja tagant läbi.
4. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et tagada järgmiste nõuete täitmine:
a)
moodulid suudavad töötada koos teiste moodulitega;
b)
tehnilise abi ja tugimeeskonnad suudavad töötada koos teiste tehnilise abi ja tugimeeskondade ning kohapeal tegutsevate asjaomaste isikutega;
c)
moodulite komponendid suudavad töötada koos ühe moodulina;
d)
tehnilise abi ja tugimeeskonna komponendid suudavad töötada koos ühe tehnilise abi ja tugimeeskonnana;
e)
liidust väljapoole lähetatavad tehnilise abi ja tugimeeskonnad suudavad töötada koos kannatanud riiki abistavate rahvusvaheliste katastroofiabi organisatsioonidega;
f)
meeskondade juhid, juhtide asetäitjad ning moodulite ja tehnilise abi ja tugimeeskondade kontaktametnikud osalevad vastavatel komisjoni korraldatavatel väljaõppekursustel ja õppustel vastavalt artiklites 26-32 sätestatule.
5. PEATÜKK
EUROOPA HÄDAOLUKORDADELE REAGEERIMISE SUUTLIKKUSE ARENDAMINE VABATAHTLIKU RESERVI KUJUL
Artikkel 14
Suutlikkuseesmärgid
1. Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse eesmärgid on sätestatud III lisas.
2. Komisjon hindab koostöös liikmesriikidega suutlikkuseesmärkide sobivust vähemalt kord kahe aasta jooksul ning vaatab need vajaduse korral läbi, tuginedes riiklikes riskihinnangutes kindlaksmääratud riskidele või muudele asjakohastele riiklikele või rahvusvahelistele teabeallikatele.
3. Liikmesriigid peavad suutlikkuseesmärkide hindamiseks esitama komisjonile riskide kohta asjakohase teabe.
Artikkel 15
Nõuded kvaliteedile ja koostoimimisvõimele
1. IV lisas märgitud kvaliteedi- ja koostoimimisvõime nõuete suhtes kohaldatakse Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse moodulite, tehnilise abi ja tugimeeskondade, muude reageerimisvahendite ja ekspertide suhtes.
2. Komisjon hindab koostöös liikmesriikidega kvaliteedi- ja koostoimimisvõime nõuete sobivust vähemalt kord kahe aasta jooksul ning vaatab need vajaduse korral läbi. Rahvusvaheliste väljakujunenud standardite olemasolul peavad kvaliteedinõuded neile tuginema.
Artikkel 16
Sertifitseerimis- ja registreerimiskord
1. Lõigetes 2-8 esitatud sertifitseerimis- ja registreerimiskorda kohaldatakse Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse moodulite, tehnilise abi ja tugimeeskondade, muude reageerimisvahendite ja ekspertide suhtes.
2. Sertifitseerimise ja registreerimise aluseks on IV lisas sätestatud kvaliteedinõuete täitmine, välja arvatud puhvervahendite puhul, mille suhtes kohaldatakse artikli 25 lõiget 3.
3. Liikmesriigid, kes pakuvad Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkusse lisamiseks konkreetset moodulit, tehnilise abi ja tugimeeskonda, muud reageerimisvahendit või eksperti, peavad esitama V lisas esitatud teabeelemendid.
4. Komisjon hindab, kas kõnealuse mooduli, tehnilise abi ja tugimeeskonna, muu reageerimisvahendi või eksperdi võib lisada Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkusse, ning edastab oma otsuse viivitamata asjaomasele liikmesriigile. Selles hinnangus vaatleb komisjon eriti hoolikalt kvaliteedinõuete ja suutlikkuseesmärkide täitmist, esitatud teabe terviklust, kõikide liikmesriikide geograafilist lähedust ja osalust ning muid asjakohaseid tegureid, mille ta eelnevalt kindlaks määrab ja mida kohaldatakse kõikide võrreldavate moodulite, tehnilise abi ja tugimeeskondade, muude reageerimisvahendite või ekspertide suhtes.
5. Kui moodul, tehnilise abi ja tugimeeskond, muu reageerimisvahend või ekspert otsustatakse Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkusse lisada, algatab komisjon esitatud teabe ja mis tahes muu teabe alusel, mida komisjon võib vastava riigi asutuselt küsida, mooduli, tehnilise abi ja tugimeeskonna, muu reageerimisvahendi või eksperdi sertifitseerimise menetluse. Juhul kui komisjon loeb olemasoleva teabe alusel kvaliteedi ja koostoimimisvõime nõuded täidetuks, võib ta mooduli, tehnilise abi ja tugimeeskonna, muu reageerimisvahendi või eksperdi registreerida vabatahtlikku reservi.
6. Komisjon edastab asjaomasele liikmesriigi asutusele kirjalikult oma hinnangu vajalike väljaõpete, õppuste ja/või seminaride kohta ning muud asjakohased sertifitseerimis- ja registreerimistingimused.
7. Kui kõik sertifitseerimistingimused on täidetud, kuulutab komisjon kõnealuse mooduli, tehnilise abi ja tugimeeskonna, muu reageerimisvahendi või eksperdi Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse jaoks sertifitseerituks ning teavitab sellest ka asjaomast liikmesriiki.
8. Kui moodul, tehnilise abi ja tugimeeskond, muu reageerimisvahend või ekspert esitatakse uuesti Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuses registreerimiseks, tuleks selle sertifikaati uuesti hinnata hiljemalt kolme aasta pärast.
9. Komisjon hindab koostöös liikmesriikidega sertifitseerimis- ja registreerimiskorra sobivust vähemalt kord kahe aasta jooksul ning vaatab selle vajaduse korral läbi.
Artikkel 17
Kohandamiskulude rahastamise kord
1. Liikmesriik võib taotleda kohandamiskulude rahastamist iga mooduli, tehnilise abi ja tugimeeskonna või muu reageerimisvahendi kohta eraldi, ilma et komisjon avaldaks konkursikutset. Kohandamiskulud hõlmavad otsuse 1313/2013/EL artikli 21 lõike 2 punktis c nimetatud kuluelemente.
