РЕШЕНИЕ (ЕС) 2015/162 НА КОМИСИЯТА
от 9 юли 2014 година
относно държавна помощ SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), приведена в действие от Латвия за предприятие Parex
(нотифицирано под номер C(2014) 4550)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочената/ите по-горе разпоредба/и (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
1.1. Предишни мерки в полза на Parex
(1)
На 10 ноември 2008 г. Латвия уведоми Комисията за пакет от мерки за държавна помощ в полза на AS Parex banka („Parex banka“), насочени към подкрепа на стабилността на финансовата система. Комисията временно одобри тези мерки на 24 ноември 2008 г. (2) („първо решение за оздравяване“) въз основа на ангажимента на Латвия да представи план за преструктуриране на Parex banka в срок от шест месеца.
(2)
След исканията от Латвия Комисията одобри два набора от изменения в мерките за помощ за Parex banka с решения от 11 февруари 2009 г. (3) („второто решение за оздравяване“) и от 11 май 2009 г. (4) („трето решение за оздравяване“).
(3)
На 11 май 2009 г. Латвия уведоми за план за преструктуриране на Parex banka. С решение от 29 юни 2009 г. (5) Комисията стигна до предварителното заключение, че мерките за преструктуриране, предмет на уведомлението, представляват държавна помощ за Parex banka, и изрази съмнения, че тези помощи могат да бъдат счетени за съвместими с вътрешния пазар. В резултат на това Комисията реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и изиска от Латвия да предостави информацията, необходима за оценяване на съвместимостта на помощта.
(4)
От 11 май 2009 г. до 15 септември 2010 г. няколко пъти се проведоха информационни обмени и дискусии между Латвия и Комисията за преструктурирането на Parex banka. През този период Латвия неколкократно актуализира плана за преструктуриране на Parex banka.
(5)
В плана за преструктуриране се предвиждаше разделянето на Parex banka на две: новосъздадената т. нар. „добра банка“ AS Citadele banka („Citadele“), която да поеме всички основни активи и някои неосновни активи (6), и т. нар. „лоша банка“ („Reverta“ (7)), която да запази останалите неосновни и неефективни активи. Това разделяне беше приведено в действие на 1 август 2010 г.
(6)
С решение от 15 септември 2010 г. (8) („окончателното решение за Parex“), Комисията одобри плана за преструктуриране на Parex banka, въз основа на ангажиментите, поети от органите на Латвия, представен на 3 септември 2010 г.
(7)
С решение от 10 август 2012 г. (наричано по-нататък „решението за изменение“) (9) Комисията одобри измененията в три ангажимента, включени в окончателното решение за Parex, по искане на Латвия. Тези изменения: 1) удължават срока за продажба на заемите в ОНД (10) до 31 декември 2014 г.; 2) увеличават границата на минималните изисквания в областта на капиталовата адекватност, разрешена за Citadele на равнище банка и група, и 3) позволяват пренос от предходни години на неусвоени ограничения на отпускането на заеми, като същевременно се зачитат първоначалните ограничения на пазарния дял.
(8)
Комисията отбелязва, че на 5 юни 2014 г. Латвия по изключение се е съгласила това решение да бъде прието на английски език.
1.2. Официална процедура по разследване
(9)
На 1 октомври 2013 г. Латвия изпрати искане за допълнително изменение на окончателното решение за Parex, като помоли за отлагане на крайния срок за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele (11). В хода на оценката на заявлението за изменение Комисията откри, че Латвия е предоставила държавна помощ на Citadele и Parex извън мерките за помощ, одобрени от Комисията.
(10)
Между […] (12) и 4 март 2014 г. се проведоха няколко информационни обмена между Латвия и Комисията по отношение на тези допълнителни мерки за помощ. Латвия представи информация и документи на 30 октомври 2013 г., 31 януари 2014 г. и 4 март 2014 г. (включително преразгледан план за преструктуриране на Parex banka).
(11)
От 11 ноември 2013 г. насам Комисията получава и месечни актуални сведения относно напредъка на Латвия с продажбата на Citadele - процес, който започна през октомври 2013 г.
(12)
С решение от 16 април 2014 г. („решението за откриване на процедурата“) (13) Комисията уведоми Латвия, че след като се е запознала с информацията, предоставена от латвийските органи, тя е взела решение да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз („Договора“). В решението за откриване на процедурата Комисията също така прикани заинтересованите страни да представят своите мнения относно въпросната помощ, като получи един отговор на 23 май 2014 г.
(13)
Латвия информира Комисията, че от съображения за спешност по изключение е съгласна настоящото решение ще бъде прието на английски език.
2. ОПИСАНИЕ
2.1. Съответното предприятие
(14)
Към 31 декември 2008 г. Parex banka е била втората по големина банка в Латвия с общи активи от 3,4 млрд. LVL (4,9 млрд. EUR). Parex banka е основана през 1992 г. През ноември 2008 г. Латвия придоби 84,83 % от дяловия капитал на банката от двата най-големи акционера на символична обща покупна цена от 2 LVL (около 3 EUR), мярка за държавна помощ, одобрена от Комисията през първото и второто решение за оздравяване. След рекапитализацията, одобрена с решенията за оздравяване, Латвия увеличи допълнително своето участие в Parex banka до около 95 % чрез вливане на допълнително 140,75 млн. LVL, което се състоя през май 2009 г. - мярка, която беше одобрена от Комисията чрез третото решение за оздравяване.
(15)
През април 2009 г. Европейската банка за възстановяване и развитие („ЕБВР“) придоби 25 % от дяловия капитал на Parex banka плюс една акция. След разделянето на Parex banka на „добра“ и „лоша“ банка през 2010 г. заедно с последващите промени в акционерната структура, акционерите на Citadele понастоящем са Латвия (75 %) и ЕБВР (25 %), докато акционери на Reverta са Латвия (84,15 %), ЕБВР (12,74 %) и други (3,11 %).
(16)
Подробно описание на Parex banka до момента на окончателното решение за Parex може да бъде намерено в съображения 11 до 15 на това решение.
2.2. Мерките за помощ, одобрени за Citadele и Reverta
(17)
На Parex banka бе разрешено да получи поредица от мерки за помощ, одобрени от Комисията в първото, второто и третото решение за оздравяване („решения за оздравяване“), както и в окончателното решение за Parex.
(18)
Планът за преструктуриране, одобрен от Комисията в окончателното решение за Parex предвижда, че помощта за оздравяване, която вече е одобрена от Комисията, следва да се удължи до края на периода на преструктуриране и да се раздели между Citadele и Reverta. Окончателното решение за Parex одобрява и допълнителната помощ за преструктуриране на Reverta и Citadele. С него се определя и механизъм за усвояване на помощите, които са били временно одобрени чрез решението за оздравяване, след като Parex banka е била разделена, по отношение на:
а)
подкрепа за осигуряване на ликвидност под формата на държавни депозити в Citadele и Reverta (14);
б)
държавни гаранции за задълженията на Citadele и Reverta (15);
в)
държавна рекапитализация за Reverta и Citadele (16); както и
г)
мярка за облекчаване на активите за Citadele (17).
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
3.1. Допълнителните мерки, прилагани от Латвия за Parex banka, Citadele и Reverta.
(19)
Въз основа на доклада, предаден на 29 август 2013 г. от контролиращото доверено лице (18), и документите и информацията, предоставени от Латвия от октомври 2013 г., става ясно, че Латвия е привела в действие следните мерки, без да уведоми предварително Комисията за тях:
а)
На 22 май 2009 г. Латвия отпусна на Parex banka подчинен заем от 50,27 млн. LVL (определен като капитал от втори ред) със срок от седем години, т.е. до 21 май 2016 г. („първа мярка“). Падежът на този подчинен заем надвишава максималния петгодишен срок, посочен в първото решение за оздравяване и потвърден в окончателното решение за Parex;
б)
На 27 юни 2013 г. Латвия предостави на Citadele допълнително 18-месечно удължаване на срока („втора мярка“) на подчинени заеми в размер на 37 млн. LVL (от общо 45 млн. LVL, държани от Латвия по това време) (19). Латвия не е изпратила уведомление на Комисията за удължаване на срока на подчинените заеми.
в)
Освен това от 2011 г. Латвия е предоставила на Reverta подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex („третата мярка“), както за основния сценарий, така и за най-лошия сценарий (20).
(20)
Въз основа на информацията, която беше на разположение на Комисията към момента на приемане на решението за откриване на процедурата, във връзка с първа и втора мярка Комисията изрази сериозни съмнения дали те могат да бъдат окачествени като съвместими с вътрешния пазар, като се има предвид, че:
а)
в първоначалната оценка на съвместимостта на подчинените заеми, предоставени от Латвия, 5-годишният срок до падежа беше счетен за необходимия минимум, поради което заемите можеха да бъдат обявени за съвместими на тази основа, и
б)
не бяха представени нови аргументи, с които да се обоснове защо по-дълъг падеж е абсолютно необходим.
(21)
По същия начин не бяха представени достатъчно аргументи в момента на решението за откриване на процедурата, за да се докаже съвместимостта на третата мярка.
(22)
Въз основа на тези съображения Комисията откри официалната процедура по разследване по силата на член 13, параграф 1 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (21) по отношение на неправомерната помощ, предоставена посредством първата, втората и третата мярка, описани в съображение 19.
3.2. Нарушението на задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele
(23)
Латвия не е изпълнила и своя ангажимент, който е записан в окончателното решение за Parex, да продаде дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele до 30 юни 2013 г. без доверено лице по продажбите или до 31 декември 2013 г. с доверено лице по продажбите („четвъртата мярка“) (22). Поради това задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в тези срокове е било нарушено.
(24)
В решението за откриване на процедурата Комисията стигна до заключението, че нарушението на задължението, описано в съображение 21, представлява неправилно използване на помощ. Поради това Комисията реши да открие официална процедура по разследване за неправилно използване на помощ по силата на член 16 от Регламент (ЕО) № 659/1999.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(25)
Вследствие на решението за откриване Комисията получи мнения от едно лице, което не представи елементи, доказващи, че лицето може да се определи като заинтересована страна, т.е. страна, чиито собствени интереси биха могли да бъдат засегнати от мярката (например конкуренти или търговски сдружения (23)), или че е действало от името на заинтересована страна.
(26)
Получените коментари бяха свързани с твърдения за нередности с участието на Parex banka и не бяха свързани с първата, втората и третата мярка, въведени от Латвия за Parex banka, Citadele и Reverta, нито с четвъртата мярка. По същество те се отнасят до факти и информация, които не са от пряко значение за прилагането на правилата за държавната помощ в конкретния случай. Поради това за оценката, извършена в настоящото решение, те бяха регистрирани и отчетени като обща пазарна информация.
5. МНЕНИЯ ОТ ЛАТВИЯ ЗА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(27)
След решението за откриване на процедурата на 26 май 2014 г. Латвия представи мнения, целящи преодоляване на съмненията, изразени от Комисията по отношение на съвместимостта на първата, втората и третата мярка, както и нарушението на задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele.
(28)
На 30 май 2014 г. Латвия също представи актуализиран план за преструктуриране, в който бяха включени информацията и компенсаторните мерки, представени в раздели 5.1 - 5.5 от настоящото решение.
(29)
След искане за информация от Комисията на 23 юни 2014 г. Латвия представи допълнителни елементи по отношение на втората мярка.
5.1. Относно първоначалния срок до падежа на подчинените заеми, превишаващ условията от решението за оздравяване и окончателното решение за Parex (първата мярка)
(30)
В своите коментари от 26 май 2014 г. Латвия твърди, че приемането на първата мярка е било необходимо, за да се даде възможност на Parex banka да се съобрази с приложимите регулаторни изисквания за платежоспособност и по този начин да предотврати непоправим срив на нестабилната, силно взаимосвързана и взаимозависима латвийска банкова система.
(31)
Латвия твърди, че към момента на приемането на първото решение за оздравяване латвийските органи са имали ограничена информация относно действителното финансово състояние на Parex banka и относно качеството на нейните активи. Следователно в първоначалното си искане до Комисията за одобрение на мерките за държавна помощ Латвия е поела задължението да отпусне подчинени заеми със срок до падежа пет години, като този срок е минимумът, изискван за подчинени заеми, за да се определят като капитал от втори ред по силата на съответните разпоредби на латвийското право.
(32)
Латвия посочва още, че с цел по-добра оценка на финансовото състояние на Parex banka, тя е възложила на PricewaterhouseCoopers да извърши надлежна проверка на Parex banka, която е била извършена на 26 януари 2009 г. след приемането на първото решение за оздравяване.
(33)
В същото време Латвия подчертава факта, че ситуацията на пазара в периода 2008-2009 г. е била много динамична и влошаването на качеството на заемите е било по-бързо от очакваното. Това влошаване е било отразено и е довело до приемането от Комисията на три решения за оздравяване на Parex banka, както и до представянето от Латвия на няколко варианта на плана за преструктуриране на Parex banka, последният от които е изпратен на 11 май 2009 г. („план за преструктуриране от 2009 г.“).
(34)
В тази връзка Латвия обяснява, че предположенията и прогнозите, включени в решенията за оздравяване, бързо са изгубили актуалността си поради бързите промени в икономическата среда, главно поради световната финансова криза и спада на пазарното доверие в Parex banka. Така Латвия е стигнала до извода, че срокът от пет години за подчинените заеми, отпуснати на Parex banka от Латвия, вече няма да бъде достатъчен за стабилизиране на крехката латвийски банкова система. В действителност се оказва, че Parex banka, системна банка по това време, е трябвало да получи подчинени заеми с падеж повече от пет години, за да изпълни своите изисквания за платежоспособност, и по-специално да отговаря на приложимите изисквания по отношение на капиталовата адекватност.
(35)
Съгласно регулаторната рамка (въз основа на стандартите на Базел II (24)), приложима за Parex banka в момента на издаването на подчинените заеми, само 80 % от 5-годишните заеми от 50,27 млн. LVL (т.е. само 40,22 млн. LVL) биха били определени като капитал от втори ред. По-специално, за регулаторни цели трябваше да се приложи кумулативен дисконтов фактор (или амортизация) годишно по отношение на размера на подчинените заеми, за да се отрази намаляващата стойност на тези инструменти, като позитивни елементи на регулаторния капитал. В резултат на това само 80 % от 5-годишния заем в началото отговарят на изискванията за целите на капиталовата адекватност; 60 % в началото на втората година; и т.н.
(36)
Това твърдение е допълнително подкрепено от Латвия чрез сравнителни изчисления, показващи, че ако подчинените заеми бяха отпуснати от Латвия за срок от пет години, те нямаше да бъдат напълно допустими като капитал от втори ред от самото им създаване.
