РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 28 август 2013 година
относно проекта на италиански указ във връзка с методите за обозначаване на произхода на дълготрайно прясно мляко, мляко, произведено по технологията UHT, микрофилтрирано пастьоризирано мляко и мляко, пастьоризирано при висока температура
(нотифицирано под номер C(2013) 5517)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2013/444/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. за сближаване на законодателствата на държавите членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните (1), и по-специално член 19 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с процедурата, предвидена в член 19, втора алинея от Директива 2000/13/ЕО, на 9 ноември 2012 г. италианските органи нотифицираха Комисията за проект на указ, в който се предвиждат, inter alia, изисквания за задължително етикетиране на дълготрайно прясно мляко, мляко, произведено по технологията UHT, микрофилтрирано пастьоризирано мляко и мляко, пастьоризирано при висока температура.
(2)
В член 2, параграф 1 от нотифицирания указ се предвижда, че етикетите на стерилизираното дълготрайно прясно мляко, млякото, произведено по технологията UHT, микрофилтрираното пастьоризирано мляко и млякото, пастьоризирано при висока температура, трябва да носят обозначение за държавата на произход на млекодобивното стопанство, от което идва обработеното мляко, или обозначението „ЕС“ или „трети държави“, в случай че мястото, от което идва млякото, е съответно от една или повече държави - членки на Европейския съюз, или от трети държави.
(3)
С Директива 2000/13/ЕО се хармонизират правилата, които регламентират етикетирането на храните, като, от една страна, се предвижда хармонизиране на някои национални разпоредби, а от друга - въвеждане на мерки по отношение на нехармонизираните национални разпоредби. Обхватът на хармонизирането е определен в член 3, параграф 1 от посочената директива, в който са изброени всички задължителни указания по отношение на етикетирането на храните при условията и дерогациите, предвидени в членове 4-17.
(4)
В член 3, параграф 1, точка 8 от Директива 2000/13/ЕО се предвижда, че информацията за мястото на произход или мястото, от което идва храната, се посочва, „когато липсата на това посочване може да заблуди потребителя относно истинския произход на храната“.
(5)
В член 4, параграф 2 от Директива 2000/13/ЕО се предвижда, че за някои определени храни може да се изискват и други обозначения освен изброените в член 3, параграф 1 от директивата, чрез разпоредби на Съюза или - при липса на такива - чрез национални разпоредби.
(6)
С член 18, параграф 2 от Директива 2000/13/ЕО се разрешава приемането на нехармонизирани национални разпоредби, ако те са обосновани с едно от изброените в него съображения, в това число, inter alia, опазване на общественото здраве и предотвратяване на измами, при условие че естеството на разпоредбите не възпрепятства прилагането на определенията и правилата, установени с Директива 2000/13/ЕО. Ето защо, когато в държава членка се предлага проект на национални разпоредби в областта на етикетирането, е необходимо да се провери тяхната съвместимост с посочените по-горе изисквания и с разпоредбите на Договора за функционирането на Европейския съюз.
(7)
Италианските органи са на мнение, че нотифицираната мярка е необходима, за да се гарантира защита на интересите на потребителите и да се засили прилагането на превенция и ограничаване на измамите с храни. Пояснено бе, че противно на вярването на италианските потребители, млякото, продавано на италианския пазар, не е само от италиански произход, вследствие на което е налице необходимост произходът да бъде отбелязван на етикета, за да се предотврати подвеждане на потребителите. Предвид изложеното по-горе италианските органи са на мнение, че разпоредбите на член 2, параграф 1 са обосновани с оглед на член 3, параграф 1, точка 8 от Директива 2000/13/ЕО.
(8)
С член 3, параграф 1, точка 8 от Директива 2000/13/ЕО се въвежда подходящ механизъм за преодоляване на риска потребителите да бъдат подведени в случаите, когато някои елементи могат да създадат впечатление, че произходът или мястото, от което идва дадена храна, са различни от действителните. Стопанските субекти от хранително-вкусовата промишленост са тези, които трябва да гарантират, че информацията за произхода и мястото, от което идва дадена храна, фигурира на етикета, когато липсата ѝ може да породи объркване за потребителите. Националните правоприлагащи органи са тези, които трябва да установят спазването на това задължение.