2. Taotluse põhjendamiseks esitavad liikmesriigid komisjonile kohandamiskulude rakenduskava koos hinnanguliste kulude ja ajakavaga.
3. Komisjon hindab lõikes 2 nimetatud rakenduskava, ja kui vajalikud nõuded on täidetud, kiidab selle heaks, täpsustades, millised kulud on kohandamiskuludena rahastamiskõlblikud.
4. Pärast taotluse hindamist teeb komisjon toetusotsuse.
5. Liikmesriigid on kohustatud komisjonile edastama üksikasjad kohandamiskuludena kantud kulude kohta.
6. PEATÜKK
REAGEERIMISSUUTLIKKUSE PUUDUJÄÄKIDE KÕRVALDAMINE
Artikkel 18
Suutlikkuseesmärkide poole liikumise edusammude jälgimine
Komisjon jälgib pidevalt koostöös liikmesriikidega suutlikkuseesmärkide poole liikumise tulemuslikkust, võttes arvesse artiklis 20 nimetatud vahendeid, ning annab liikmesriikidele regulaarselt nende edusammude kohta hinnangu. Komisjon teavitab liikmesriike vajaliku üksikasjalikkusega mis tahes reageerimissuutlikkuse puudujääkidest.
Artikkel 19
Reageerimissuutlikkuse puudujääkide kindlakstegemise kord
1. Suutlikkuseesmärkide saavutamise kontrolli ühe osana hindab komisjon koostöös liikmesriikidega erinevust Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuses registreeritud liikmesriikide suutlikkuse ja III lisas sätestatud suutlikkuseesmärkide vahel.
2. Komisjon ja liikmesriigid käsitavad Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkusena vaid neid vahendeid, mis on vastavalt artiklile 16 registreeritud kui liikmesriigi poolt Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse jaoks kättesaadavaks tehtud vahendid.
Artikkel 20
Muu kui Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse kindlakstegemise kord
1. Kui komisjon on koos liikmesriikidega vastavalt käesoleva otsuse artiklile 19 leidnud potentsiaalselt olulised reageerimissuutlikkuse puudujäägid, kontrollib ta koostöös liikmesriikidega, kas vajaminevad vahendid on otsuse 1313/2013/EL artikli 12 lõike 2 kohaselt kättesaadavad väljaspool Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkust.
2. Komisjon käsitab väljaspool Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkust kättesaadavana vaid järgmisi vahendeid:
a)
CECISes registreeritud vahendid;
b)
puhvervahendid, või
c)
vahendid, mida punktid a ja b ei hõlma, kuid mis võivad olla liikmesriigile või liikmesriikidele vabalt kättesaadavad vajalikus koguses, vajalikus paigas, vajalikul ajal ja vajaliku perioodi jooksul.
3. Lõike 2 punktis c nimetatud vahendite kindlakstegemise eesmärgil saadab komisjon riiklikele kontaktpunktidele taotluse, milles visandatakse potentsiaalselt oluliste reageerimisvõimekuse puudujääkide hinnangu üksikasjad ja kutsutakse liikmesriike üles esitama teavet mis tahes vahendite kohta, mis on kättesaadavad väljaspool Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkust, nagu on osutatud lõike 2 punktis c.
4. Komisjon täpsustab oma taotluses vastuse esitamise tähtaja, mis on kuni 60 kalendripäeva ning mille täpne kestus sõltub sellest, kui keeruline on liikmesriikidel teha kindlaks lõikes 2 nimetatud vahendid.
5. Liikmesriigid teavitavad komisjoni määratud tähtaja jooksul mis tahes lõikes 2 nimetatud vahendi üksikasjadest.
6. Kui liikmesriik määratud tähtaja jooksul kirjalikult ei vasta, eeldab komisjon hinnangu kontekstis, et asjaomases liikmesriigis lõikes 2 nimetatud vahendid puuduvad.
7. Liikmesriikidelt saadud teabe põhjal ja võttes arvesse vaid neid vahendeid, millele on viidatud lõikes 2, hindab komisjon, kas need vahendid kõrvaldavad reageerimisvõime puudujäägid, mis on kindlaks tehtud vastavalt käesoleva otsuse artiklile 19. Komisjon loeb reageerimisvõime puudujäägid kõrvaldatuks vaid juhul, kui Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse ja lõikes 2 nimetatud vahendite koguarv võrdub III lisas kehtestatud suutlikkuseesmärkidega või ületab need.
Artikkel 21
Reageerimissuutlikkuse puudujääkide kõrvaldamise kord
1. Kui komisjon on koos liikmesriikidega vastavalt artiklile 19 kindlaks teinud potentsiaalselt olulised reageerimissuutlikkuse puudujäägid, mida ei saa kõrvaldada vastavalt artiklile 20, teavitab ta liikmesriike sellest kirjalikult, selgitades üksikasjalikult, mida ta käsitab strateegiliste reageerimissuutlikkuse puudujääkidena.
2. Komisjon kutsub liikmesriike kirjalikult üles kõrvaldama strateegilisi reageerimissuutlikkuse puudujääke vastavalt otsuse 1313/2013/EL artikli 12 lõikele 3.
3. Liikmesriigid teatavad komisjonile, kas, millal ja kuidas nad kavatsevad strateegilised reageerimissuutlikkuse puudujäägid kõrvaldada, ja kas nad kavatsevad seda teha üksi või teiste liikmesriikidega koostööd tehes.
Artikkel 22
Komisjoni abi strateegiliste reageerimissuutlikkuse puudujääkide kõrvaldamisel
1. Kui strateegiliste reageerimissuutlikkuse puudujääkide kõrvaldamiseks vastavalt otsuse 1313/2013/EL artikli 12 lõikele 3 ja artikli 21 lõike 1 punktile j on tarvis liidu rahastust, avaldab komisjon liikmesriikide abistamiseks konkursikutse.
2. Konkursikutsele vastates peavad liikmesriigid kinni pidama otsuse 1313/2013/EL artikli 21 lõike 1 punkti j alapunktidest iii ja iv.