(37)
Определянето на срока до падежа на подчинените заеми, отпуснати на Parex banka от Латвия, на седем години се оказа необходимо, за да се позволи цялата сума от 50,27 млн. LVL подчинени заеми, отпуснати от държавата, да могат да се определят като капитал от втори ред за периода 2009-2010 г., така че да се даде възможност на Parex banka да постигне своята целева капиталова адекватност. В таблица 1 са посочени сумите на допустимия капитал от втори ред, притежаван от Parex banka в края на всяка година, въз основа на срока на подчинения заем в размер на 50,27 млн. LVL, представен през май 2009 г.
Таблица 1
Срок на подчинен заем, представен през май 2009 г., и квалифицирането му като капитал от втори ред (млн. LVL)
Срок до падежа
2009
2010
2011
5-годишен заем
40,22
30,16
20,11
6-годишен заем
50,27
40,22
30,16
7-годишен заем
50,27
50,27
40,22
8-годишен заем
50,27
50,27
50,27
(38)
Латвия обяснява, че на 9 юни 2009 г. Nomura International (назначено от Латвия през март 2009 г. да организира продажбата на Parex banka) е представило на латвийските органи стратегия за продажба на Parex banka с много агресивен график, с план процесът на продажбата да бъде завършен през 2010 г. Поради това е било необходимо Parex banka да остане в пълно съответствие с приложимите изисквания за капитал поне до края на 2010 г.
(39)
Накрая, Латвия твърди, че ако падежът на подчинения заем е бил само пет години, в плана за преструктуриране от 2009 г. е трябвало да се включат други мерки, насочени към укрепване на капиталовата адекватност на Parex banka по друг начин (напр. вливане на свеж капитал, незабавно разширяване на обхвата на подчинените заеми и т.н.). При липсата на подобни мерки вложителите щяха да бъдат оставени без защита и стабилността на латвийската финансова система щеше да бъде сериозно застрашена.
5.2. Относно удължаването на срока до падежа на подчинените заеми, за което не е изпратено уведомление (втората мярка)
(40)
По отношение на втората мярка Латвия счита, че допълнителното удължаване на срока до падежа на подчинения заем е било необходимо поради регулаторните промени, настъпили през 2013 г. По-специално, на 1 март 2013 г. Citadele е била информирана от Комисията за финансовия и капиталов пазар на Латвия („FCMC“), че коефициентът на капиталова адекватност на групата трябва да достигне минимум 10 % в абсолютно изражение до края на 2013 г., докато препоръчителното съотношение за справяне със съществуващите и потенциалните рискове е […]. Преди март 2013 г. минималният нормативен коефициентът на капиталова адекватност е бил 8,4 %.
(41)
Латвия счита, че втората мярка е приета добросъвестно, тъй като латвийските органи са смятали, че мярката е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като тя не води до финансови загуби за държавата.
(42)
Латвия декларира също, че към момента на приемането на втората мярка тя, заедно с Citadele, е считала добросъвестно, че възможността за удължаване на погасителния срок на въпросния подчинен заем е била предвидена в съответните решения на Комисията и в плана за преструктуриране.
(43)
Латвия посочва, че всеки инвеститор на пазара, ако е в позиция на мажоритарен акционер на Citadele, би направил всичко необходимо, за да запази, доколкото е възможно, стойността на своята инвестиция и би бил склонен да приеме и приложи необходимите мерки, за да се предотврати нетната балансова стойност на неговите дялови участия да бъде намалена в резултат на това, че банката не успява да изпълни капиталовите изисквания. Ако Citadele не беше успяла да отговори на по-строгите изисквания за капиталова адекватност, наложени от FCMC по това време, стабилността на банката, жизнеспособността и възможността за пазарна реализация щяха да бъдат застрашени, което в крайна сметка щеше да повлияе върху възможността за продажба в добро финансово състояние.
(44)
Латвия също така представи съпоставителен сценарий, при който втората мярка не е била отпусната. В този съпоставителен сценарий препоръчителното съотношение на капитала не би изпълнено, тъй като равнището на капиталова адекватност е под 9,3 % към 31 декември 2013 г. в сравнение с минималното изискване от 10 %.
(45)
Латвия също така твърди, че алтернативните мерки за подсилване на капиталовата адекватност на Citadele (т.е. увеличение на капитала и емитиране на нови подчинени заеми) не са били осъществими. По-конкретно, тя посочва, че би било невъзможно за Citadele да получи подчинени заеми от трети инвеститори през 2013 г., имайки предвид ангажимента на латвийските органи да продадат Citadele в кратък срок (т.е. до 31 декември 2014 г.). Несигурността по отношение на възможния приобретател и неговата бъдеща стратегия би накарала доставчиците на подчинени заеми да изискват пут опция за всички подчинени заеми, предоставени от тях на Citadele (промяна на клаузата за контрол) (25). Това на практика би означавало, че реалният срок до падежа на такива подчинени заеми при предоставяне би бил считан за по-кратък от пет години и следователно заемите не биха били квалифицирани като капитал от втори ред.
(46)
В отговор на искане за информация от страна на Комисията, за да прецени дали Латвия се е обърнала към ЕБВР относно възможно удължаване на срока до падежа на подчинените заеми във връзка с Citadele, компетентните латвийски органи представиха отговор на 23 юни 2014 г. В него те потвърждават, че преди да предоставят втората мярка, те не са се обърнали към ЕБВР, за да ѝ предложат да удължи срока на подчинените заеми, които държи. В този контекст те повтарят, че втората мярка е трябвало да бъде приета с цел предотвратяване на предстоящо нарушение от страна на Citadele на новите, по-строги капиталови изисквания.
(47)
Латвия посочва, че е трябвало незабавно да пристъпи към удължаване на срока до падежа на подчинения дълг, който притежава в Citadele, и не е договорила подобно удължаване на срока по отношение на подчинения дълг, който е държан от ЕБВР.
(48)
Латвия твърди, че нейното решение в тази връзка е било повлияно от следните три точки.
а)
Необходимостта от ефективно разрешаване на предстоящо нарушение на новите капиталови изисквания: Citadele е преизчислила своите потребности от капитал от втори ред и е направила заключението, че за разлика от приемането на втората мярка, която включва удължаване на срока до падежа с 18 месеца, всяка евентуална промяна на падежа на подчинения дълг, по който ЕБВР също е страна, би изисквала значително по-голямо удължаване на срока. Тази разлика се дължи на факта, че главницата на този заем е по-ниска и следователно неговото въздействие върху капиталовата позиция на Citadele би било значително по-ниско. Латвия също заявява, че удължаването на срока на подчинения дълг, държан от ЕБВР, предполага водене на предварителни преговори с ЕБВР. Освен това, с оглед на разликите по отношение на приложимото право и на общата изисквана правна структура, която ще трябва да бъде въведена за удължаване на подчинения заем, по който ЕБВР също е страна, като в същото време се удължи само част от подчинения дълг, държан от Латвия, би изисквало по-сложни правни договорености.
б)
Латвия подчертава, че към момента на удължаването тя също така е смятала, че удължаването на срока на подчинения дълг, държан от ЕБВР, ще направи продажбата на Citadele по-тежка, тъй като в момента на продажбата ще съществуват няколко взаимосвързани договори за подчинен дълг. Тя счита, че такава възможност би усложнила продажбата на Citadele, тъй като би могла да има последици за съответните крайни условия и вероятно би увеличила съответните разходи по сделката.
в)
Освен това Латвия отбелязва, че статутът на ЕБВР по отношение на Citadele би могъл да усложни решението на ЕБВР да даде съгласието си за удължаването на срока. Тя посочва в заявлението си от 23 юни 2014 г., че твърдо вярва, че по принцип ЕБВР би била склонна да се съгласи с удължаването на срока на съответния инструмент. Тя обаче признава, че позицията на ЕБВР се различава от тази на Латвия по това, че Латвия е мажоритарният акционер на Citadele и в това си качество тя би могла да упражнява решаващо влияние върху процеса на продажба и би могла да договори различни варианти във връзка с плащането на подчинените заеми с участниците в търга. Поради това Латвия призна, че липсата на контрол на ЕБВР върху продажбата на Citadele би могла да представлява демотивиращ фактор за удължаване на срока на съответния заем или във всеки случай би могла да доведе до продължителни преговори.
5.3. По отношение на подкрепата за ликвидността, предоставена на Reverta, за която не е изпратено уведомление (трета мярка)
(49)
Латвия и Reverta признават, че от декември 2010 г. подкрепата за ликвидността, предоставена от Латвия на Parex banka (и след това на Reverta), е превишила разрешения таван на ликвидността, посочен в съображение (55) от окончателното решение за Parex. Решението за откриване на процедурата сочи, че оставащата подкрепа за ликвидността на Reverta към 31 декември 2013 г. е била 362,52 млн. LVL, което превишава с 55,52 млн. LVL тавана от 307 млн. LVL, определен за „най-лошия“ сценарий.
(50)
Латвия твърди, че в окончателното решение за Parex Комисията първоначално е разрешила преобразуването в капитал на отпусната подкрепа за ликвидността в размер на 218,7 млн. LVL за Parex banka. Тази сума, която е трябвало да бъде преобразувана, впоследствие е била намалена в измененото решение на 118,7 млн. LVL. Ако 118,7 млн. LVL подкрепа за ликвидността бяха трансформирани в капитал, подкрепата за ликвидността щеше да бъде намалена и щяха да бъдат спазени ограниченията. Въпреки това, само 49,5 млн. LVL от подкрепа за ликвидността в размер на 118,7 млн. LVL всъщност са били преобразувани в капитал. Този факт се изтъква от Латвия като основна причина за прекомерните нива на ликвидността.
(51)
Освен това Латвия счита, че допълнителната помощ се дължи също на забавяния в генерирането на парични средства в сравнение с темповете на генериране на парични средства, предвидени към момента на окончателното решение за Parex. Лошите длъжници са забавили плащанията и следователно паричното възстановяване е закъсняло с около две години. Латвия счита, че това явление е временно и очаква прекомерните ликвидни средства да намалеят през годините 2015-2016.
(52)
Въпреки това Латвия и Reverta признават отклонението от разрешения размер на помощта, дължащо се на трудностите, които те срещат при подходящото разпределяне на държавната подкрепа между разрешената подкрепа за ликвидността и капиталовите вноски, след приемането на решението за изменение.
(53)
Латвийските органи обясняват още, че ако банковият лиценз на Parex banka (понастоящем Reverta) беше запазен, на Латвия щеше да се наложи да инжектира повече капитал в Parex banka отколкото първоначално предвиденото (в действителност минималното равнище на изисквания капитал съгласно правилата за платежоспособност е бил над максималната капиталова подкрепа от 218,7 млн. LVL, разрешена от окончателното решение за Parex). Въз основа на първоначалния план за преструктуриране, представен на Комисията, икономическата стойност, реализирана от продажбата на активи, и превръщането на 218,7 млн. LVL биха били недостатъчни за Parex banka (Reverta) да отговори на регулаторните изисквания за капиталова адекватност.
(54)
Следователно, ако лицензът беше запазен, Parex banka (Reverta) щеше да има нужда от допълнителен капитал. След оттеглянето на банковия лиценз размерът на допълнителната помощ беше ограничен до сумата, необходима за процеса на ликвидация.
(55)
Съгласно Латвия след 31 декември 2011 г. вече не било необходимо подкрепата за ликвидността да се преобразува в капитал, тъй като банковият лиценз на Reverta е бил оттеглен. Латвия беше съобщила на Комисията своя план да не преобразува подкрепата за ликвидността в капитал след 31 декември 2011 г. по време на обмен на мнения преди приемането на решението за изменение, въпреки че Латвия не потвърди намерението си да го прави на практика и не идентифицира изрично и не сподели с Комисията техническите последствия от липсата на преобразуване. По-специално, Латвия не спомена, че в резултат на „непреобразуването“ в капитал средствата, които вече са били отпуснати като подкрепа за ликвидността, няма да намалеят толкова бързо, колкото се изисква от окончателното решение за Parex.
(56)
Тъй като само 49,5 млн. LVL от подкрепата за ликвидността действително е била преобразувана в капитал до 31 декември 2011 г., а 69,2 млн. LVL подкрепа на ликвидността не е преобразувана в капитал, равнището на подкрепата за ликвидността е превишило одобреното равнище приблизително два пъти.
(57)
Съгласно Латвия запазването на подкрепата за ликвидността и избягването на нейното преобразуване в капитал е най-икономичната мярка за латвийските органи и всъщност намалява до минимум държавната помощ.
(58)
Латвия и Reverta потвърдиха, че Reverta вече не се нуждае от „свежи пари“. Като се има предвид по-ниската сума за подкрепата за ликвидността, преобразувана в капитал, Латвия очаква, че Reverta ще запази [300-350] млн. LVL подкрепа за ликвидността в края на 2014 г., [250-300] млн. LVL в края на 2015 г. и [200-250] млн. LVL в края на 2016 г. и 2017 г. (при ликвидацията на Reverta). Съгласно Латвия тази подкрепа за ликвидността ще надхвърли първоначално разрешения таван, тъй като i) по-малко ликвидни активи са били преобразувани в капитал и ii) закриването на Reverta се очаква да донесе по-малко парични постъпления от първоначално планираното.
(59)
Според новите прогнози за паричните потоци, отразяващи трудностите при възстановяването на активите, Латвия очаква Reverta да има отрицателна капиталова позиция от [250-300] млн. LVL в края на процеса на ликвидация (31 декември 2017 г.).
5.4. Относно ангажимента за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието (четвъртата мярка)
(60)
Латвия започна процеса на продажба на Citadele през 2011 г., за да спази поетите си ангажиментите, които са записани в окончателното решение за Parex. Първият опит за продажба беше направен с Nomura International като консултант, но поради значителните сътресения в еврозоната, предизвикани от икономическата и финансова криза в Гърция, както и срива на Snoras и Krajbanka в Литва и Латвия, този опит беше неуспешен.
(61)
В допълнение, през февруари 2013 г. Латвия поръча специално проучване от независим експерт […] относно, между другото, въздействието на продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието, на датата, определена в ангажиментите. Експертът доказа, че стойността на двете отделни образувания (дейността за управление на благосъстоянието и останалата част на Citadele) е по-малка от стойността на Citadele като цяло. Следователно, лишавайки Citadele от дейността ѝ за управление на благосъстоянието би намалило балансовата стойност на банката и по този начин би засегнало акционерната стойност. Чрез различни прогнози експертът показа, че без дейността по управление на благосъстоянието „оперативната печалба на банката би спаднала, […]“ и нейните […] ще се влошат.
(62)
Според Латвия въз основа на експертното проучване продажбата на дейността по управление на благосъстояние, отделно от останалата част на Citadele, в рамките на 2013 г. би попречило на жизнеспособността на Citadele и следователно възможността за пазарна реализация. Това би намалило значително способността на банката да привлече частни участници да инвестират в Citadele на разумна цена. Ето защо през 2013 г. започна втора процедура за продажба на цялата Citadele със съдействието на Société Générale и Linklaters LLP като външни консултанти. Двата метода на продажба, които в момента се обмислят, са сливане и придобиване („M&A“) или първоначално публично предлагане („IPO“).