(9)
Разпоредбите на член 2, параграф 1 от нотифицирания указ биха навели на мисълта, че въпросните храни винаги се представят по начин, който подвежда италианските потребители относно действителния им произход или мястото, от което идват. В тази връзка Комисията посочва, че обхватът на нотифицирания указ не включва мляко с (твърде) ограничена трайност (сурово мляко, пастьоризирано мляко), докато именно то може да накара потребителите да мислят, че въпросното мляко е с италиански произход.
(10)
Освен позоваването на потребността от защита на интересите на потребителите, италианските органи не са представили достатъчни обосновки, които да водят до заключението, че е необходимо задължително обозначаване на произхода на продуктите, изброени в член 1 от нотифицирания указ, което е в допълнение към задължението, установено в член 3, параграф 1, точка 8 от Директива 2000/13/ЕО.
(11)
Следователно италианските органи не са доказали, че обозначаването на произхода, предвидено в нотифицирания указ, е необходимо за постигане на някоя от целите, изброени в член 18, параграф 2 от Директива 2000/13/ЕО.
(12)
Предвид изложените съображения в съответствие с член 19, трета алинея от Директива 2000/13/ЕО Комисията даде отрицателно становище относно посочените по-горе разпоредби на нотифицирания указ.
(13)
Съответно от италианските органи следва да бъде изискано да не приемат разпоредбите на член 2, параграф 1 от нотифицирания указ.
(14)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Италианската република не приема разпоредбите на член 2, параграф 1 от нотифицирания указ относно методите за обозначаване на произхода на дълготрайно прясно мляко, мляко, произведено по технологията UHT, микрофилтрирано пастьоризирано мляко и мляко, пастьоризирано при висока температура.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Брюксел на 28 август 2013 година.
KOMISJONI RAKENDUSOTSUS,
28. august 2013,
Itaalia dekreedi eelnõu kohta, mis käsitleb pika säilimisajaga piima, kõrgkuumutatud piima, mikrofiltreeritud pastöriseeritud piima ja kõrgel temperatuuril pastöriseeritud piima päritolu tähistamise meetodeid
(teatavaks tehtud numbri C(2013) 5517 all)
(Ainult itaaliakeelne tekst on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2013/444/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. märtsi 2000. aasta direktiivi 2000/13/EÜ toidu märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, (1) eriti selle artiklit 19,
ning arvestades järgmist:
(1)
Kooskõlas direktiivi 2000/13/EÜ artikli 19 teise lõiguga teatasid Itaalia ametiasutused 9. novembril 2012 komisjonile dekreedi eelnõust, milles käsitletakse muu hulgas pika säilimisajaga piima, kõrgkuumutatud piima, mikrofiltreeritud pastöriseeritud piima ja kõrgel temperatuuril pastöriseeritud piima kohustuslikke märgistusnõudeid.
(2)
Teatavaks tehtud dekreedi artikli 2 lõikes 1 esitatud nõude kohaselt peab pika säilimisajaga piima, kõrgkuumutatud piima, mikrofiltreeritud pastöriseeritud piima ja kõrgel temperatuuril pastöriseeritud piima märgistusel olema esitatud selle tootmisettevõtte asukohariik, kust töödeldud piim on pärit, või tähistus „EL” või „kolmandad riigid”, kui piim on lähetatud kas ühest või enamast Euroopa Liidu liikmesriigist või kolmandatest riikidest.
(3)
Direktiiviga 2000/13/EÜ, millega on ühtlustatud toidu märgistamist käsitlevad eeskirjad, on ühelt poolt ette nähtud teatavate riiklike sätete ühtlustamine ja teiselt poolt ühtlustamata riiklikke norme käsitlev kord. Ühtlustamise ulatus on kindlaks määratud selle direktiivi artikli 3 lõikes 1, milles on esitatud loetelu andmetest, mille esitamine kooskõlas artiklitega 4-17 on märgistusel kohustuslik, juhul kui neis artiklites sisalduvate erandite alusel ei ole sätestatud teisiti.
(4)
Direktiivi 2000/13/EÜ artikli 3 lõike 1 punkti 8 kohaselt on kohustuslik esitada andmed päritolu- ja lähteriigi kohta, „kui selliste andmete puudumine võib tarbijat toidu tegeliku päritolu- või lähteriigi määramisel oluliselt eksitada”.
(5)
Direktiivi 2000/13/EÜ artikli 4 lõikega 2 on ette nähtud, et konkreetsete toitude puhul võib nõuda lisaks selle direktiivi artikli 3 lõikes 1 loetletud andmetele muude andmete esitamist kas Euroopa Liidu õigusaktide sätete või nende puudumisel riiklike sätete kehtestamisega.