3. Muu hulgas peavad liikmesriigid protsentuaalselt märkima, kui suures ulatuses liidu kaasrahastamist taotletakse.
Artikkel 23
Reageerimissuutlikkuse puudujääkide kõrvaldamise toetamisega kaasnevad rahastamiskõlblikud kulud
1. Kõik kulud, mis on seotud reageerimissuutlikkuse esmaseks loomiseks vajaliku varustuse, teenuste või inimressurssidega, on rahastamiskõlblikud.
2. Püsivad hoolduskulud ega jooksvad kulud ei ole rahastamiskõlblikud.
7. PEATÜKK
AJUTISTE PUUDUJÄÄKIDE KÕRVALDAMINE ERAKORRALISTE KATASTROOFIDE KORRAL
Artikkel 24
Rahastamiskord
1. Komisjon määrab oma aastases tööprogrammis üldjoontes kindlaks vajaminevate puhvervahendite tüübid ja arvud, võttes arvesse võimalust, et liikmesriikides võib aset leida erakorralist laadi või erakorraliselt võimsaid katastroofe, või muid tegureid, mis muudavad katastroofi erakorraliseks, näiteks ajaline kokkulangevus teise katastroofiga, ning võimalust, et niisugustel juhtudel võib esineda ajutisi puudujääke.
2. Komisjon käivitab regulaarselt vajalikke finantsmenetlusi, mille eesmärk on katta otsuse 1313/2013/EL artikli 21 lõike 2 punktis d kindlaksmääratud kulud ja tagada aastases tööprogrammis kindlaksmääratud puhvervahendite kiire kättesaadavus.
3. Komisjoni kaasrahastusega puhvervahendid täiendavad reageerimisvahendeid, mis on liikmesriikidel olemas riikliku ettevalmistuse osana, ega asenda olemasolevat reageerimissuutlikkust.
Artikkel 25
Liidu rahalise toetuse tingimused
1. Liidu rahaline toetus sõltub sellest, kas liikmesriigid, kes osalevad artikli 24 lõikes 2 sätestatud rahastamiskorras, kiidavad heaks lõigetes 2-9 sätestatud tingimused. Komisjon võib täiendavad tingimused esitada rahastamiskorras.
2. Liikmesriigid muudavad puhvervahendid vabatahtlike reservide osana kättesaadavaks.
3. Puhvervahendid peavad vastama vajalikele kvaliteedi- ja sertifitseerimisnõuetele, mis on täpsustatud artikli 24 lõikes 2 sätestatud rahastamiskorras.
4. Puhvervahendid registreeritakse vabatahtlikesse reservidesse kogu asjaomastes raamlepingutes, raampartnerluslepingutes või sarnastes lepetes ettenähtud perioodiks. Vahendeid registreeriva liikmesriigi või liikmesriikide poolt kehtestatud mis tahes tingimused ja piirangud peavad olema tegevusnõuetega nõuetekohaselt põhjendatud.
5. Puhvervahendid ei ole artiklis 17 nimetatud rahalise abi seisukohalt rahastamiskõlblikud.
6. Komisjon teavitab kõiki liikmesriike vabatahtlikku reservi registreeritud puhvervahenditest viivitamata CECISe kaudu.
7. Vabatahtlikus reservis registreeritud puhvervahendid on otsuse 1313/2013/EL artikli 11 kohaselt liidu mehhanismi raames lähetamiseks kättesaadavad samade üldtingimuste alusel kui muud vabatahtlikku reservi registreeritud vahendid.
8. Pärast ERCC kaudu abitaotluse esitamist tuleb vabatahtlikku reservi registreeritud puhvervahendid lähetada 11. peatükis kirjeldatud katastroofidele reageerimise tegevuskorra alusel.
9. Vabatahtlikku reservi registreeritud puhvervahendid on siseriiklikuks kasutuseks kättesaadavad liikmesriikides, kes on nende vahendite kättesaadavust kaasrahastanud. Enne riigisisest kasutuselevõttu peavad need liikmesriigid ERCCga konsulteerima ja kinnitama, et:
i)
samal ajal pole muud erakorralist katastroofi, mis võib kaasa tuua puhvervahendite lähetamise taotluse, või sellise katastroofi ohtu;
ii)
riigisisene kasutus ei takista põhjendamatult teiste liikmesriikide kiiret juurdepääsu, kui aset peaks leidma uued erakorralised katastroofid.
8. PEATÜKK
VÄLJAÕPPEPROGRAMM
Artikkel 26
Väljaõppeprogramm
1. Töötatakse välja väljaõppeprogramm, mis hõlmab katastroofide ennetamist, nendeks valmisolekut ja neile reageerimist. Programm hõlmab üldisi ja konkreetseid kursusi ning ekspertide vahetuse süsteemi. Programm peab olema suunatud lõikes 27 sätestatud sihtrühmadele.
2. Komisjon vastutab väljaõppeprogrammi koordineerimise ja korraldamise, samuti selle sisu ja ajakava väljatöötamise eest.
Artikkel 27
Osalejad
1. Väljaõppeprogrammi sihtrühmad on järgmised:
a)
liikmesriikide kodanikukaitse ja katastroofiohje valdkonna töötajad, eriti meeskonnajuhid, nende asetäitjad ja kontaktametnikud, artiklis 41 osutatud liikmesriikide eksperdid, kaasa arvatud ennetus- ja ettevalmistusvaldkonna eksperdid, ning riiklike kontaktpunktide olulisemad töötajad;
b)
Euroopa Liidu institutsioonide ja asutuste töötajad;
c)
Euroopa naabruspoliitika riikide, kandidaatriikide ja võimalike kandidaatide seast valitud eksperdid.
2. Väljaõppekursustel osalemine peab olema lubatud ka järgmistest asutustest valitud ekspertidele:
a)
ÜRO ja selle agentuurid;
b)
VII lisas nimetatud rahvusvahelised organisatsioonid;
c)
kolmandad riigid, ja kui see on asjakohane, muud asjaomased osalejad.