5.5. Компенсаторни мерки, предложени от Латвия
(63)
С цел да се осигури съвместимост с вътрешния пазар съгласно разпоредбите на Съюза за държавна помощ на допълнителните мерки за помощ, предоставени от Латвия на Parex banka, Citadele и Reverta посредством първата, втората и третата мярка, както и неспособността да се продаде дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в определения срок (четвърта мярка), Латвия предложи редица ангажименти, които са посочени в съображения 64 - 73.
5.5.1. Краен срок за продажбата на Citadele и за продажбата на дейността по управление на благосъстоянието
(64)
Латвия и Citadele се задължават да положат всички усилия, за да получат възможно най-скоро и във всички случаи преди […] обвързващи оферти за продажбата на целия дял на Република Латвия в Citadele (включително дейността по управление на благосъстоянието). Продажбата трябва да бъде приключена до […] най-късно. Следва да се остави на преценката на Република Латвия (и нейния консултант) да реши какви са подходящите структура и условия на сделката за продажба (напр. търговска продажба или IPO), доколкото Република Латвия в крайна сметка продаде целия си дял в Citadele най-късно до […]. В случай на IPO Република Латвия се ангажира да приеме задължителен проспект с FCMC до […].
(65)
Латвия и Citadele също се ангажират, че ще бъде назначен управител по продажбата, ако до […] не бъдат получени обвързващи оферти или, в случай на IPO, с една и съща цел, ако не бъде договорен проспект с FCMC. В такъв случай Република Латвия ще предприеме необходимите стъпки, за да гарантира, че управителят по продажбата е назначен и функционира от […]. Подразбира се, че финансовият съветник за продажбата на Citadele също може да бъде назначен за управител по продажбата, считано от […]. Ако бъде назначен управител по продажбата, Латвия и Citadele се ангажират да приемат обвързващи и неотменими за всички страни оферти до […] и да подпишат обвързващо и неотменимо споразумение за продажба на целия дял на Република Латвия в Citadele до […], като сделката следва да бъде приключена най-късно до […].
(66)
Латвия и Citadele се ангажират още, че от […] Citadele ще […] нов бизнес и останалата част от стопанската дейност на Citadele ще […], ако Република Латвия не е влязла до […] в обвързващо и неотменимо споразумение, предвиждащо приключване на продажбата до […] на целия дял на Република Латвия в Citadele или ако IPO не позволява на Република Латвия да продаде целия си дял в Citadele до […].
(67)
Латвия и Citadele се ангажират да приключат покупко-продажбата на целия дял на Република Латвия в Citadele до […]. Ако продажбата на този дял не е приключила до […], те се ангажират, че Citadele ще […] нов бизнес и останалата част от стопанската дейност на Citadele ще бъде […].
(68)
Ако Citadele е […] в някой от случаите, посочени в съображения 64 - 67, всички части от стопанската дейност на Citadele, за които е налице интерес от трети страни, могат да бъдат продадени и прехвърлени от Република Латвия и/или Citadele на такова трето лице (без да се засягат принципите […] и без нова държавна помощ).
5.5.2. Допълнително намаляване на размера на разрешените капиталови вноски
(69)
Що се отнася до Reverta, с решението за изменение беше разрешено преобразуването в капитал на държавни депозити и лихви (подкрепа за ликвидността) за обща сума от 118,7 млн. LVL. Поради факта, че досега само 49,5 млн. LVL подкрепа за ликвидността са били преобразувани в капитал, Латвия предлага незабавно и окончателно да намали максималната обща сума на капитала, който може да бъде предоставен на Reverta от Латвия, на 49,5 млн. LVL (по-рано 118,7 млн. LVL).
5.5.3. Ангажимент за засилване на мерките за споделяне на тежестта чрез предотвратяване на обратните парични потоци към заварените подчинени кредитори на Reverta
(70)
Латвия признава, че засилените мерки за споделяне на тежестта са необходими, за да се гарантира съвместимостта на първата, втората и третата мярка с вътрешния пазар. Тези мерки ще гарантират наред с друго, че не се облагодетелстват неоснователно трети страни от допълнителната държавна помощ, предоставена на Reverta и Citadele.
(71)
За тази цел Латвия се ангажира да засили предишните ангажименти за споделяне на тежестта чрез рекапитализиране чрез вътрешни източници на предишните мажоритарни акционери на Parex banka, техните филиали и другите кредитори („заварените подчинени кредитори“), които са предоставили подчинени заеми („заварени подчинени заеми“).
(72)
Reverta е надхвърлила сумите на ликвидност, разрешени от окончателното решение за Parex, отчасти поради плащането на лихвата по заварените подчинените заеми. Ако Reverta не беше платила тези лихви или ако заварените подчинени заеми бяха обезценени веднага след окончателното решение за Parex, на Латвия може би нямаше да се наложи да прилага първата, втората и третата мярка, доколкото те действително са били предприети.
(73)
В светлината на изложеното по-горе Латвия предлага да изясни и да засили ангажиментите си по отношение на главницата и лихвите, дължими по отношение на заварените подчинени заеми, както следва:
а)
Citadele и Reverta (по-рано Parex banka), както и техните дъщерни предприятия, няма да плащат лихви, дивиденти или купони по съществуващите капиталови инструменти (в това число привилегировани акции, акции В и инструменти от първа и втора група, втори ред) (дължими или начислени), нито ще упражняват права на кол опция по отношение на същите, на притежателите на подчинени дългове или акции, които не са латвийската държава или ЕБВР, докато и освен ако държавната помощ за Reverta и/или Citadele бъде напълно изплатена и ако не съществува правно задължение да го правят. Доколкото съществуват такива правни задължения, Латвия се заема да ги премахне възможно най-скоро (и при всяко положение не по-късно от 30 април 2015 г.).
б)
Латвия също така се ангажира да изплати всички неизплатени дългове (главници) от заварените подчинени заеми (освен ако и докато всички държавни помощи за Reverta/Citadele бъдат напълно изплатени), които ще бъдат:
i)
предмет на обвързваща заповед за това, че никакви плащания по заварените подчинени заеми не са изискуеми и дължими; или
ii)
преобразувани в капитал от първи ред без право на глас; или
iii)
обезценени;
до степента, необходима за покриване на отрицателната нетна стойност на активите на Reverta, и при наличие на правно основание.
в)
Латвия ще предприеме всички необходими мерки, за да гарантира, че всички законови разпоредби, необходими, за да се спазят горепосочените ангажименти, са въведени до 30 април 2015 г. най-късно.
5.6. Реакция на Латвия на мненията на трети страни
(74)
На 6 юни 2014 г. Латвия представи отговора си по отношение на мненията на трети страни, получени от Комисията. Латвия заявява, че твърденията, съдържащи се в коментарите, са неоснователни и нямат отношение към решението за откриване на процедурата. Латвия отхвърля твърденията на третата страна и изисква те да не бъдат взети предвид от Комисията.
6. ОЦЕНКА
6.1. Наличие на държавна помощ вследствие на новите мерки
(75)
В съответствие с член 107, параграф 1 от Договора всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез държавни ресурси под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на определени стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(76)
Квалифицирането на дадена мярка като държавна помощ изисква кумулативно да бъдат изпълнени следните условия: а) мярката трябва да бъде финансирана чрез държавни ресурси; б) тя трябва да предоставя селективно предимство, което може да постави в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки; в) мярката трябва да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията и да има потенциал да засегне търговията между държавите членки.
6.1.1. Първата мярка
(77)
Това, че предоставянето на подчинени заеми на Parex banka от страна на Латвия е включвало държавна помощ, е установено в първото решение за оздравяване, когато Комисията одобри емитирането на подчинен дълг с петгодишен срок като съвместима мярка за помощ. Комисията тогава реши, че инвеститор в условията на пазарна икономика не би предоставил подчинен дълг с петгодишен срок (26).
(78)
Подчинените заеми, които действително са били отпуснати от Латвия в полза на Parex banka, са били идентични с мярка, която е била одобрена от Комисията, с изключение на факта, че те имат по-продължителен срок до падежа, което създава допълнително предимство за Parex banka.
(79)
Подчинен дълг със 7-годишен срок би осигурил на заемополучателя по-голямо предимство от подчинен дълг с 5-годишен срок, тъй като рискът за инвеститора на дадена инвестиция се увеличава, когато срокът на инвестицията бъде удължен. Ако подчиненият дълг със 7-годишен срок беше предоставен, щеше да бъде още по-малко вероятно инвеститор в условията на пазарна икономика да предостави подчинен дълг с тези удължени срокове, отколкото за срок от пет години. По тази причина по-дългият срок на подчинения дълг представлява допълнително предимство за Parex banka в сравнение с формата на подчинения дълг, който е бил одобрен в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex. Тъй като всички други изисквания за наличие на държавна помощ вече са установени в първото решение за оздравяване, първата мярка представлява допълнителна държавна помощ.
6.1.2. Втората мярка
(80)
На 27 юни 2013 г. Латвия предостави допълнително 18-месечно удължаване на срока на подчинените заеми в размер на 37 млн. LVL за Citadele (от общо 45 млн. LVL, държани от Латвия по това време).
(81)
В решението за откриване на процедурата при липса на други аргументи Комисията е преценила, че подобно удължаване на срока не би било предоставено от инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като създава допълнителни рискове в сравнение с по-рано съществуващите форми на подчинените заеми. Поради това Комисията счете, че по-дългият срок на подчинения дълг представлява допълнително предимство, предоставено от държавата на Citadele, спрямо формата на подчинения дълг, която бе одобрена в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex, и следователно е допълнителна помощ.
(82)
Латвия заяви, че пазарен инвеститор рационално би решил да предприеме конкретни мерки за поддържане на капиталова адекватност на банката, за да запази стойността на своята инвестиция. Поради това тя твърди по същество, че втората мярка не предоставя предимство на Citadele, тъй като предоставянето на допълнителна подкрепа е в съответствие с принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(83)
Комисията не оспорва, че принципът за оператор в условията на пазарна икономика е приложим към сделка като втората мярка. Въпреки това тя припомня, че съдилищата на Съюза са посочили, че ако държава членка ползва този тест по време на административна процедура, тя трябва, когато има съмнения, да установи еднозначно и въз основа на обективни и проверими доказателства, че прилаганата мярка ще бъде приписана на държавата, действаща като акционер, и че в това отношение могат да се изискват доказателства, че решението се основава на икономически оценки, съпоставими с онези, които в дадените обстоятелства рационалният частен инвеститор в положение, възможно най-близко до това на държавата членка, би направил, преди да извърши инвестицията, за да определи своята бъдеща доходност (27).
(84)
При това положение Комисията счита, че твърдението на Латвия, че е действала в съответствие с принципа на оператора в условията на пазарна икономика, не е обосновано с подходящи доводи и подробен анализ.
(85)
На първо място, не са представени никакви доказателства на Комисията, че Латвия е извършила оценка на стойността на своята инвестиция в Citadele едновременно с решението си да приложи втората мярка. Пазарен инвеститор, действащ в качеството си на акционер, би оценил стойността на Citadele, за да определи настоящата стойност на своите инвестиции в тази банка преди (и без) и след изпълнението на втората мярка и би сравнил тези две стойности. Комисията счита, че един целящ печалба пазарен инвеститор би започнал с определяне на настоящата стойност на своите инвестиции в банката и след това би проверил дали сегашната стойност на тази инвестиция ще бъде защитена от допълнителното удължаване на сроковете на подчинените заеми. Ако резултатът от този преглед показва, че стойността е можело да бъде защитена или дори увеличена, тогава като втора стъпка целящият печалба пазарен инвеститор би сравнил алтернативните разходи за защита (или дори увеличаване) на стойността и разликата в стойността.
(86)
Ако Латвия беше извършила такъв анализ, тя трябваше да докаже, че предоставянето на удължен срок е ефективна мярка поне за запазване на стойността на инвестицията и след това трябваше да докаже, че алтернативните разходи за предоставянето на такава мярка са по-ниски от увеличението на стойността. Само ако алтернативните разходи за предоставяне на допълнителен срок до падежа са по-малки от запазването на стойността в резултат на втората мярка, Комисията може да приеме, че Латвия е действала в съответствие с принципа за оператор в условията на пазарна икономика. Латвия обаче не е представила нито валидна оценка за стойността на инвестицията, нито анализ, доказващ, че алтернативните разходи за предоставяне на допълнителен срок до падежа са по-ниски от запазването на стойността, произтичаща от прилагането на втората мярка.
(87)
По тази причина Комисията счита, че втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(88)
На второ място и при всички случаи, установените принципи за прилагане на принципа за оператор в условията на пазарна икономика изискват сравнението с поведението на рационален частен инвеститор да се прави в ситуация, която е възможно най-близка до тази на държавата членка (28). Следователно при оценяването на стойността на своята инвестиция в Citadele Латвия следва да е взела предвид ангажиментите, записани в окончателното решение за Parex, свързани с продажбата на Citadele. През юни 2013 г., когато втората мярка е приведена в действие, тези ангажименти включват задълженията за продажба на Citadele до 31 декември 2014 г. и още за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele (тъй като дейността по управлението на благосъстоянието трябваше да бъде продадена отделно, ако не бъде продадена от 30 юни 2013 г.). Като се има предвид, че на 27 юни 2013 г., когато е било предоставено удължаването на срока, не е бил намерен купувач за дейността по управлението на благосъстоянието, един частен инвеститор би стигнал до извода, че е невъзможно да се продаде дейността по управлението на благосъстоянието заедно със Citadele в срок до 30 юни 2013 г., определен в окончателното решение за Parex, и следователно двете дружества трябва да бъдат продадени поотделно.
(89)
Освен това, един частен акционер в банката в положение, което е възможно най-близко до това на държавата членка, не би имал никакви основания да приеме, че спазването на тези ангажименти би било отменено или отложено, тъй като такива изменения са предмет на одобрение от страна на Комисията. Поради това при определяне на стойността на инвестицията през юни 2013 г. не е можело да се очаква, че тези задължения ще бъдат невалидни, както не е можело да се очаква, че Комисията ще одобри всяко изменение на което и да е задължение преди срока, в рамките на който Латвия се е ангажирала да ги изпълни.
(90)
В резултат на това, с цел да се вземе решение дали да се предостави или не удължен срок до падежа, параметрите за оценяване на стойността на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г. трябва да включват ангажиментите, които са записани в окончателното решение за Parex. Латвия не успя да докаже, че е взела предвид всички тези параметри или че стойността на нейната инвестиция в дадения момент, която би се получила от вземането под внимание на тези параметри, е по-голяма от алтернативната цена на удължаването на срока до падежа. По тази причина Комисията счита, че и втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(91)
На трето място, дори да се предположи, че Латвия е направила достатъчно подробен анализ на втората мярка като средство за запазване на стойността на инвестицията ѝ в Citadele през юни 2013 г., и дори ако беше отчела в този анализ ограниченията, които оператор в условията на пазарна икономика би взел предвид, произтичащи от предстоящата продажба на Citadele и отделната продажба на дейността по управлението на благосъстоянието, твърденията на Латвия по отношение на разходите за втората мярка и по отношение на стойността на инвестицията в Citadele, която според Латвия ще се запази с тази мярка, не са приемливи.