(6)
Direktiivi 2000/13/EÜ artikli 18 lõike 2 kohaselt on lubatud vastu võtta ühtlustamata riiklikke norme, kui see on õigustatud mõnel selles artiklis loetletud põhjustest, milleks on muu hulgas rahvatervise kaitsmine ja pettuse ärahoidmine, eeldusel, et need ei takista direktiivis 2000/13/EÜ sätestatud määratluste ja eeskirjade kohaldamist. Seega tuleb kontrollida, kas liikmesriigi esitatud riiklikku märgistamist käsitlev eelnõu vastab eespool nimetatud nõuetele ja Euroopa Liidu toimimise lepingu sätetele.
(7)
Itaalia ametiasutused väidavad, et kõnealune meede on vajalik, et tagada tarbijahuvide kaitse ja tõhustada toiduga seotud pettuste ärahoidmist ja ohjeldamist. Nad selgitasid, et vastupidiselt Itaalia tarbijate arvamusele ei ole Itaalias turustatud piim ainult siseriikliku päritoluga ja seetõttu on muutunud möödapääsmatuks esitada toodete märgitusel nende päritoluriik, et vältida tarbijate eksitamist. Eespool nimetatud kaalutlusi arvestades on Itaalia ametiasutused arvamusel, et artikli 2 lõike 1 sätted on põhjendatud lähtuvalt direktiivi 2000/13/EÜ artikli 3 lõike 1 punktist 8.
(8)
Direktiivi 2000/13/EÜ artikli 3 lõike 1 punktiga 8 on ette nähtud sobiv mehhanism, millega vältida tarbijate eksitamist juhul, kui teatavad elemendid võiksid tekitada kahtlust asjaomase toidu tegeliku päritolu- või lähteriigi suhtes. Toiduettevõtjad peavad tagama, et märgistusel on esitatud teave päritolu- või lähteriigi kohta juhul, kui selle teabe puudumine põhjustaks tarbijate eksitamist. Riiklikud ametivõimud on kohustatud kontrollima kõnealuse kohustuse täitmist.
(9)
Teatavaks tehtud dekreedi artikli 2 lõike 1 sätete kohaldamisel oleksid kõnealused toidukaubad alati esitatud selliselt, et need eksitaksid Itaalia tarbijat nende tegeliku päritolu- või lähteriigi osas. Selles osas märgib komisjon, et teatavaks tehtud dekreedi kohaldamisala ei hõlma (väga) lühikese säilimisajaga piimatooteid (toorpiim, pastöriseeritud piim). Seetõttu võivad tarbijad viimati nimetatud piimatooteid tõenäoliselt pidada Itaalia päritolu piimatoodeteks.
(10)
Kui jätta arvestamata viide tarbijate huvide kaitsmise vajadusele, ei esitanud Itaalia ametiasutused piisavaid põhjendusi, mille alusel võinuks järeldada, et kohustuslik päritoluandmete esitamine teatavaks tehtud dekreedi artiklis 1 loetletud toodete puhul oleks vajalik suuremas ulatuses, kui see on sätestatud direktiivi 2000/13/EÜ artikli 3 lõike 1 punktis 8.
(11)
Seega ei suutnud Itaalia ametiasutused tõestada, et teatavaks tehtud dekreedis sätestatud kohustus esitada päritolukoht oleks vajalik direktiivi 2000/13/EÜ artikli 18 lõikes 2 loetletud eesmärkide täitmiseks.
(12)
Neid kaalutlusi silmas pidades on komisjon esitanud teatavaks tehtud dekreedi eelnimetatud sätete kohta eitava arvamuse vastavalt direktiivi 2000/13/EÜ artikli 19 kolmandale lõigule.
(13)
Vastavalt sellele tuleks nõuda, et Itaalia ametiasutused ei võtaks vastu teatavaks tehtud dekreedi artikli 2 lõike 1 sätteid.
(14)
Käesoleva otsusega ettenähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Itaalia Vabariik ei või vastu võtta teatavaks tehtud dekreedi artikli 2 lõike 1 sätteid pika säilimisajaga piima, kõrgkuumutatud piima, mikrofiltreeritud pastöriseeritud piima ja kõrgel temperatuuril pastöriseeritud piima päritolu tähistamise meetodite kohta.
Artikkel 2
Käesolev otsus on adresseeritud Itaalia Vabariigile.
Brüssel, 28. august 2013