3. Liikmesriigid ja komisjon määravad igaks väljaõppesessiooniks omapoolsed osalejad.
Artikkel 28
Väljaõppekursused
1. Programm koosneb nii sissejuhatava, tegevus- kui ka juhtimistasandi kursuste tsüklist.
2. Komisjon määrab koostöös liikmesriikidega kindlaks kursuste tsükli, sisu, õppekava ja ajakavad, sealhulgas osalemisnõuded.
3. Komisjon tagab, et koolitajad ja lektorid oleksid kursis liidu mehhanismi asjakohaste arengutega.
Artikkel 29
Ekspertide vahetus
Liikmesriikidevahelise või komisjoniga toimuva ekspertide vahetuse süsteem võimaldab ekspertidel:
a)
saada ja jagada kogemusi;
b)
tutvuda erinevate kasutatavate tehnikate ja tegevuskordadega;
c)
tutvuda lähenemisviisidega, mida kasutavad muud osalevad hädaabiteenistused ja -asutused.
Artikkel 30
Täiendav väljaõppetegevus
Kui see on asjakohane ja kooskõlas aastase töökavaga, tagatakse täiendavad väljaõppevõimalused tuvastatud vajaduste katmiseks ning kodanikukaitse ja katastroofiohe meetmete sujuvaks ja tõhusaks rakendamiseks.
Artikkel 31
Hindamissüsteem
Komisjon peab tagama väljaõppe taseme ja sisu sidususe. Sellel eesmärgil loob komisjon korraldatud väljaõppe asjakohase hindamise süsteemi.
9. PEATÜKK
ÕPPUSTE RAAMISTIK
Artikkel 32
Õppuste programm, strateegiline raamistik ja prioriteedid
1. Komisjon loob kodanikukaitseõppuste programmi ja haldab seda.
2. Kodanikukaitseõppuste programm põhineb strateegilisel raamistikul, milles on ette nähtud liidu mehhanismi raames toimuvate õppuste eesmärgid ja ülesanded.
3. Õppuste programm keskendub iseäranis järgmisele:
a)
liikmesriikide reageerimissuutlikkuse parandamine, eriti seoses meeskondade ja muude ressurssidega, mida kasutatakse liidu mehhanismi raames toimuvatel abimissioonidel;
b)
menetluste parandamine ja kontrollimine ning ühise lähenemisviisi loomine liidu mehhanismi raames toimuvate abimissioonide koordineerimiseks; reageerimisaja vähendamine suurte katastroofide korral;
c)
liikmesriikide kodanikukaitseteenistuste ja komisjoni vahelise koostöö parandamine;
d)
saadud kogemuste sõnastamine ja jagamine;
e)
saadud kogemuste rakendamise testimine.
4. Õppuste programmi üldised prioriteedid nähakse ette pikaajalises laiaulatuslikus kavas. See hõlmab asjakohaste katastroofistsenaariumide ja reageerimisvahendite elemente.
5. Komisjoni ülesanne on:
a)
töötada koostöös liikmesriikidega välja strateegiline raamistik ja pikaajaline laiaulatuslik kava, võttes arvesse saadud kogemusi käsitlevat programmi ja muud asjakohast teavet;
b)
õppuste eesmärgi sõnastamine ja selle roll seoses liidu mehhanismi teiste komponentidega, ja
c)
igal aastal tööprogrammis õppuste prioriteetsuse kohta ettepaneku tegemine, kooskõlas pikaajalise laiaulatusliku kavaga.
10. PEATÜKK
SAADUD KOGEMUSI KÄSITLEV PROGRAMM
Artikkel 33
Järelevalve, analüüs ja hindamine
1. Komisjon ja liikmesriigid jagavad omavahel andmeid, teavet ja hinnanguid, mis on vajalikud kõikide liidu mehhanismi raames võetavate asjaomaste kodanikukaitse meetmete järelevalveks, analüüsimiseks ja hindamiseks.
2. Komisjon loob andmebaasi, mida komisjon ja liikmesriigid saavad kasutada andmete kogumiseks ja jagamiseks, saadud kogemuste levitamiseks ja nende rakendamise jälgimiseks, ning haldab seda.
3. Komisjon hõlbustab asjaomastel sidusrühmadel saadud kogemusi kindlaks määrata, sealhulgas kohtumisi korraldades.
Artikkel 34
Rakendamise edendamine
1. Komisjon tagab, et komisjoni, liikmesriikide ja asjaomaste sidusrühmade kogemused täiendavad otsustusprotsessi ja aitavad liidu mehhanismi veelgi täiendada.
2. Iseäranis tuleks saadud kogemusi arvesse võtta järgmiste prioriteetide kindlaksmääramisel:
a)
õppuste ja väljaõppekursuste programmi prioriteedid, muu hulgas, kui see on asjakohane, kursuste sisu ja õppekava;
b)
iga-aastaste ennetus- ja valmisolekuprojektide konkursside prioriteedid; ja
c)
otsuse 1313/2013/EL artiklis 10 nimetatud kavandamistegevuse prioriteedid.
3. Komisjon esitab saadud kogemusi käsitleva programmi kohta regulaarseid aruandeid, milles ta loetleb saadud kogemusi, ettenähtud parandusmeetmeid, kohustusi ja ajakava ning kogemuste rakendamise staadiumi.
4. Liikmesriigid esitavad perioodilisi aruandeid edusammude kohta, mida nad on teinud oma riiklikku vastutusalasse jäävate kogemuste rakendamisel.
11. PEATÜKK
TEGEVUSKORD KATASTROOFILE REAGEERIMISE KORRAL
Artikkel 35
Abitaotlused ja neile vastamine
1. Liidu territooriumil toimunud katastroofi või selle ohu korral rakendab komisjon CECISe kaudu abitaotluse saamisel nõuetekohaselt ja viivitamata otsuse 1313/2013/EL artikli 15 lõikes 3 sätestatud meetmed.
2. Kui katastroof või selle oht esineb liidust väljaspool ja vaja võib minna kodanikukaitse abi, võib komisjon kolmandat riiki teavitada võimalusest taotleda liidu mehhanismi kaudu abi.