(92)
От една страна, Латвия твърди, че втората мярка не включва никакви разходи за държавата, но това твърдение не е подкрепено от никакви допълнителни подробности или доказателства по отношение на оценката на разходите, извършени от Латвия към момента на предоставяне на втората мярка. Такъв анализ на алтернативните разходи и всички други видове разходи, свързани с втората мярка, би бил предварително условие за един частен инвеститор, за да вземе рационално решение дали да удължи срока на подчинения заем. Липсата на оценка на разходите води Комисията до заключението, че един частен инвеститор не би бил в състояние да оцени целесъобразността на втората мярка от гледна точка на максимизирането на печалбата.
(93)
От друга страна, Латвия твърди, че втората мярка запазва стойността на инвестицията на Латвия в Citadele, но това твърдение не се потвърждава от характеристиките на инвестицията в Citadele, притежавана от държавата членка от юни 2013 г. Комисията отбелязва, че за целящия печалба инвеститор текущата стойност на инвестицията зависи от перспективата за бъдещи потоци от доходи от тази инвестиция (под формата например на дивиденти) в комбинация с капиталовата стойност на тази инвестиция към този момент във времето (която може да бъде извлечена например от цената, която купувачът ще плати за акционерната инвестиция към този момент или от сконтираната стойност на цената, която купувачът би платил за акционерната инвестиция в бъдещето). Всички индекси на разположение на Комисията сочат, че стойността на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г. е била ниска, ако изобщо е била положителна.
(94)
Що се отнася до възможните бъдещи потоци от доходи от инвестиции на Латвия в Citadele, не бяха предоставени доказателства, че през юни 2013 г. акционерите са можели да очакват някакви дивиденти от Citadele в обозримо бъдеще. Всяка оценка от частен акционер на банката в положение, възможно най-близко до това на държавата членка, на очакваните приходи от разпределянето на дивиденти би било свързано със задължението за продажба на Citadele до 31 декември 2014 г. Освен това проучването, описано в съображение 61, установи, че дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele би станала губеща - заключение, което намали допълнително перспективата за печалба от разпределянето на дивиденти, като се има предвид, че от 27 юни 2013 г. оператор в условията на пазарна икономика би трябвало да приеме, че Citadele и дейността по управлението на благосъстоянието ще бъдат продадени поотделно.
(95)
Когато беше предоставено удължаване на погасителния срок, нямаше доказателства, че Citadele ще може (като се имат предвид неговите очаквани печалби и съотношение на капитала) да разпредели дивиденти преди 31 декември 2014 г., тъй като съотношението на капитала от 10,3 %, планирано да се достигне до 31 декември 2013 г., едва надвишава изискваното минимално съотношение на капитала от 10 % и е далеч под […] %, препоръчани от FCMC за справяне със съществуващите и потенциалните рискове за Citadele. Следователно един частен инвеститор би взел предвид, че от юни 2013 г. има малка вероятност акционерите да получат някакво разпределение на дивиденти от Citadele в обозримо бъдеще.
(96)
Що се отнася до капиталовата стойност на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г., проучването, представено от латвийските органи, описано в съображение 61 и което бе изготвено през февруари 2013 г., показва, че Citadele би била засегната неблагоприятно от отделната продажба на дейността по управлението на благосъстоянието. Един частен инвеститор в положение, което е възможно най-близко до това на Латвия през юни 2013 г., би взел предвид факта, че около четири месеца по-рано независим експерт е установил, че продажната стойност на Citadele без дейността по управлението на благосъстоянието ще бъде по-ниска отколкото комбинираната цена на двата субекта. В резултат на това частният инвеститор би имал нужда от убедителни причини по отношение на оптимизиране на възвръщаемостта, коригирана спрямо риска, за да предприеме допълнителни рискове чрез предоставяне на удължаване на сроковете на подчинените заеми. Въпреки това Латвия не е предоставила доказателства за такива наложителни причини за оператор в условията на пазарна икономика да поеме тези допълнителни рискове по това време. Дори удължаването на срока да беше предоставено, няма доказателства, че Citadele без дейността по управлението на благосъстоянието може да бъде продадена за […], което кара Комисията да заключи, че през юни 2013 г. Латвия не е […] в инвестицията си да бъде запазена, която е била […] за предоставянето на втората мярка.
(97)
Тези допълнителни причини също карат Комисията да смята, че втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(98)
На четвърто и последно място, Комисията също така отбелязва, че ЕБВР, която през юни 2013 г. е единственият друг акционер на Citadele освен латвийската държава, не е удължила срока на своя непогасен подчинен заем за Citadele и че Латвия никога не се е обръщала към ЕБВР, за да обсъдят участието на ЕБВР във втората мярка, както е обяснено в съображения 46-48. Тази липса на всякакъв опит за обсъждане на споделянето на тежестта на разходите за втората мярка, ако тази мярка е трябвало да бъде средство за запазване на стойността на инвестициите в Citadele, е допълнителен признак, че втората мярка не е в съответствие с изискванията на принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(99)
В това отношение на първо място Комисията припомня, че според писмото от FCMC Citadele е разполагала с десет месеца (от 1 март до 31 декември 2013 г.), за да спази новия коефициент на капиталова адекватност. В този контекст Комисията счита, че повечето акционери биха използвали целия период от десет месеца за намиране на подходящо решение за посрещане на новите капиталови изисквания, което свежда до минимум техните разходи. Аргументът на Латвия относно улесняването на продажбата на Citadele не обяснява защо втората мярка е приета без допитване до миноритарните акционери на Citadele в срок от четири месеца от писмото на FCMC, вместо да се използва по-пълно периодът от десет месеца.
(100)
Освен това, дори ако участието на ЕБВР в удължаването на срока би предполагало мярка с характеристики, различни от тези на втората мярка, Латвия не предоставя никакви доказателства, че тази различна мярка, в която участва и ЕБВР, би била по-малко ефикасна от втората мярка, или че би струвала повече на мажоритарния акционер в сравнение с разходите за втората мярка.
(101)
Що се отнася до аргумента на Латвия, че удължаването от ЕБВР на срока на нейния подчинен заем би довело до допълнителна тежест в момента на продажбата на Citadele, латвийските органи не са представили никакви доказателства, че такова удължаване действително би създало такива допълнителни разходи. Не съществува специално проучване на разходите за продажбата на Citadele след втората мярка в сравнение с разходите за хипотетичната продажбата на Citadele след удължаване на срока, в което ЕБВР участва, за да се обоснове твърдението на Латвия, че би имало допълнителни тежести. Комисията счита, че всеки частен оператор, който обмисля начини за запазване на стойността на инвестицията си в Citadele, поне би могъл да посочи актуална оценка на евентуалните алтернативни разходи, при последваща продажба, в случай че миноритарният акционер в Citadele удължи срока на своите подчинени заеми в тази банка.
(102)
На последно място, както бе отбелязано в съображение 48, буква в), Латвия обяснява, че счита, че ЕБВР би била склонна да удължи срока на заемите си за Citadele. При това положение дори ако участието на ЕБВР би довело до по-голяма сложност, Комисията счита, че частен мажоритарен акционер, който обмисля удължаване на срока на собствения си съществуващ подчинен дълг в полза на Citadele, най-малко би се обърнал към миноритарния акционер, който също е притежател на подчинен дълг в Citadele, за да установи дали последният i) би поел част от разходите за допълнителна помощ за Citadele чрез удължаване на срока на собствените си заеми или ii) би сключил алтернативна договореност пряко с мажоритарния акционер, за да подкрепи разходите за втората мярка на мажоритарния акционер. В рамките на прилагане на принципа за оператор в условията на пазарна икономика Комисията не може да приеме, че мажоритарен акционер в дружество би приел всички разходи за защита на стойността на всички инвестиции в това дружество и по този начин би защитил стойността на инвестицията на миноритарния акционер, без дори да се допита до последния, за да потърси принос от него.
(103)
С оглед на всеки от тези фактори липсата на допитване до ЕБВР в периода между 1 март 2013 г. и 27 юни 2013 г. е още едно доказателство, че втората мярка не е била проведена в съответствие с изискванията на принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(104)
За всяка една от четирите причини, посочени в съображения 85-103, не беше доказано недвусмислено и въз основа на обективни и проверими доказателства, че втората мярка следва да бъде приписана на държава членка, действаща като частен акционер. При тези обстоятелства Комисията не може да приеме, че Citadele би могла, при обстоятелства, които съответстват на обичайните пазарни условия, да получи същите предимства като тези, които са ѝ били предоставени чрез държавни ресурси под формата на втората мярка.
(105)
Латвия е изпълнила втората мярка за Citadele, която е и ще бъде активна на пазарите, открити за международна конкуренция. Следователно всяко предимство от държавните ресурси би повлияло на конкуренцията в банковия сектор и би оказало въздействие върху търговията вътре в Съюза. Освен това тази мярка е селективна, тъй като е от полза единствено за Citadele. Тя е финансирана чрез държавни ресурси. През юни 2013 г., както е обяснено от Латвия в съображение 45, оператор в условията на пазарна икономика не би предоставил мярка, подобна на втората мярка, при съпоставими условия. Поради това Комисията потвърждава своята по-ранна предварителна оценка от решението за откриване на процедурата, че втората мярка представлява допълнителна държавна помощ.
6.1.3. Третата мярка
(106)
По отношение на подкрепата за ликвидността, предоставена на Reverta, тя е била първоначално одобрена като част от съвместими мерки за държавна помощ, одобрени с първото решение за оздравяване, под формата на държавни депозити. По това време Комисията отбеляза, че Parex banka е имала недостиг на ликвидни обезпечения и че Латвия е депозирала средствата, предвид нуждите от ликвидност на банката, когато никой пазарен инвеститор не е бил готов да предостави ликвидност с оглед на нестабилното положение на Parex banka (29).
(107)
След окончателното решение за Parex (и разделянето на „добра“ и „лоша“ банка) помощта за осигуряване на ликвидност впоследствие беше прехвърлена на Citadele и Reverta. Citadele вече е изплатила изцяло своя дял от подкрепата за ликвидността. От Reverta е било изискано да ограничи размера на подкрепата за ликвидността, която е получила, както е посочено в съображение 19, буква в). Въпреки това размерът на подкрепата за ликвидността, действително предоставена на Reverta, надхвърля дори нивата, предвидени за най-лошия сценарий, одобрен в окончателното решение за Parex. Тази допълнителна подкрепа за ликвидността предоставя допълнително предимство за Reverta в сравнение с помощта, одобрена с решението за оздравяване и окончателното решение за Parex. Латвия не е твърдяла, че е действала като пазарен кредитор при предоставянето на такава ликвидност, нито е представила елементи, които да позволят на Комисията да заключи, че Reverta би могла при обстоятелства, които съответстват на обичайните пазарни условия, да получи същите предимства като тези, които са ѝ били предоставени чрез държавни ресурси под формата на третата мярка. Никоя от останалите характеристики на подкрепата за ликвидността, освен количеството ѝ, не е била изменена и затова Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(108)
Въз основа на съображения 106 и 107, тъй като увеличената подкрепа за ликвидността очевидно представлява допълнително предимство в сравнение с одобрените мерки за помощ, следователно тя представлява допълнителна помощ (тъй като всички други критерии по член 107, параграф 1 от Договора са все още в сила).
6.2. Правно основание за съвместимостта на новата допълнителна помощ
(109)
Член 107, параграф 3, буква б) от Договора оправомощава Комисията да определи, че дадена помощ е съвместима с вътрешния пазар, ако цели „преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава членка“.
(110)
Предвид системното значение на Parex banka (която беше водеща банка в Латвия) и значимостта на нейните дейности по предоставяне на заеми за икономиката на Латвия към момента на одобряването на мерките за помощ Комисията прие, че неспособността да се преодолеят затрудненията на банката би довело до сериозни последици за икономиката на Латвия.
(111)
В решението за оздравяване и окончателното решение за Parex мерките за помощ, одобрени за Parex banka, бяха оценени съгласно член 107, параграф 3, буква б) от Договора, както и въз основа на съобщенията (30), приети в контекста на финансовата криза, които са били в сила по времето, когато е отпусната помощта.
(112)
Комисията счита, че същото правно основание се прилага за допълнителната помощ, отпусната чрез първата и втората мярка, въз основа на графика за тяхното изпълнение и техните сходни характеристики с одобрените мерки за помощ.
(113)
Що се отнася до третата мярка, оценката на Комисията на съвместимостта трябва да се извърши въз основа на актуализираните критерии, изложени в Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. (31). Всяка помощ, изцяло или частично предоставена без разрешение от Комисията (и следователно в нарушение на член 108, параграф 3 на Договора) след публикуването в Официален вестник на Европейския съюз на Съобщението относно банковия сектор от 2013 г., трябва да бъде разгледана въз основа на това съобщение. Тъй като третата мярка е била прилагана непрекъснато от 2011 г. до настоящия момент, може да се заключи, че помощта е била частично отпусната след 1 август 2013 г., датата на публикуване в Официален вестник на Европейския съюз на Съобщението относно банковия сектор от 2013 г.
6.3. Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
6.3.1. По отношение на първата мярка
(114)
Подчиненият заем, предоставена от Латвия на Parex banka, от датата на емитиране (22 май 2009 г.) е със срок от седем години (т.е. до 21 май 2016 г.), като по този начин се надвишава максималният петгодишен срок, който е посочен в първото решение за оздравяване и е потвърден в окончателното решение за Parex. За тази мярка не беше отправено уведомление до Комисията.
(115)
По отношение на тази допълнителна мярка за помощ, предоставена чрез по-дълъг срок на погасяване на подчинените заеми от този в условията на решенията, Комисията има съмнения, че се поддържа до необходимия минимум и поради това не може да заключи, че всички критерии за съвместимост са изпълнени.
(116)
В решението за откриване на процедурата Комисията припомня, че подчиненият заем, одобрен за Parex banka с петгодишен срок, е бил оценен в решението за оздравяване като мярка, ограничена до необходимия минимум като размер и срок до падежа. Въз основа на това заключение 5-годишният подчинен заем е бил квалифициран като съвместим в решението за оздравяване и окончателното решение за Parex.
(117)
Въз основа на доводите, представени в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex, и при липсата на нови аргументи, Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на удължения срок на подчинените заеми, емитирани със срок от седем години вместо пет години, както е първоначално одобрено.
(118)
С оглед на новите аргументи, представени от Латвия след решението за откриване и посочени в раздел 5.1, Комисията е в състояние да направи повторна оценка, ако подчинените заеми със 7-годишен срок, предоставени от Латвия на Parex banka, отговарят на изискването за съвместимост на държавна помощ, ограничена до необходимия минимум.