3. Kui katastroofist mõjutatud või katastroofiohus olev liikmesriik või kolmas riik soovib taotleda liidu mehhanismi kaudu abi, esitab ta kirjaliku taotluse kodanikukaitseabi saamiseks ERCC-le pädevate siseriiklike asutuste kaudu. Kui asjaomane riik soovib abi taotleda liidu mehhanismi, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni ja selle agentuuride või mis tahes VII lisas nimetatud rahvusvahelise organisatsiooni kaudu, esitab ta kirjaliku taotluse kodanikukaitseabi saamiseks ERCC-le.
4. Abi taotleja esitab ERCC-le olukorra kohta kogu asjakohase teabe, eriti konkreetsete vajaduste, taotletava abi ja asukoha kohta.
5. Abi taotleja teavitab ERCCd ajavahemikust, riiki sisenemise kohast, asukohast, mille jaoks abi taotletakse, ning kohapealsest töötavast kontaktpunktist, kus katastroofiga tegelemist juhitakse.
6. ERCC koostab võimaluse piires iga abitaotluse kohta konkreetse lähetuskava. Need peavad hõlmama soovitusi abi osutamise kohta, kaasa arvatud üleskutseid lähetada mooduleid, tehnilist abi ja tugimeeskondi, muid hädaolukordadele reageerimise suutlikkuses registreeritud reageerimisvahendeid ja eksperte, ning hinnangut võimalike kriitiliste vajaduste kohta. Konkreetsed lähetamiskavad peavad järgima VI lisas märgitud struktuuri ja liigendust ning põhinema üldistel eelnevalt välja töötatud plaanidel, millele on osutatud otsuse 1313/2013/EL artikli 15 lõike 3 punktis c ja artikli 16 lõike 3 punktis b, mis peavad hõlmama kõige asjakohasemaid katastroofiohtude tüüpe ja võtma arvesse liikmesriikide riskihinnangutes esitatud riskistsenaariume. Konkreetsed lähetuskavad edastatakse kõikidele liikmesriikidele.
7. Hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse vahendite vahel valimise protsessi käigus kaalutakse järgmisi kriteeriume, mille prioriteetsus võib sõltuda abitaotluse spetsiifikast:
a)
kättesaadavus;
b)
sobivus;
c)
asukoht/lähedus;
d)
hinnangulised transpordiajad ja -kulud;
e)
eelnev kogemus;
f)
vahendite eelnev kasutus;
g)
muud asjakohased kriteeriumid, nagu keeleoskus või kultuuriline lähedus.
8. Kui liikmesriikidega ei ole kokku lepitud teisiti, ei kutsu ERCC liikmesriike üles kasutama konkreetseid suutlikkuse vahendeid piirkondades, kus esineb relvastatud konflikte või nende oht või kus meeskondade ohutus ja turvalisus võib ohtu sattuda.
9. Liikmesriigid, kellele on suunatud üleskutse hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse vahendeid lähetada, edastavad vastavalt otsuse 1313/2013/EL artikli 11 lõikele 7 oma lõpliku lähetusotsuse ERCC-le. ERCC määrab tähtaja, mille jooksul peab liikmesriik andma oma põhimõttelise vastuse. Tähtaeg põhineb katastroofi olemusel ega ole ühelgi juhul lühem kui kaks tundi.
10. Abi taotleja teatab ERCC-le, millised abipakkumised ta on vastu võtnud.
11. Kui abi on tarvis kriitilise vajadusega tegelemiseks ja hädaolukordadele reageerimise suutlikkusel ei ole piisavalt või üldse vastavat suutlikkust, teavitab komisjon CECISe kaudu viivitamata kõiki riiklikke kontaktpunkte otsuse 1313/2013/EL artikli 23 lõike 3 punkti b kohasest transpordiressurssidele antavast liidu rahalisest toetusest.
12. ERCC teavitab liikmesriike valikust, mis abi taotleja on abimissiooni meeskondade ja vahendite taotlemisel teinud. Abi andvad liikmesriigid hoiavad ERCCd regulaarselt kursis abimissiooni meeskondade ja vahendite lähetamisega, kaasa arvatud kõikide hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse vahenditega.
13. Komisjonil on õigus vastavalt otsuse 1313/2013/EL artiklile 17 valida, ametisse määrata ja lähetada eksperdirühm, kes pakub kohapealset abi.
Artikkel 36
Ekspertide missioonid
1. Lähetatud eksperdid täidavad otsuse 1313/2013/EL artikli 8 punktis d sätestatud kohustusi. Nad annavad regulaarselt aru abi taotleva riigi ametiasutustele ja ERCC-le.
2. ERCC hoiab liikmesriike ekspertide missiooni käiguga kursis.
3. Abi taotlev riik teavitab ERCCd regulaarselt kohapeal käimasoleva tegevuse käigust.
4. Kolmandates riikides toimuvate abimissioonide puhul teavitab meeskonna juht regulaarselt ERCCd kohapeal käimasoleva tegevuse käigust.
5. ERCC koondab kogu saadud teabe ja edastab selle liikmesriikide kontaktpunktidele ja pädevatele asutustele.
Artikkel 37
Päästeoperatsiooni lõpetamine
1. Abi taotlev liikmesriik või mis tahes abi andev liikmesriik teavitab ERCCd ja lähetatud eksperte ja abimissiooni päästemeeskondi, kui nende abi enam ei vajata või seda ei ole enam võimalik anda. Päästeoperatsiooni praktilise lõpetamise korraldavad sobival moel abi taotlev riik ja liikmesriigid. ERCCd hoitakse sellega kursis.
2. Kolmandates riikides teavitab meeskonna juht võimalikult kiiresti ERCCd, kui ta arvab pärast sellekohast konsultatsiooni abi taotlejaga, et abi enam ei vajata või seda ei ole enam võimalik anda. ERCC edastab teabe selles riigis asuvale liidu delegatsioonile ning asjaomastele komisjoni teenistustele, Euroopa välisteenistusele ja liikmesriikidele. Oma koordineeritud tegevusega tagavad ERCC ja abi taotleja lähetatud ekspertide ja päästemeeskondade tegevuse lõpetamise praktikas.
Artikkel 38
Aruandlus ja saadud kogemused
1. Abi taotlenud riigil ja abi andnud liikmesriikide pädevatel asutustel ning lähetatud ekspertidel on võimalus esitada ERCC-le abimissiooni kõigi asjaolude kohta oma järeldused. Seejärel koostab ERCC antud abi ja saadud kogemuste kohta koondaruande.
2. Lisaks artiklites 33 ja 34 sätestatule jälgivad ERCC ja liikmesriigid saadud kogemuste rakendamist, et liidu mehhanismi raames toimuvate abimissioonide taset tõsta.
Artikkel 39
Kulud
1. Kui ei ole teisiti kokku lepitud, kannab liikmesriikide antud abiga seonduvad kulud abi taotlev riik.
2. Iga abi andev liikmesriik võib, lähtudes hädaolukorra konkreetsest iseloomust ja kahju ulatusest, pakkuda abi täielikult või osaliselt tasuta. Ühtlasi võib riik igal ajal loobuda kõigi või osa kulude sissenõudmisest.
3. Kui ei ole teisiti kokku lepitud, majutab ja toitlustab päästemeeskondi ning täiendab nende varusid ja varustust abimissiooni kestel tasuta abi taotlev riik. Sellest olenemata peavad abi andvad päästemeeskonnad olema esialgu kasutatud vahenditest sõltuva mõistliku aja jooksul logistiliselt iseseisvad ja sõltumatult toimetulevad ning teavitama sellest ERCCd.
4. Ekspertide lähetamise ja logistiliste tugiteenuste kulud kaetakse vastavalt otsuse 1313/2013/EL artikli 22 punktile a. Sellised kulud on rahastatavad liidu vahenditest.
Artikkel 40
Kahju hüvitamine
1. Abi taotlevad liikmesriigid hoiduvad liikmesriikidele mis tahes kahjunõuete esitamisest, kui kahju on tekitatud liidu mehhanismi raames ja käesoleva otsuse alusel toimuva abimissiooni tagajärjel, välja arvatud juhul, kui on tõendatud, et kahju on tekkinud pettuse või raske üleastumise tagajärjel.
2. Kui abimissioonide käigus on kahju kandnud kolmandad riigid, teevad abi taotlevad liikmesriigid ja abi andvad liikmesriigid koostööd selliste kahjude hüvitamise hõlbustamiseks kooskõlas kehtivate õigusaktide ja asjaomaste raamistikega.
12. PEATÜKK
EKSPERDIRÜHMADE LÄHETAMISE PROTSESS
Artikkel 41
Ekspertide kategooriad
Liikmesriigid liigitavad eksperdid järgmistesse kategooriatesse:
a)
tehnilised eksperdid;
b)
hindamiseksperdid;
c)
koordineerimiseksperdid;
d)
meeskonnajuhid.
Artikkel 42
Ülesanded ja funktsioonid
1. Tehnilised eksperdid on suutelised andma nõu spetsiifilistes tehnilistes ja kaasnevaid riske käsitlevates küsimustes ning on valmis missioonile minema.
2. Hindamiseksperdid on suutelised andma olukorrale hinnangu ja nõu sobivate meetmete kohta ning on valmis missioonile minema.
3. Koordineerimisekspertide hulgas võivad olla meeskondade asejuhid, logistika ja kommunikatsiooni eest vastutavad isikud ja vajaduse korral muu personal. Taotluse korral võib tehnilised eksperdid ja hindamiseksperdid lülitada koordineerimismeeskonna koosseisu meeskonnajuhi abistamiseks kogu missiooni kestel.
4. Meeskonnajuht vastutab missiooni käigus hindamisüksuse ja koordineerimisüksuse juhtimise eest. Meeskonnajuht peab nõuetekohast ühendust kannatanud riigi ametiasutustega, ERCCga, sh ERCC kontaktisikuga, teiste rahvusvaheliste organisatsioonidega, ja kui tegemist on väljaspool liikmesriike liidu mehhanismi raames toimuvate abimissioonidega, ka liidu delegatsiooniga selles riigis.
5. Ettevalmistavatele missioonidele lähetatud ekspertidele võib komisjon kokkuleppel neid määranud liikmesriigiga anda millise tahes artiklis 41 nimetatud funktsioonidest ning nad peavad olema võimelised andma nõu ja aru asjakohaste ettevalmistavate meetmete kohta, sealhulgas administratiivne võimekus, varase hoiatamise vajadus, väljaõpe, koolitus ja teadlikkuse edendamine,
6. Ennetavatele missioonidele lähetatud ekspertidele võib komisjon kokkuleppel neid määranud liikmesriigiga anda millise tahes artiklis 41 nimetatud funktsioonidest ning nad peavad olema võimelised andma nõu ja aru asjakohaste ennetusmeetmete ja riskijuhtimissuutlikkuse kohta.
Artikkel 43
Ekspertide andmebaas
1. Komisjon koondab ekspertide kohta käiva teabe ekspertide andmebaasi ja teeb selle kättesaadavaks CECISe süsteemi kaudu.
2. Hädaolukordadele reageerimise suutlikkusse kaasatud eksperdid on lõikes 1 nimetatud andmebaasis eraldi märgistatud.
Artikkel 44
Nõuded väljaõppele
Vajaduse korral järgivad eksperdid artikli 26 alusel koostatud koolitusprogrammi.
Artikkel 45
Määramine
Abitaotluse korral vastutavad kättesaadavate ekspertide määramise ja nende kontaktandmete ERCC-le edastamise eest liikmesriigid.
Artikkel 46
Mobiliseerimine ja teenistusleping
1. ERCC peab olema võimeline eksperdid mobiliseerima ja lähetama väga lühikese aja jooksul pärast seda, kui liikmesriigid on konkreetseks missiooniks eksperdid määranud.