(119)
В съответствие със Съобщението относно банковия сектор от 2008 г. мярката за помощ трябва, по своя размер и форма, да е необходима за постигане на преследваната цел. Това означава, че вливането на капитал трябва да бъде в минималния необходим размер за постигане на целта. Целта на предоставянето на подчинен заем, квалифициран като капитал от втори ред) на Parex banka беше да се даде възможност на Parex banka да продължи да отговаря на коефициента на капиталова адекватност, и да се гарантира, че тя ще бъде капитализирана в достатъчна степен, така че по-добре да издържи на потенциални загуби, за да се избегне сериозно сътресение в икономиката на Латвия.
(120)
В първото решение за оздравяване минималните изисквания, за да могат подчинените заеми да бъдат допустими като капитал от втори ред на Parex banka, взети предвид от Комисията, се основават на приложимото латвийско законодателство, представено от Латвия (32). Следователно беше установено, че минималният срок до падежа, за да може подчиненият заем да се класифицират като капитал от втори ред, е пет години. Тази оценка не е била изменяна от последващите решения.
(121)
Като преразгледа допълнителната информация, предоставена от Латвия и отразена в съображения 30-39, Комисията признава, че допълнителните ограничения променят изискваните характеристики на подчинените заеми, така че да се определят изцяло като капитал от втори ред до 2010 г.
(122)
По-специално, Комисията отбелязва, че въздействието на критериите от рамката Базел II върху размера на подчинените заеми, получени от Parex banka през 2009 г., които са допустими като капитал от втори ред, представлява основен елемент за определянето на минималния първоначален срок на подчинените заеми. Правилното разглеждане на амортизационния коефициент по Базел II е било необходимо за постигането на крайната цел на мярката за помощ, а именно да се гарантира достатъчна степен на капитализация на Parex banka и да се избегнат сериозни смущения в икономиката на Латвия към момента на предоставяне на първоначалния подчинен заем.
(123)
Комисията счита, че ако предположенията и предвижданията, представени от Латвия в момента на решението за оздравяване, са отразявали адекватно и напълно амортизацията на подчинения дълг по силата на правилата от Базел II, както е отразено в съображение 37, те щяха да доведат до различна оценка на сроковете на подчинените заеми, с извода, че необходимият минимум е седем години, а не пет години.
(124)
Комисията припомня също, че оценката на съвместимостта на помощите в третото решение за оздравяване се основава, наред с друго, на ангажимента на латвийските органи, че ще продадат своите акции в Parex banka във възможно най-кратък срок, но не по-късно от три години след като първите оздравителни мерки бяха предоставени на Parex banka (33), т.е. не по-късно от 2011 г.
(125)
В светлината на тези обстоятелства Комисията счита, че определянето на първоначалния срок на седем години може да се счита за необходимия минимум, така че подчинените заеми, предоставени от Латвия, да се определят изцяло като капитал от втори ред и да се гарантира, че Parex banka е постигнал целта за капиталова адекватност, с оглед на запазването на стабилността на латвийската банков система, както и спазването на ангажимента за продажба на банката.
6.3.2. Относно удължаването на срока до падежа на подчинените заеми, за което не е изпратено уведомление (втората мярка)
(126)
В решението за откриване на процедурата Комисията изрази съмнения, че допълнителната помощ, произтичаща от 18-месечното удължаване на падежите на подчинените заеми, може да се счита за съвместима, тъй като съществуващата оценка беше, че петгодишният срок на подчинения дълг, е това, което осигурява ограничаване до необходимия минимум, и не бяха представени нови доводи за обосновка на съвместимостта.
(127)
С оглед на информацията, представена от Латвия след решението за откриване на процедурата, Комисията отбелязва, че са настъпили регулаторни промени през 2013 г. (34), които се отнасят до минималните капиталови изисквания.
(128)
В това отношение на Комисията беше представено писмо от 1 март 2013 г. от FCMC до Citadele. Писмото представлява реакция от страна на банковия регулатор на вътрешен доклад за оценка на капиталовата адекватност, който Citadele е представила на FCMC по отношение на финансовото си състояние към 30 юни 2012 г.
(129)
В писмото от 1 март 2013 г. първо се обръща внимание на факта, че според политиката на FCMC всички банки трябва да поддържат коефициент на капиталова адекватност, надвишаващ 10 %. След това в писмото ясно се заявява, че „ако коефициентът на капиталова адекватност на банка и консолидирана група падне под 10 %, банката и консолидираната група се считат за недостатъчно капитализирани и FCMC може да наложи коригиращи мерки, например ограничаване на операциите на банката“. В случая на Citadele и консолидираната ѝ група в писмото се уточнява също, че за да се обхванат съществуващите и потенциалните рискове, произтичащи от операциите на Citadele, до края на 2013 г. съотношението на капиталовата адекватност на групата трябва да достигне до […] %.
(130)
Въз основа на това писмо Комисията приема, че Citadele е трябвало да има капиталова адекватност най-малко над 10 % в края на 2013 г., с цел да продължи изцяло операциите си.
(131)
Комисията припомня, че крайната цел за отпускане на държавна помощ под формата на подчинени заеми, както е определено в решение за оздравяване и окончателното решение за Parex, е да се гарантира достатъчна степен на капитализация на Citadele на Parex banka (след 2010 г.), за да се избегне сериозно сътресение в икономиката на Латвия.
(132)
Поради това Комисията приема, че през юни 2013 г. Латвия е трябвало да предприеме корективни действия, за да се избегнат рисковете, които биха възникнали от неуспеха на Citadele да спази неочакваното увеличение на надзорните изисквания. За преодоляване на потенциалния недостиг на капитал спрямо новите изисквания, единствените възможни варианти биха били:
а)
вливане на допълнителни средства - като капитала от първи и втори ред (напр. предоставяне на нови подчинени заеми);
б)
удължаване на срока на съществуващите подчинени заеми, за да се промени техният амортизационен процент, както и да се даде възможност за по-голям процент от заемите да участват в капитала на банката.
(133)
Таблица 2 отразява сравнителен сценарий между ситуации, при които всички други параметри са равни и срокът на подчинените заеми е удължен през 2013 г. (както беше направено чрез втората мярка) или се запазва при същите условия, при които заемите са били първоначално издадени. Въз основа на изчислението Комисията констатира, че запазването на сроковете на подчинените заеми би довело, като всички други фактори се смятат за равни, до неуспех за Citadele да постигне съотношение на капиталова адекватност от 10 % в края на 2013 г.
Таблица 2
Сравнение на равнището на капиталова адекватност със или без удължаване на погасителния срок:
Капиталова адекватност в %
31 декември 2013 г.
Финансови прогнози преди удължаването на срока с 18 месеца (изготвени през юни 2013 г.)
9,75
Действителни стойности към 31 декември 2013 г., включително удължаването на погасителния срок
10,30 (35)
Проформа на действителната ситуация без удължаването на срока с 18 месеца
9,30
(134)
Предвид факта, че:
а)
новите капиталови изисквания трябва да се изпълнят до 31 декември 2013 г.,
б)
дейността по управлението на благосъстоянието трябва да бъде продадена до 31 декември 2013 г. и
в)
обезценяването на подчинения дълг оказва пряко влияние върху капиталовото съотношение,
Комисията е съгласна, че втората мярка представлява ефективно и ефикасно решение с оглед на новите изискванията за капиталова адекватност за Citadele и че предоставената отсрочка е необходимият минимум за постигането на тази цел. Това решение не налага трансфер на нови парични средства (въпреки че изисква от Латвия да се въздържа от събиране на средства, които иначе биха били дължими), като отговаря на надзорното искане, основано на необходимостта от запазване на финансовата стабилност.
(135)
Комисията също така положително отбелязва, че към 31 декември 2013 г. коефициентът на капиталова адекватност на Citadele е бил малко над минималното изискване от 10 % (36), което потвърждава становището ѝ, че 18-месечното удължаване на този срок е било ограничено до необходимия минимум.
6.3.3. По отношение на ликвидната подкрепа, предоставена на Reverta, за която не е изпратено уведомление (трета мярка)
(136)
От 2011 г. Латвия е предоставила на Reverta подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex за базов сценарий и за най-лош възможен сценарий. Тези ограничения са припомнени в таблица 3 (37). Действителните размери на ликвидна подкрепа, от която се е ползвала Reverta (съобщени от Латвия в преработения план за преструктуриране, представен през януари 2014 г.), както е посочено в таблица 4, непрекъснато са превишавали размерите, постановени в окончателното решение за Parex:
Таблица 3
Тавани за ликвидността на Reverta, отразени в окончателното решение за Parex:
млн. LVL
1.8.2010 г.
31.12.2010 г.
31.12.2011 г.
31.12.2012 г.
31.12.2013 г.
Базов сценарий
458
446
419
349
315
Оптимистичен сценарий
458
446
419
356
322
Песимистичен сценарий
458
446
419
344
307
Таблица 4
Действителни размери на средствата за ликвидност, от които се е възползвала Reverta
млн. LVL
1.8.2010 г.
31.12.2010 г.
31.12.2011 г.
31.12.2012 г.
31.12.2013 г.
Излишък от подкрепа за ликвидност
446
446
428
385
363
(137)
Подкрепата за ликвидността, първоначално предоставена на Reverta, е била одобрена като част от съвместими мерки за държавна помощ, обхванати от първото решение за оздравяване, под формата на държавни депозити.
(138)
След окончателното решение за Parex (и разделянето на Parex banka на „добра“ и „лоша“ банка) помощта за осигуряване на ликвидност впоследствие е била прехвърлена към Citadele и Reverta. Citadele вече е върнала изцяло своя дял от подкрепата на ликвидността, докато Reverta трябваше да ограничи размера на подкрепата на ликвидността, която е получила. Въпреки това, сумата на финансовата подкрепа, действително предоставена на Reverta, надвишава всички равнища, одобрени в рамките на окончателното решение за Parex.
(139)
Оценката на плана за преструктуриране в окончателното решение за Parex се базира на допускания, представени по това време по отношение на очакваните входящи потоци на ликвидни средства в Reverta, които биха дали възможност тя да започне да връща помощта за ликвидността, предоставена ѝ под формата на държавни депозити, до нивата, предварително определени в окончателното решение за Parex (38).
(140)
Сумите, които се очаква да останат неплатени, както е описано в окончателното решение за Parex, варират в диапазона от [0-100] млн. LVL (базов сценарий) до [100-200] млн. LVL (песимистичен сценарий). Въпреки това според последните прогнози за паричните потоци, представени от Латвия, предоставената подкрепа за ликвидността е планирана да превишава ограничението, определено в окончателното решение за Parex до 2017 г., както е отразено в таблица 5:
Таблица 5
Надплатени суми за ликвидност за Reverta спрямо плана за преструктуриране от 2010 г.
млн. LVL
31.12.14
31.12.15
31.12.16
31.12.17
Песимистичен сценарий (първоначален план за преструктуриране)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Очаквана подкрепа за ликвидността (актуализация от 2014 г.)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Разлика
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Комисията разбира, че поради следните трудности:
а)
по-ниско качество на активите и по-ниска стойност в сравнение с това, което е било предвидено в плана за преструктуриране, и
б)
по-бавно възстановяване на обезпечението и съдебни спорове с длъжници,
е имало закъснение от две години при събирането на паричните средства (както е посочено в съображение 45) спрямо предвижданото по време на приемането на окончателното решение за Parex. Това забавяне наложи увеличаване на държавната подкрепа.
(142)
Поради това допълнителната нужда от подкрепа за ликвидността бе предизвикана от влошаващото се финансово състояние на Reverta в сравнение с това, което е било очаквано в окончателното решение за Parex. Комисията отбелязва, че предоставената подкрепа на ликвидността постепенно е нараснала през последните години в съответствие с трудностите на Reverta при възстановяването на активи.
(143)
Както е посочено в съображение 56, Латвия твърди, че тъй като само 49,5 млн. LVL за подкрепа за ликвидността от общо 118,7 млн. LVL са били преобразувани в капитал, останалата подкрепа за ликвидността в размер на 69,2 млн. LVL е довела до прекомерна подкрепа за ликвидността в почти еднакъв размер.
(144)
Въпреки това, Комисията припомня, че, както е посочено в съображение 63, буква б) от окончателното решение за Parex, единствено държавните депозити могат да бъдат преобразувани в капитал. Ето защо Комисията счита, че по-ниското ниво на подкрепата за ликвидността, преобразувана в капитал, не води автоматично до прекомерна подкрепа за ликвидността.
(145)
Комисията отбелязва още, че банковият лиценз на Reverta е бил оттеглен през 2011 г., с което е била избегната необходимостта да се преобразува в капитал допълнителна ликвидност за удовлетворяване на регулаторния коефициент на платежоспособност. По този начин Комисията признава, че прекратяването на капиталовите изисквания (39) е позволило на Латвия да предостави по-нисък размер на помощ за рекапитализация за Reverta от максималната сума на рекапитализация, одобрена посредством решенията.
(146)
Въз основа на трудностите, с които се сблъсква Reverta при възстановяването на активи, и ограничения размер на капитализация, изискван след отнемане на банковия лиценз, Комисията заключава, че подкрепата за ликвидността, получена от Reverta, е била ограничена до минимума, необходим за доброто управление на процеса на ликвидация.
(147)
Комисията също така заключава, че допълнителната подкрепа за ликвидността отговаря на изискването за споделяне на тежестта, определено в Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. По-специално, Комисията отбелязва, че в съответствие с точка 77 от Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. собственият капитал на бившите акционери на Parex banka е бил изцяло отписан и че Латвия се ангажирала да предотврати предоставянето на допълнителна помощ в полза на притежателите на подчинен дълг.
6.3.4. По отношение на нарушението на задължението за продажба на дейността по управление на благосъстоянието на Citadele (четвъртата мярка)
(148)
Латвийските органи заявяват, че предвид сегашните трудни условия на пазара, Латвия не е успяла да намери купувачи за дейността по управление на благосъстоянието на Citadele в рамките на определения срок и няма да бъде в състояние да го направи дори в рамките на обозрим период от време.
(149)
Латвийските органи напомнят, че продажбата на Citadele бе установена, наред с други ангажименти, като ключова мярка за отстраняване на нарушенията на конкуренцията, които мерките за помощ са предизвикали. Но като се има предвид влошаването на финансовото състояние на Citadele в сравнение с това, което е било предвидено в момента на окончателното решение за Parex, продажбата на Citadele може да не бъде постигната в рамките на предвидените срокове.
(150)
Латвия твърди освен това, че комбинирането на продажбата на дейността по управление на благосъстоянието с продажбата на Citadele ще подобри пазарния интерес към Citadele и че удължаването на крайния срок за продажба е по-вероятно да позволи повторната приватизация на Citadele.
(151)
Комисията приема, че финансовото състояние на Citadele е по-лошо в сравнение с това, което се е очаквало да бъде в първоначалния план за преструктуриране. Тази оценка е потвърдена също от контролиращото доверено лице (40) и се отразява в показателите, посочени в таблица 6:
Таблица 6
Съпоставяне на основните финансови показатели в сравнение с плана за преструктуриране
31.12.2013 г.