2. Komisjon sõlmib iga eksperdiga teenistuslepingu, mis sisaldab järgmisi elemente:
a)
missiooni eesmärk;
b)
pädevus;
c)
missiooni eeldatav kestus;
d)
kohaliku kontaktisiku andmed;
e)
kindlustuskate;
f)
päevaraha kulude katteks;
g)
maksetingimused;
h)
suunised tehniliste ekspertide, hindamisekspertide, koordineerimisekspertide ja meeskonnajuhtide jaoks.
13. PEATÜKK
TRANSPORDIABI
Artikkel 47
Transpordiabi vormid
Transpordiabi võib olla ühes järgmistest vormidest:
a)
transpordivahendite ühendamine või jagamine;
b)
liikmesriikide kommertsturu ja/või muudest allikates pärit transpordiressurssidele ligipääsu kindlakstegemine ja lihtsustamine või
c)
liikmesriikide abistamine liidu toetustega või eraettevõtetelt või muudelt üksustelt hangitud transporditeenustega.
Artikkel 48
Liidu mehhanismi raames transpordiabi andmise kord
1. Transpordiabi taotlemisel kohaldatakse alati artiklitega 49 ja 50 ettenähtud korda.
2. Taotlused annab välja artiklis 56 nimetatud pädev astus ja need saadetakse komisjonile kirjalikult. Need sisaldavad VIII lisa A osas esitatud teavet.
3. Transpordivahendite koondamise võib liidult kogu operatsiooni jaoks rahalise toetuse taotlemisel võtta juhtpositsiooni üks liikmesriik.
4. Kõik käesoleva otsuse alusel esitatavad transpordiabi taotlused, nende vastused ning teabevahetus liikmesriikide ja komisjoni vahel edastatakse töötlemiseks ERCC-le.
5. Taotlused edastatakse CECISe kaudu või e-postiga. Liidupoolse rahastamisega seotud taotlused võib edastada faksi või elektronposti teel või CECISe kaudu, tingimusel et seejärel esitatakse komisjonile viivitamata pädeva asutuse allkirjastatud originaaldokumendid.
6. Komisjon võib siiski rakendada elektroonilist teabevahetussüsteemi, mille kaudu toimub igasugune teabevahetus toetusesaajatega, sealhulgas toetuslepingute sõlmimine, toetuse andmise otsustest teavitamine ja neis mis tahes muudatuste tegemine, nagu on ette nähtud komisjoni delegeeritud määruse (EL) nr 1268/2012 artiklis 179 (5).
Artikkel 49
Transpordiabi taotlused
1. Toetustaotluse vastu võtmisel teavitab komisjon viivitamata kontaktpunkte, mille liikmesriigid on määranud otsuse nr 1313/2013/EL artikli 9 lõike 7 alusel.
2. Komisjon võib oma teavituses vajaduse korral kutsuda liikmesriike üles esitama üksikasju transpordiressursside kohta, mida neil on taotluse esitanud liikmesriigile võimalik kättesaadavaks teha, või muude lahenduste kohta, mida neil on võimalik kannatanud riigi vajaduste täitmiseks välja pakkuda. Komisjon võib määrata selle teabe esitamisele tähtaja.
3. Kui komisjon teavitab lõikes 1 esitatud viisil kontaktpunkte, muutub taotletud transpordiabi rahastamiskõlblikuks liidu kaasrahastamise alusel, ilma et see piiraks artikli 53 kohaldamist.
Artikkel 50
Vastused transpordiabi taotlustele
1. Liikmesriigid, kes suudavad transpordiabi pakkuda, teavitavad sellest komisjoni võimalikult kiiresti, kuid hiljemalt 24 tunni jooksul pärast artiklis 49 nimetatud teate saamist, välja arvatud juhul, kui teates on märgitud teisiti, kõikidest transpordivahenditest, mille ta saab teha vabatahtlikkuse alusel kättesaadavaks vastusena transpordivahendite koondamise või kindlaksmääramisega seotud abi taotlusele. See teave peab sisaldama VIII lisa B osas nimetatud elemente ning teavet võimalike rahaliste tingimuste või muude piirangute kohta.
2. Komisjon peab võimalikult kiiresti koondama teabe kättesaadavate transpordivahendite kohta ja edastama selle taotluse esitanud liikmesriigile.
3. Lisaks lõikes 2 nimetatud teabele edastab komisjon liikmesriikidele mis tahes muu tema käsutuses oleva teabe, mis käsitleb muudest allikatest, kaasa arvatud kommertsturult pärit transpordivahendeid, ning hõlbustama liikmesriikide juurdepääsu nendele täiendavatele vahenditele.
4. Taotluse esitanud liikmesriik teavitab komisjoni valitud transpordilahendustest ning pidama ühendust asjaomast abi osutavate liikmesriikide või komisjoni määratud operaatoriga.
5. Komisjon teavitab kõiki liikmesriike taotluse esitanud liikmesriigi valikust. Asjaomane liikmesriik hoiab komisjoni oma kodanikukaitseabi osutamise käiguga pidevalt kursis.
Artikkel 51
Toetuse taotlemine
1. Kui liikmesriik on leidnud võimaliku transpordilahenduse, kuid kodanikukaitseabi transpordi võimaldamiseks on nõutav liidu rahastus, võib liikmesriik taotleda liidult toetust.
2. Liikmesriik märgib oma taotluses protsentuaalselt, kui suures osas ta liidu kaasrahastust taotleb, kusjuures asjaomane protsent ei või ületada 55 % otsuse 1313/2013/EL artikli 23 lõikes 2 transpordimeetmeteks ettenähtud rahastamiskõlblikest kuludest ega 85 % otsuse 1313/2013/EL artikli 23 lõike 3 punktides a ja b transpordimeetmeteks ettenähtud rahastamiskõlblikest kuludest. Komisjon teavitab viivitamata taotlusest kõiki liikmesriike.
3. Komisjon võib luua raampartnerlused liikmesriikide asjaomaste pädevate asutustega vastavalt delegeeritud määruse (EL) nr 1268/2012 artiklile 178.
Artikkel 52
Transporditeenuse taotlemine
1. Juhul kui transpordiabi taotlev liikmesriik ei ole transpordilahendust leidnud, võib ta taotleda komisjonilt transporditeenust käsitleva lepingu sõlmimist eraõiguslike või muude üksustega, et transportida oma kodanikukaitseabi kannatanud riiki.
2. Lõikes 1 nimetatud taotluse saamisel teavitab komisjon viivitamata kõiki liikmesriike taotlusest ning transporditeenust taotlevat liikmesriiki kättesaadavatest transporditeenustest ja nende hinnast.
3. Lõigetes 1 ja 2 nimetatud teabevahetuse alusel kinnitab liikmesriik kirjalikult oma transporditeenuse taotlust ja oma kohustust kulud komisjonile artikli 54 alusel hüvitada. Liikmesriik teatab, millise protsendi kuludest ta kavatseb hüvitada. Kõnealune protsent ei tohi jääda alla 45 % otsuse 1313/2013/EL artikli 23 lõikes 2 sätestatud transpordimeetmeteks ettenähtud kuludest ega 15 % otsuse 1313/2013/EL artikli 23 lõike 3 punktides a ja b sätestatud transpordimeetmeteks ettenähtud kuludest.
4. Liikmesriik teavitab komisjoni viivitamata kõigist transporditeenuse taotluses tehtud muudatustest.
Artikkel 53
Otsus, mis käsitleb transpordiabi liidupoolset rahastamist
1. Selleks et kindlaks määrata, kas otsuse nr 1313/2013/EL artikli 23 lõike 1 punktis d kindlaksmääratud kriteeriumid ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu (EL, Euratom) määruse nr 966/2012 põhimõtted säästlikkuse, tõhususe ja tulemuslikkuse kohta (6) on täidetud, võetakse arvesse järgmist:
a)
teave, mis sisaldub liidu rahastamise taotluses, mille liikmesriik on artikli 48 lõike 2 alusel esitanud;
b)
kannatanud riigi väljendatud vajadused;
c)
katastroofi ajal komisjonile aru andvate ekspertide korraldatud vajadushindamised;
d)
muu komisjonile otsustamise ajal kättesaadav oluline ja usaldusväärne teave, mille on edastanud liikmesriigid või rahvusvahelised organisatsioonid;
e)
kodanikukaitseabi õigeaegseks andmiseks kavandatud transpordilahenduste tõhusus ja tulemuslikkus;
f)
kohaliku hanke võimalused;
g)
muud komisjoni võetud meetmed.
2. Vajaduse korral annavad liikmesriigid otsuse 1313/2013/EL artikli 23 lõike 1 punktis d sätestatud kriteeriumide täitmise hindamiseks lisateavet. Liikmesriigid esitavad komisjonile teabe võimalikult kiiresti pärast komisjoni teabenõude saamist.
3. Komisjon määrab tasutava eelmakse summa, mis võib olenevalt saadaolevatest eelarvevahenditest olla kuni 85 % taotletud liidu rahalisest toetusest. Eelmakseid ei kasutata toetuste puhul, mille väärtus jääb allapoole delegeeritud määruse (EL) nr 1268/2012 artiklis 185 kindlaksmääratud madala maksumusega toetuste piirmäära, välja arvatud juhul, kui rahalist abi taotlev liikmesriik suudab tõendada, et eelmakse puudumine takistaks meetme rakendamist.
4. Abi käsitlev otsus tehakse finantsabi taotlevale liikmesriigile viivitamata teatavaks. See tehakse teatavaks ka kõigile teistele liikmesriikidele.
5. Üksikud transpordiabi taotlused, mille puhul on taotletav liidu rahaline toetus alla 2 500 euro, ei vasta liidu kaasrahastamise nõuetele, kui need ei kuulu artikli 51 lõikes 3 nimetatud raampartnerluste reguleerimisalasse.
Artikkel 54
Liidupoolse transpordiabi hüvitamine
Kulude puhul, mida komisjon on kandnud artiklis 52 sätestatud korra kohaselt, annab komisjon 90 päeva jooksul pärast selle transpordioperatsiooni lõpetamist, milleks liidu rahalist abi taotleti, liidu rahalist abi saanud liikmesriigile välja võlateate summale, mis vastab selle otsuse sätetele, mille komisjon tegi transporditeenuse taotluse kohta, ja mis moodustab vähemalt 15 % otsuse 1313/2013/EL artikli 23 lõikes 3 transpordimeetmeteks ette nähtud kuludest ning 45 % otsuse 1313/2013/EL artikli 23 lõikes 2 transpordimeetmeteks ette nähtud kuludest.
Artikkel 55
Kahju hüvitamine
Transpordiabi taotlevad liikmesriigid hoiduvad liidule mis tahes kahjunõuete esitamisest nende varale või teenistujatele tekitatud kahju eest, kui kõnealune kahju on tekkinud käesoleva otsuse kohase transpordiabi pakkumise käigus, välja arvatud juhul, kui on tõendatud, et kahju on tekkinud pettuse või raske üleastumise tagajärjel.
Artikkel 56
Pädevate asutuste määramine
Liikmesriigid määravad pädevad asutused, kes on volitatud taotlema ja saama komisjonilt käesoleva otsuse kohaldamise raames antavat rahalist toetust, ning teatavad sellest komisjonile 60 päeva jooksul pärast käesoleva otsuse teatavakstegemist. Kõigist muudatustest kõnealuses teabes teatatakse viivitamata komisjonile.
Siiski jääb kuni edasiste teadeteni asjaomastelt liikmesriikidelt kehtima pädevaid asutusi käsitlev teave, mille liikmesriigid on esitanud otsuse 2007/606/EÜ, Euratom artikli 12 alusel.
14. PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 57
Kehtetuks tunnistamine.
Otsused 2004/277/EÜ, Euratom ja 2007/606/EÜ, Euratom tunnistatakse kehtetuks. Viiteid kehtetuks tunnistatud otsustele käsitatakse viidetena käesolevale otsusele kooskõlas IX lisas esitatud vastavustabeliga.
Artikkel 58
Adressaadid
Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel, 16. oktoober 2014