План за преструктуриране
Действителен
Оперативни разходи/общи приходи
[50-60]
57,0 %
Обезценяване/нетни заеми
[0-5]
2,0 %
Нетни приходи (загуби) в млн. LVL
[20-30]
10,8
Възвръщаемост на собствения капитал (ROE) %
[20-30]
8,1 %
Собствен капитал/общи активи
[5-10]
6,9 %
Коефициент на капиталова адекватност
[10-20]
11,7 %
Като се има предвид по-ниското ниво на рентабилност на Citadele в сравнение с първоначалния план за преструктуриране, Комисията разбира трудностите, свързани с продажбата на Citadele в рамките на строго определения график.
(152)
Комисията припомня, че задължението за продажба на дейността по управление на благосъстоянието, наред с ангажимента за продажба на самата Citadele, беше включено в окончателното решение за Parex за ограничаване на нарушенията на конкуренцията, тъй като това дава възможност на конкурентите да предложат оферта за тези предприятия (41).
(153)
Комисията отбелязва като положително, че след окончателното решение за Parex Citadele започна процес на продажба, за да тества пазарния интерес и също така назначи независим експерт за изготвяне на най-добрата стратегия за продажба, както е споменато в съображения 61 и 62, с което се опита на добра воля да спази посочените ангажименти.
(154)
Комисията взема под внимание, че Латвия сега има за цел удължаване на крайния срок за приключване на продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието в сравнение със сроковете, които се е ангажирала да спази през 2009 г. Латвия иска изменение на окончателното решение за Parex, за да се отложи първоначалният краен срок за продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието, за да може да я продаде заедно с Citadele, въз основа на допълнителни ангажименти, посочени в съображения 64-68.
6.3.5. Компенсаторни мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията и подобряване на споделянето на тежестта
(155)
За да може Комисията да одобри изменения на окончателните си решения, промените трябва да се основават на нови задължения, които могат да се считат за равностойни на тези, които първоначално са предвидени (42). В този случай мерките за помощ ще продължат да бъдат съвместими с вътрешния пазар въз основа на член 107, параграф 3, буква б) от Договора само ако общият баланс на първоначалното решение остане незасегнат. С цел да се запази първоначалният баланс, изменените ангажименти не следва да оказва отрицателно въздействие върху жизнеспособността на получателя на помощта, като общият набор от поети ангажименти трябва да бъдат поне равностойни по отношение на споделянето на тежестта и компенсаторните мерки, като се отчитат изискванията на приложимите съобщения на Комисията.
(156)
В това отношение Комисията има положително отношение към набора от ангажименти, представени от Латвия и съдържащи се в съображения 64-73, тъй като те допринасят за преодоляването на евентуални нарушения на конкуренцията, произтичащи от първата, втората, третата и четвъртата мярка, както и за гарантиране на подходящо споделяне на тежестта от страна на заинтересованите страни на бенефициерите.
(157)
В раздел 4 от Съобщението за преструктурирането се призовава за прилагането на ефективни и пропорционални мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията.
(158)
Окончателното решение за Parex включва няколко такива мерки, сред които ангажиментът на Латвия да продаде или да възложи продажбата на Citadele до 31 декември 2015 г. (43) беше от основно значение. Комисията счита за достатъчни и адекватни за избягване на нарушаването на конкуренцията в резултат на държавните помощи, отпуснати на Parex banka, ангажиментите за продажба на Citadele в рамките на този срок, съчетано с намаление на големината и пазарното присъствие на Citadele.
(159)
В решението за откриване Комисията счете, че както първоначалният по-дълъг срок на подчинения дълг, така и 18-месечното му удължаване, приложено през 2013 г., представляват допълнителни предимства за Parex banka в сравнение с формата на подчинения дълг, одобрен в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex.
(160)
В този контекст Комисията приветства ангажимента, предлаган от Латвия, да изтегли напред крайния срок за приключване на продажбата на Citadele от 31 декември 2015 г. на […], като мярка за компенсиране на допълнителните предимства, произтичащи от по-дългия срок на подчинените заеми. Ускоряването на продажбата на Citadele допринася за запазване на равнопоставени условия на конкуренция.
(161)
В допълнение, Комисията отбелязва, че Латвия е предоставила ясен ангажимент за […], ако продажбата не бъде постигната в рамките на посочения по-горе краен срок. Този ангажимент предвижда допълнителна предпазна мярка (която не е била изрично включена в първоначалния план за преструктуриране), за да се гарантира, че нарушаването на конкуренцията ще бъде смекчено по подходящ начин, като в рамките на по-малко от […], Citadele ще […]
(162)
Комисията също така отбелязва с удовлетворение, че Латвия пое задължението за допълнително намаляване на размера на капитала, който може да бъде предоставен на Reverta от латвийските органи, както е посочено в съображение 69.
(163)
В раздел 3 от Съобщението за преструктуриране се предвижда банките и техните акционери да допринесат за разходите за преструктурирането във възможно най-голяма степен, за да се ограничи размерът на помощта до минимум и да се отстранят нарушенията на конкуренцията и въпросите, свързани с моралния риск.
(164)
В този отношение Комисията взема под внимание допълнителните компенсаторни мерки, предложени от Латвия, за да се гарантира, че трети страни няма да се облагодетелстват от допълнителната сума на помощта, получена от Reverta, а именно ангажимента за засилени механизми за споделяне на тежестта, описан в съображения 70-73.
(165)
Латвия се ангажира, че Citadele и Parex banka (по-рано Reverta), както и техните дъщерни предприятия, няма да плащат никакви лихви, дивиденти или купони по съществуващите капиталови инструменти (в това число привилегировани акции, акции В и инструменти от първа и втора група, втори ред) (дължими или начислени) или да упражняват каквито и да било права за изкупуване във връзка с тях на притежателите на подчинени дългове или други акционери, различни от латвийската държава или на ЕБВР, докато и освен ако държавната помощ за Reverta и/или Citadele бъде напълно изплатена и освен ако съществува правно задължение да го направи. В това отношение Латвия също така се ангажира да отстрани всички такива правни задължения във възможно най-кратък срок и не по-късно от 30 април 2015 г. В резултат на това притежателите на съществуващи капиталови инструменти няма да получават никакво заплащане, тъй като тези съществуващи капиталови инструменти не носят задължителен купон и в процеса на ликвидацията на Reverta (която ще се осъществи до края на 2017 г.) те се нареждат след първостепенния дълг. Тъй като Reverta има отрицателен капитал, ще бъде невъзможно от практическа гледна точка за притежателите на тези капиталови инструменти да получат заплащане или възстановяване.
(166)
Освен това, в допълнение към задълженията, посочени в съображение 165, Латвия се ангажира също да не изплати останалите дългове (главници) по заварени подчинени заеми, освен ако и докато всички държавни помощи за Reverta/Citadele бъдат напълно върнати до степента, необходима за покриване на отрицателния нетен актив на Reverta, и при условие че съществува правно основание. За тази цел непогасеният дълг (главница) по заварените подчинени заеми ще бъде i) предмет на обвързваща заповед за това, че никакви плащания по заварените подчинени заеми не са изискуеми и дължими; или ii) преобразуван в капитал от първи ред без право на глас; или iii) обезценен. В това отношение, като се има предвид, че националното право не предоставя подходяща правна основа, даваща възможност за спазване на този ангажимент, Латвия допълнително се ангажира да предприеме всички необходими мерки, за да гарантира, че всички законови разпоредби, необходими, за да се съобрази с този ангажимент, са въведени до 30 април 2015 г. най-късно.
(167)
Комисията приветства ангажиментите на Латвия, посочен в съображения 165 и 166, защото като се стреми към ограничаване на плащанията на главницата и лихвите, дължими по отношение на заварените подчинени заеми и капиталовите инструменти на Reverta и Citadele, тя осигурява допълнително споделяне на тежестта.
(168)
В резултат на това Комисията счита, че предложените компенсаторни мерки, посочени в раздел 5.5, могат да се считат за подходящи и равностойни (от гледна точка на ефективността) на тези, предложени преди това от Латвия и одобрени от Комисията с окончателното решение за Parex, изменено с решението за изменение. В действителност предложените компенсаторни мерки преследват една и съща цел за ограничаване на нарушаването на конкуренцията. Те са добре насочени, тъй като имат за цел ограничаване на нарушаването на конкуренцията на пазарите, на които Citadele функционира.
(169)
Съответно Комисията стигна до заключението, че изменените ангажименти са равностойни на първоначалните по отношение на възстановяването на жизнеспособността, споделянето на тежестта и ограничаването на нарушенията на конкуренцията. Замяната на първоначалните ангажименти с новите ангажименти не нарушава съвместимостта на помощта с вътрешния пазар, установена от окончателното решение за Parex, изменено с решението за изменение.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(170)
Комисията съжалява, че Латвия неправомерно е привела в действие първата, втората и третата мярка в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС и че е нарушила задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в рамките на срока, записан в окончателното решение за Parex (четвъртата мярка).
(171)
Въпреки това поради причините, изложени по-горе, и с оглед на допълнителните ангажименти, поети от Латвия и Citadele,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Следните мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора:
а)
предоставянето на Parex banka на подчинени заеми с първоначален срок до падежа, превишаващ условията на мярката, одобрена с решението за оздравяване и окончателното решение за Parex (първата мярка);
б)
предоставянето на Citadele на допълнително 18-месечно удължаване на срока на подчинените заеми в размер на 37 млн. LVL (втората мярка);
в)
предоставянето на Reverta на подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex (третата мярка).
Член 2
Мерките за помощ, посочени в член 1, са съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква б) от Договора в контекста на ангажиментите, поети от Латвия, както е посочено в приложение I.
Член 3
Крайните срокове за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието (ДУБ) на Citadele до 30 юни 2013 г. без доверено лице по продажбата или до 31 декември 2013 г. с доверено лице по продажбата (четвъртата мярка), записани в съображение 73 от Решение C(2010) 6202 окончателен поправен на Комисията от 15 септември 2009 г. относно държавна помощ C 26/09 (ex N 289/09), която Латвия възнамерява да приведе в действие за преструктурирането на AS Parex banka, се изменят в съответствие с ангажимента, предоставен от Латвия, който е изложен в приложение II.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Република Латвия.
Съставено в Брюксел на 9 юли 2014 година.
KOMISJONI OTSUS (EL) 2015/162,
9. juuli 2014,
riigiabi SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN) kohta, mida Läti andis Parex Bankale
(teatavaks tehtud numbri C(2014) 4550 all)
(Ainult ingliskeelne tekst on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi vastavalt eespool nimetatud sättele (1)
ja arvestades järgmist:
1. MENETLUS
1.1. Varasemad Parexi kasuks kehtestatud meetmed
(1)
10. novembril 2008 teatas Läti komisjonile AS Parex Banka (edaspidi „Parex Banka”) kasuks kehtestatud riigiabimeetmete paketist, mille eesmärk oli toetada finantssüsteemi stabiilsust. Komisjon kiitis need meetmed 24. novembril 2008 ajutiselt heaks (edaspidi „esimene päästmisotsus”) (2) tingimusel, et Läti esitab kuue kuu jooksul Parex Banka ümberkorralduskava.
(2)
Läti taotlusel kiitis komisjon 11. veebruari 2009. aasta otsusega (edaspidi „teine päästmisotsus”) (3) ja 11. mai 2009. aasta otsusega (edaspidi „kolmas päästmisotsus”) (4) heaks kaks Parex Bankaga seotud abimeetmete muudatuste paketti.
(3)
11. mail 2009 esitas Läti Parex Banka ümberkorralduskava. Komisjon jõudis 29. juuni 2009. aasta otsuses (5) esialgsele järeldusele, et teatatud ümberkorraldusmeetmed kujutasid endast Parex Bankale riigiabi andmist, ning väljendas kahtlust, kas sellist abi saab pidada siseturuga kokkusobivaks. Selle tulemusena otsustas komisjon algatada aluslepingu artikli 108 lõike 2 kohase menetluse ja nõudis, et Läti esitaks abi kokkusobivuse hindamiseks vajaliku teabe.
(4)
11. maist 2009 kuni 15. septembrini 2010 vahetasid Läti ja komisjon mitmel korral Parex Banka ümberkorraldamisega seotud teavet ja pidasid sel teemal mitu arutelu. Samal ajavahemikul ajakohastas Läti mitu korda Parex Banka ümberkorralduskava.
(5)
Ümberkorralduskavas nähti ette Parex Banka jagunemine uueks toimivaks pangaks nimega AS Citadele Banka (edaspidi „Citadele”), mis võtaks üle kogu põhivara ja osa mittepõhivarast, (6) ning nn rämpspangaks (edaspidi „Reverta”), (7) millele jääb ülejäänud mittepõhivara ja langeva väärtusega vara. See jagunemine leidis aset 1. augustil 2010.
(6)
15. septembri 2010. aasta otsusega (edaspidi „Parexit käsitlev lõplik otsus”) (8) kiitis komisjon heaks Parex Banka ümberkorralduskava tingimusel, et Läti ametiasutused täidavad 3. septembril 2010 võetud kohustusi.
(7)
10. augusti 2012. aasta otsusega (edaspidi „muutmisotsus”) (9) kiitis komisjon Läti taotlusel heaks muudatused Parexit käsitlevas lõplikus otsuses sisalduva kolme kohustuse suhtes. Nende muudatustega 1) pikendati SRÜ laenude (10) võõrandamistähtaega 31. detsembrini 2014; 2) tõsteti Citadele kapitali adekvaatsuse miinimummäära panga ja kontserni tasandil ning 3) lubati üle kanda eelmiste aastate kasutamata laenude ülemmäärad, võttes samal ajal arvesse algset turuosa piirangut.
(8)
Komisjon märgib, et Läti nõustus 5. juunil 2014 erandkorras sellega, et käesolev otsus võetakse vastu inglise keeles.
1.2. Ametlik uurimismenetlus
(9)
1. oktoobril 2013 esitas Läti taotluse muuta uuesti Parexit käsitlevat lõplikku otsust, paludes Citadele varahaldusvaldkonna (11) loovutamise tähtaja edasilükkamist. Selle muutmistaotluse hindamise käigus tegi komisjon kindlaks, et Läti oli andnud Parexile ja Citadelele riigiabi rohkem, kui oli ette nähtud komisjoni heaks kiidetud abimeetmetega.
(10)
Ajavahemikus […] (12) kuni 4. märtsini 2014 vahetasid Läti ja komisjon mitmel korral nende täiendavate abimeetmetega seotud teavet. Läti esitas teabe ja dokumendid 30. oktoobril 2013, 31. jaanuaril 2014 ja 4. märtsil 2014 (sh Parex Banka muudetud ümberkorralduskava).
(11)
Samuti on komisjon saanud alates 11. novembrist 2013 iga kuu uut teavet Läti edusammude kohta Citadele müümisel, millega alustati 2013. aasta oktoobris.
(12)
16. aprilli 2014. aasta otsusega (edaspidi „menetluse algatamise otsus”) (13) teatas komisjon Lätile, et pärast Läti ametiasutuste esitatud teabe läbivaatamist tegi ta otsuse algatada Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „alusleping”) artikli 108 lõike 2 kohane menetlus. Samuti kutsus komisjon menetluse algatamise otsuses huvitatud isikuid üles esitama abi kohta oma märkused. Selle üleskutse peale laekus komisjonile 23. mail 2014 üks märkus.
(13)
Läti on teatanud komisjonile, et küsimuse kiireloomulisuse tõttu ollakse erandkorras nõus käesoleva otsuse vastuvõtmisega inglise keeles.
2. KIRJELDUS
2.1. Asjaomane ettevõtja
(14)
Parex Banka oli Läti suuruselt teine pank, kelle varade kogumaksumus oli 31. detsembri 2008. aasta seisuga 3,4 miljardit latti (4,9 miljardit eurot). Parex Banka asutati 1992. aastal. 2008. aasta novembris omandas Läti kahelt suurimalt aktsionärilt sümboolse 2 lati (umbes 3 eurot) suuruse koguhinna eest 84,83 % panga aktsiakapitalist. See oli riigiabimeede, mille komisjon oli oma esimese ja teise päästmisotsusega heaks kiitnud. Pärast päästmisotsustes heaks kiidetud rekapitaliseerimist suurendas Läti oma osalust Parex Bankas umbes 95 protsendini, paigutades sellesse 2009. aasta mais veel 140,75 miljonit latti. Selle meetme oli komisjon heaks kiitnud oma kolmandas päästmisotsuses.
(15)
2009. aasta aprillis omandas Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupank (edaspidi „EBRD”) 25 % Parex Banka aktsiakapitalist pluss ühe aktsia. Pärast 2010. aastal toimunud Parex Banka jagunemist toimivaks pangaks ja rämpspangaks ning sellele järgnenud muudatusi aktsiate jagunemises on praegu Citadele aktsionärideks Läti (75 %) ja EBRD (25 %) ning Reverta aktsionärideks Läti (84,15 %), EBRD (12,74 %) ja teised (3,11 %).
(16)
Parexit käsitleva lõpliku otsuse põhjendustest 11-15 leiab Parex Banka üksikasjaliku kirjelduse kõnealuse otsuse tegemisele eelneval ajal.
2.2. Citadele ja Reverta puhul heaks kiidetud abimeetmed
(17)
Parex Bankale oli antud õigus saada mitu abimeedet, mille komisjon oli heaks kiitnud esimeses, teises ja kolmandas päästmisotsuses (edaspidi „päästmisotsused”) ning Parexit käsitlevas lõplikus otsuses.
(18)
Ümberkorralduskavas, mille komisjon oli Parexit käsitleva lõpliku otsusega heaks kiitnud, oli ette nähtud, et komisjonilt eelnevalt heakskiidu saanud päästmisabi andmist pikendatakse ümberkorraldusperioodi lõpuni ja et see jagatakse Citadele ja Reverta vahel. Parexit käsitleva lõpliku otsusega kiideti heaks ka täiendava ümberkorraldusabi andmine Revertale ja Citadelele. Ühtlasi nähti selles ette kasutamismehhanism abi jaoks, mis oli pärast Parex Banka varade jagamist päästmisotsustega ajutiselt heaks kiidetud. Mehhanism hõlmas:
a)
likviidsustoetust riigi hoiuste kujul nii Citadelele kui ka Revertale (14);
b)
riigigarantiisid Citadele ja Reverta kohustuste tagamiseks (15);
c)
Reverta ja Citadele suhtes võetavaid riigi rekapitaliseerimismeetmeid (16) ja
d)
varade toetusmeedet Citadele puhul (17).
3. AMETLIKU UURIMISMENETLUSE ALGATAMISE PÕHJUSED
3.1. Läti võetud lisameetmed Parex Banka, Citadele ja Reverta suhtes
(19)
Aruandest, mille järelevalve eest vastutav isik (18) esitas 29. augustil 2013, ning dokumentidest ja teabest, mida Läti on esitanud alates 2013. oktoobrist, on nähtunud, et Läti oli komisjoni eelnevalt teavitamata jõustanud järgmised meetmed:
a)
22. mail 2009 andis Läti Parex Bankale 50,27 miljoni lati suuruse allutatud laenu (mis kvalifitseerus teise taseme omavahenditeks), mille tähtaeg oli seitse aastat, st 21. maini 2016 (edaspidi „esimene meede”). Selle allutatud laenu tähtaeg ületab esimeses päästmisotsuses kehtestatud ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses kinnitatud viieaastast maksimumtähtaega;
b)
27. juunil 2013 andis Läti allutatud laenudest 37 miljoni lati tagasimaksmiseks (Lätil oli tol hetkel allutatud laene koguväärtuses 45 miljonit latti) Citadelele 18 kuud ajapikendust (edaspidi „teine meede”) (19). Läti ei teavitanud allutatud laenude tähtaja pikendamisest komisjoni;
c)
peale selle on Läti andnud alates 2011. aastast Revertale likviidsustoetust, mis ületab komisjoni poolt Parexit käsitleva lõpliku otsusega heaks kiidetud piirnormi nii põhistsenaariumi kui ka halvima stsenaariumi puhul (20).
(20)
Teave, mis oli komisjonile menetluse algatamise otsuse tegemise ajal esimese ja teise meetme kohta kättesaadav, tekitas komisjonis tõsiseid kahtlusi, kas kõnealuseid meetmeid saab pidada siseturuga kokkusobivaks, võttes arvesse, et:
a)
Läti antud allutatud laenude kokkusobivust käsitlevas algses hinnangus peeti minimaalselt vajalikuks viieaastast laenutähtaega, mille põhjal meetmeid saaks pidada kokkusobivaks, ning
b)
ei esitatud ühtki uut väidet põhjendamaks, miks pikem tähtaeg oli tegelikult minimaalselt vajalik.
(21)
Samamoodi ei esitatud menetluse algatamise otsuse tegemise ajal piisavaid väiteid kolmanda meetme kokkusobivuse tõestamiseks.
(22)
Eelnimetatud põhjustel algatas komisjon seoses põhjenduses 19 kirjeldatud esimese, teise ja kolmanda abimeetme kaudu antud ebaseadusliku abiga nõukogu määruse (EÜ) nr 659/1999 (21) artikli 13 lõike 1 ja artikli 4 lõike 4 kohase ametliku uurimismenetluse.
3.2. Citadele varahalduse loovutamise kohustuse täitmata jätmine
(23)
Läti ei ole täitnud ka Parexit käsitlevasse lõplikusse otsusesse kirja pandud kohustust loovutada Citadele varahaldusvaldkond ilma loovutamise eest vastutava usaldusisiku abita 30. juuniks 2013 või kõnealuse isiku abiga 31. detsembriks 2013 (edaspidi „neljas meede”) (22). Seega on jäetud täitmata kohustus loovutada Citadele varahaldusvaldkond nimetatud tähtaegadeks.
(24)
Komisjon järeldas menetluse algatamise otsuses, et põhjenduses 21 kirjeldatud kohustuse täitmatajätmine kujutab endast abi kuritarvitamist. Seepärast otsustas komisjon vastavalt määruse (EÜ) nr 659/1999 artiklile 16 algatada ametliku uurimismenetluse abi kuritarvitamise suhtes.
4. HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED
(25)
Pärast menetluse algatamise otsuse tegemist sai komisjon märkused ühelt isikult, kelle esitatud teave ei tõendanud tema kvalifitseerumist huvitatud pooleks, st pooleks (nt konkurent või ametiliit) (23), kelle puhul meede oleks võinud mõjutada tema enda huve, ega tema tegutsemist huvitatud poole nimel.
(26)
Saadud märkused käsitlesid Parex Bankaga seotud väidetavat ebaseaduslikku tegevust ega olnud seotud esimese, teise ja kolmanda meetmega, mida Läti oli kohaldanud Parex Banka, Citadele ja Reverta suhtes, ega ka neljanda meetmega. Märkustes käsitleti peamiselt fakte ja teavet, mis ei puudutanud otseselt riigiabi eeskirjade täitmise tagamist vaatlusaluse juhtumi puhul. Käesoleva otsuse tegemisel toimunud hindamise käigus registreeriti ja võeti need märkused seepärast arvesse kui üldine turuteave.
5. LÄTI MÄRKUSED AMETLIKU UURIMISMENETLUSE KOHTA
(27)
Pärast menetluse algatamise otsuse tegemist esitas Läti 26. mail 2014 märkused, et kõrvaldada kahtlused, mis olid tekkinud komisjonil esimese, teise ja kolmanda meetme siseturuga kokkusobivuse suhtes, samuti Citadele varahaldusvaldkonna loovutamise kohustuse täitmata jätmise suhtes.
(28)
30. mail 2014 esitas Läti ka ajakohastatud ümberkorralduskava, mis sisaldas käesoleva otsuse punktides 5.1-5.5 esitatud teavet ja teavet tasakaalustavate meetmete kohta.
(29)
Pärast komisjoni teabenõuet esitas Läti 23. juunil 2014 lisaandmed teise meetme kohta.
5.1. Allutatud laenude esialgne tähtaeg, mis ületas päästmisotsustes ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses kindlaks määratud tähtaega (esimene meede)
(30)
26. mail 2014 esitatud märkustes väidab Läti, et esimese meetme võtmine oli vajalik selleks, et võimaldada Parex Bankal täita kohaldatavaid solventsusnõudeid ja hoida sellega ära Läti hapra, suuresti läbipõimunud ja tihedalt seotud pangandussüsteemi pöördumatu kokkuvarisemine.
(31)
Läti väidab, et esimese päästmisotsuse vastuvõtmise ajal oli Läti ametiasutustel vähe teavet Parex Banka tegeliku finantsolukorra ja panga varade kvaliteedi kohta. Seepärast kohustus Läti oma esialgses komisjonile saadetud taotluses riigiabi meetmed heaks kiita andma allutatud laene, mille tähtaeg oli viis aastat, sest see tähtaeg oli miinimum, mida nõuti allutatud laenude kvalifitseerumiseks teise taseme omavahenditeks vastavalt Läti õiguse asjakohastele sätetele.
(32)
Veel nendib Läti, et hindamaks paremini Parex Banka finantsolukorda, palus ta PricewaterhouseCoopersil teha Parex Bankas hoolsuskohustuse audit, millega jõuti lõpule 26. jaanuaril 2009, pärast esimese päästmisotsuse vastuvõtmist.
(33)
Samal ajal toonitab Läti, et turuolukord oli 2008.-2009. aastal väga heitlik ja laenude kvaliteet alanes oodatust kiiremini. Olukorra halvenemise tõttu võttis komisjon Parex Banka jaoks vastu kolm päästmisotsust ja Läti esitas mitu Parex Banka ümberkorralduskava versiooni, millest kõige viimane edastati 11. mail 2009 (edaspidi „2009. aasta ümberkorralduskava”).
(34)
Sellega seoses selgitab Läti, et päästmisotsustes esitatud eeldused ja prognoosid aegusid ruttu majanduskeskkonna kiire muutumise tõttu, mida põhjustas peamiselt üleilmne finantskriis ja turu vähenev usaldus Parex Banka vastu. Nii jõudis Läti järeldusele, et Läti poolt Parex Bankale antud allutatud laenude viieaastasest tähtajast ei piisa enam Läti hapra pangandussüsteemi stabiliseerimiseks. Selgus, et Parex Banka, mis oli tollal süsteemne pank, vajas tegelikult allutatud laene, mille tähtaeg oli pikem kui viis aastat, et täita solventsusnõudeid ja eelkõige kohaldatavaid kapitali adekvaatsuse nõudeid.
(35)
Parex Banka suhtes allutatud laenude andmise ajal kohaldatud õigusraamistiku alusel (mis põhines Basel II standarditel) (24) oleks viieaastastest laenudest kogusummas 50,27 miljonit latti kvalifitseerunud teise taseme omavahenditeks vaid 80 % (st üksnes 40,22 miljonit latti). Allutatud laenude kogusumma suhtes tuli regulatiivsel eesmärgil kohaldada igal aastal kumulatiivset diskontotegurit (või amortiseerimistegurit), et kajastada nende vahendite kui regulatiivse kapitali positiivsete komponentide väärtuse vähenemist. Seetõttu on viieaastane laen kapitali adekvaatsust silmas pidades alguses rahastamiskõlblik vaid 80 % ulatuses, teise aasta alguses 60 % ulatuses jne.
(36)
Läti põhjendab seda väidet võrdlevate lisaarvutuste abil, millest nähtub, et kui Läti oleks andnud allutatud laene vaid viieks aastaks, ei oleks need algusest peale teise taseme omavahenditeks täielikult kvalifitseerunud.
(37)
Seitsmeaastase tähtaja kehtestamine oli Läti poolt Parex Bankale antud allutatud laenude puhul vajalik selleks, et võimaldada riigi antud allutatud laenude kogu 50,27 miljoni lati suurusel kogusummal kvalifitseeruda 2009.-2010. aastal teise taseme omavahenditeks ja anda sellega Parex Bankale võimalus saavutada oma kapitali adekvaatsuse sihtmäär. Tabelis 1 on esitatud iga aasta lõpus Parex Bankale kuulunud rahastamiskõlblikud teise taseme omavahendite summad 2009. aasta mais antud 50,27 miljoni lati suuruse allutatud laenu tähtaja alusel.
Tabel 1
2009. aasta mais antud allutatud laenu tähtaeg ja selle kvalifitseerumine teise taseme omavahenditeks (miljonites lattides)
Tähtaeg
2009
2010
2011
5aastane laen
40,22
30,16
20,11
6aastane laen
50,27
40,22
30,16
7aastane laen
50,27
50,27
40,22
8aastane laen
50,27
50,27
50,27
(38)
Läti selgitab, et 9. juunil 2009 tutvustas Nomura International (kelle Läti määras 2009. aasta märtsis korraldama Parex Banka müüki) Läti ametiasutustele Parex Banka müümise strateegiat väga jõulise tegevuskava kaudu, milles nähti ette müügi lõpuleviimine 2010. aastal. Seepärast oli vajalik, et Parex Banka vastaks kohaldatavatele kapitalinõuetele täielikult vähemalt 2010. aasta lõpuni.
(39)
Lõpetuseks väidab Läti, et kui allutatud laenu tähtaeg oleks olnud vaid viis aastat, oleks 2009. aasta ümberkorralduskava pidanud sisaldama muid meetmeid, et tugevdada Parex Banka kapitali adekvaatsust muul viisil (nt uue omakapitali süstid, allutatud laenude tähtaja viivitamatu pikendamine jne). Selliste meetmete puudumine oleks jätnud hoiustajad kaitseta ja ohustanud tõsiselt Läti finantssüsteemi stabiilsust.
5.2. Allutatud laenude tähtaja pikendamine, millest jäeti teatamata (teine meede)
(40)
Teise meetme kohta väidab Läti, et allutatud laenu tähtaega oli vaja veelgi pikendada 2013. aastal toimunud regulatiivsete muudatuste tõttu. 1. märtsil 2013 teatas Läti finants- ja kapitaliturgude komisjon Citadelele, et kontserni kapitali adekvaatsuse absoluutmäär peab jõudma 2013. aasta lõpuks vähemalt 10 protsendini, samal ajal kui olemasolevate ja potentsiaalsete riskide käsitlemise soovituslik suhe oli […]. Enne 2013. aasta märtsi oli minimaalne nõutav kapitali adekvaatsuse määr olnud 8,4 %.
(41)
Läti sõnul kohaldati teist meedet heas usus, kuivõrd Läti ametiasutused leidsid, et see meede on kooskõlas turumajanduse tingimustes tegutseva investori põhimõttega ega põhjusta riigile varalist kahju.
(42)
Edasi kinnitab Läti, et teise meetme kohaldamise ajal leidis riik koos Citadelega heas usus, et võimalus pikendada kõnealuse allutatud laenu tähtaega oli ette nähtud komisjoni asjaomaste otsuste ja ümberkorralduskavaga.
(43)
Läti väitel oleks iga turuinvestor andnud Citadele enamusaktsionärina endast parima, et säilitada oma investeeringu väärtus nii suures ulatuses kui võimalik, ning oleks olnud valmis võtma vastu ja rakendama vajalikke meetmeid, et hoida ära oma aktsiate arvestusliku väärtuse vähenemine panga suutmatuse tõttu täita oma kapitalinõudeid. Kui Citadele oleks jätnud tollased finants- ja kapitaliturgude komisjoni kehtestatud rangemad kapitali adekvaatsuse nõuded täitmata, oleksid olnud ohus panga stabiilsus, elujõulisus ja turustatavus, mis oleks lõppkokkuvõttes mõjutanud võimalust müüa pank heas finantsolukorras.
(44)
Läti esitab ka vastupidise stsenaariumi, mille puhul ei oleks teist meedet võetud. Selle stsenaariumi kohaselt ei oleks soovitatud kapitalimäära saavutatud, sest kapitali adekvaatsuse määr oleks olnud 31. detsembril 2013 võrreldes minimaalse nõutava 10 protsendiga alla 9,3 %.
(45)
Läti väidab ka seda, et Citadele kapitali adekvaatsuse suurendamiseks ei olnud võimalik võtta alternatiivseid meetmeid (nt suurendada kapitali või anda uusi allutatud laene). Konkreetsemalt märgib Läti, et Citadelel oleks olnud võimatu saada allutatud laene 2013. aastal kolmandatest isikutest investoritelt, võttes arvesse Läti ametiasutuste kohustust Citadele lühikese aja jooksul (st 31. detsembriks 2014) loovutada. Ebakindlus panga võimaliku omandaja ja tema tulevase strateegia suhtes oleks pannud allutatud laenude andjaid nõudma iga Citadelele antava allutatud laenu puhul müügioptsiooni (kontrolli ülemineku klausel) (25). See oleks tähendanud, et selliste allutatud laenude tegelikku tähtaega oleks peetud laenu andmisel lühemaks kui viis aastat ja seega ei oleks laenud kvalifitseerunud teise taseme omavahenditeks.
(46)
23. juunil 2014 andsid Läti ametiasutused vastuse komisjoni teabenõudele selle kohta, kas Läti pöördus Citadelega seotud allutatud laenude tähtaja võimaliku pikendamise küsimuses EBRD poole. Oma vastuses kinnitavad nad, et nad ei pöördunud enne teise meetme võtmist EBRD poole ettepanekuga, et EBRD pikendaks oma allutatud laenude tähtaega. Läti ametiasutused kordavad, et teine meede tuli võtta selleks, et ära hoida uute, rangemate kapitalinõuete eelseisev rikkumine Citadele poolt.
(47)
Läti väidab, et ta pidi pikendama oma allutatud võlakirjade tähtaega viivitamata ja et ta ei arutanud EBRD allutatud võlakirjade tähtaja pikendamist võrreldavatel tingimustel.
(48)
Läti sõnul kujundasid tema otsuse selles küsimuses järgmised kolm punkti.
a)
Vajadus hoida tulemuslikult ära uute kapitalinõuete eelseisev rikkumine. Citadele oli arvutanud välja oma vajadused seoses teise taseme omavahenditeks kvalifitseerumisega ja jõudnud järeldusele, et erinevalt teisest meetmest, millega kaasneks tähtaja pikendamine 18 kuu võrra, oleks tähtaja mis tahes võimalik muutmine eeldanud palju märkimisväärsema ajapikenduse andmist allutatud võlakirjade puhul, millega oli seotud ka EBRD. See erinevus oli tingitud asjaolust, et kõnealuse laenu põhiosa oli väiksem ja seepärast oleks selle mõju Citadele kapitalipositsioonile olnud palju tagasihoidlikum. Samuti väidab Läti, et EBRD allutatud võlakirjade tähtaja pikendamine oleks eeldanud selles küsimuses läbirääkimisi EBRDga. Võttes arvesse erinevusi kohaldatavas õiguses ja üldises nõutavas õiguslikus struktuuris, mis tuleb alles kindlaks määrata, oleks tähtaja pikendamine EBRD allutatud laenu puhul, ja ainuisikuliselt Läti hoitavatest allutatud võlakirjadest osa samaaegne tähtaja pikendamine nõudnud keeruliste õiguslike korralduste tegemist.
b)
Läti rõhutab, et ta võttis tähtaja pikendamise ajal arvesse ka seda, et EBRD allutatud võlakirjade tähtaja pikendamine oleks muutnud Citadele loovutamise koormavamaks, sest sel juhul oleks müügi ajal olnud allutatud võlakirjade kohta rohkem omavahel seotud lepinguid. Läti leidis, et selline võimalus muudaks Citadele müügi keerulisemaks, sest see võib mõjutada asjaomaseid müügitingimusi ja tõenäoliselt suurendada asjaomase tehinguga seotud kulusid.
c)
Lisaks märgib Läti, et EBRD staatus Citadele suhtes oleks võinud muuta tähtaja pikendamisega nõustumise otsuse tegemise EBRD jaoks keerulisemaks. 23. juunil 2014 esitatud teabes väljendab Läti kindlat veendumust, et EBRD oleks põhimõtteliselt olnud valmis asjaomase finantsinstrumendi tähtaja pikendamisega nõustuma. Siiski tunnistab Läti, et EBRD positsioon erines Läti omast selle poolest, et Läti oli Citadele enamusaktsionär ning võis tänu sellele mõjutada otsustavalt müügiprotsessi ja pidada pakkujatega läbirääkimisi allutatud laenude erinevate tagasimaksmisvõimaluste üle. Seepärast möönis Läti, et kuna EBRDl puudus Citadele müügi üle kontroll, oleks see võinud saada kõnealuse laenu tähtaja pikendamisel takistavaks teguriks või oleks igal juhul kaasa toonud pikad läbirääkimised.
5.3. Revertale antud likviidsustoetus, millest jäeti teatamata (kolmas meede)
(49)
Läti ja Reverta tunnistavad, et alates 2010. aasta detsembrist on Läti andnud Parex Bankale (ja seejärel Revertale) likviidsustoetust, mis on ületanud Parexit käsitleva lõpliku otsuse põhjenduses 55 sätestatud lubatud piirnormi. Menetluse algatamise otsuses on märgitud, et 31. detsembri 2013. aasta seisuga oli Revertale antud ja tagasi maksmata likviidsustoetuse suurus 362,52 miljonit latti, mis ületas 55,52 miljoni lati võrra halvima stsenaariumi jaoks ette nähtud 307 miljoni lati suurust likviidsustoetuse piirnormi.
(50)
Läti väidab, et komisjon andis Parexit käsitlevas lõplikus otsuses algul loa konverteerida Parex Bankale eraldatud likviidsustoetusest kapitaliks 218,7 miljonit latti. Seda konverteeritavat summat vähendati muudetud otsuses hiljem 118,7 miljonile latile. Kui likviidsustoetusest oleks kapitaliks konverteeritud 118,7 miljonit latti, oleks likviidsustoetuse summa vähenenud ja jäänud lubatud piiridesse. Likviidsustoetuse 118,7 miljonist latist konverteeriti tegelikult kapitaliks aga üksnes 49,5 miljonit latti. Läti toob selle teguri esile kui ülemäärase likviidsustoetuse peamise põhjuse.
(51)
Pealegi väidab Läti, et ülemäärase toetuse põhjustasid ka rahaliste vahendite tagamise viivitused võrreldes Parexit käsitleva lõpliku otsuse tegemise ajal kavandatud vahendite tagamise tempoga. Pahatahtlikud võlgnikud on viivitanud maksetega ja nii on rahaliste vahendite tagasisaamine umbes kaks aastat edasi lükkunud. Läti peab seda nähtust ajutiseks ja loodab, et ülemäärase likviidsustoetuse probleem kaob 2015.-2016. aastal.
(52)
Sellegipoolest tunnistavad Läti ja Reverta kõrvalekaldumist neile lubatud abisummadest, mille põhjuseks olid pärast muutmisotsuse vastuvõtmist tekkinud raskused riigi toetuse nõuetekohasel jagamisel likviidsustoetuse ja kapitali sissemaksete vahel.
(53)
Veel selgitavad Läti ametiasutused, et kui Parex Bankal (nüüdne Reverta) oleks jäänud alles panganduslitsents, oleks Läti pidanud paigutama Parex Bankasse esialgu kavandatust rohkem kapitali (maksevõime-eeskirjades nõutud miinimumkapital oli tõepoolest suurem kui Parexit käsitlevas lõplikus otsuses lubatud 218,7 miljoni lati suurune maksimaalne kapitalitoetus). Komisjonile esitatud esialgse ümberkorralduskava põhjal ei oleks varade müügi ja 218,7 miljoni lati konverteerimisega loodud majanduslikust väärtusest Parex Bankale piisanud, et täita õigusaktidega ette nähtud kapitali adekvaatsuse nõudeid.
(54)
Seepärast oleks Parex Banka (Reverta) vajanud litsentsi allesjäämise korral lisakapitali. Pärast panganduslitsentsi äravõtmist piirduti täiendava abi andmisel summaga, mis oli vajalik panga tegevuse lõpetamiseks.
(55)
Läti sõnul ei olnud pärast 31. detsembrit 2011 likviidsustoetust enam vaja edasi kapitaliks konverteerida, sest Revertalt oli panganduslitsents ära võetud. Läti teatas komisjonile muutmisotsuse vastuvõtmisele eelnenud teabevahetuse käigus oma kavast mitte konverteerida likviidsustoetust pärast 31. detsembrit 2011 kapitaliks, kuid ta ei kinnitanud oma tahet seda kava ka tegelikult järgida, ei teinud selgelt kindlaks konverteerimatajätmise tehnilisi tagajärgi ega teavitanud nendest komisjoni. Eelkõige jättis Läti nimetamata selle, et toetuse kapitaliks konverteerimata jätmise tulemusel ei kahane likviidsustoetusena antud vahendid nii kiiresti, nagu oli nõutud Parexit käsitlevas lõplikus otsuses.
(56)
Kuna 31. detsembriks 2011 oli likviidsustoetusest kapitaliks konverteeritud vaid 49,5 miljonit latti ja konverteerimata oli 69,2 miljonit latti, jäi likviidsustoetus lubatust suuremaks umbes sama summa võrra.
(57)
Läti sõnul oli likviidsustoetuse säilitamine ja selle kapitaliks konverteerimata jätmine Läti ametiasutusi kõige vähem koormav meede ja see vähendab tegelikult riigiabi minimaalselt vajalikuni.
(58)
Läti ja Reverta kinnitavad, et Reverta ei vaja enam uusi rahalisi vahendeid. Kuna kapitaliks konverteeritav likviidsustoetuse summa on väiksem, eeldab Läti, et Revertale on jäänud likviidsustoetust alles 2014. aasta lõpuks [300-350] miljonit latti, 2015. aasta lõpuks [250-300] miljonit latti ning 2016. ja 2017. aasta lõpuks (Reverta likvideerimisel) [200-250] miljonit latti. Läti sõnul ületab see likviidsustoetus algul lubatud piirnormi, sest i) kapitaliks on konverteeritud vähem likviidsustoetust ja ii) Reverta tegevuse lõpetamise tõttu laekub eeldatavasti esialgu kavandatust vähem raha.
(59)
Tuginedes uuele rahaliste vahendite prognoosile, mis kajastab raskusi varade tagasisaamisel, eeldab Läti, et Revertal on likvideerimisprotsessi lõppedes (31. detsember 2017) [250-300] miljoni lati suurune negatiivne kapitalipositsioon.
5.4. Varahaldusvaldkonna loovutamise kohustus (neljas meede)
(60)
Läti alustas Citadele müügiga 2011. aastal, et täita võetud kohustusi, mis olid kirja pandud Parexit käsitlevasse lõplikusse otsusesse. Esimeses müügikatses oli nõustaja Nomura International, kuid see katse oli edutu euroala tabanud tormiliste sündmuste tõttu, mille põhjuseks oli majandus- ja finantskriis Kreekas, samuti Snorase ja Latvijas Krājbanka kokkuvarisemine vastavalt Leedus ja Lätis.
(61)
2013. aasta veebruaris tellis Läti sõltumatult eksperdilt […] spetsiaalse uuringu, milles käsitleti muu hulgas seda, millist mõju avaldab varahaldusvaldkonna müük võetud kohustusega kindlaks määratud kuupäeval. Ekspert tõendas, et kahe eraldi üksuse (varahaldusvaldkond ja Citadele ülejäänud osa) väärtus on Citadele kui terviku väärtusest väiksem. Seepärast vähendaks Citadele ilmajätmine varahaldusvaldkonnast panga arvestuslikku väärtust ja kahjustaks seega aktsionäride huve. Ekspert näitas erinevate prognooside varal, et ilma varahalduseta „väheneks panga tegevuskasum peadpööritava kiirusega […]” ja et panga […] halveneks.
(62)
Läti sõnul oleks varahaldusvaldkonna loovutamine 2013. aastal ülejäänud Citadelest eraldi kahjustanud eksperdi uuringu põhjal Citadele elujõulisust ja sellest tulenevalt panga turustatavust. See oleks märkimisväärselt vähendanud panga suutlikkust meelitada erainvestoreid tegema Citadelesse mõistliku hinnaga investeeringuid. Seepärast algas 2013. aastal välisnõustajate Société Générale ja Linklaters LLP toel teine müügiprotsess, mis hõlmas kogu Citadelet. Kaks müügimeetodit, mida praegu kaalutakse, on ühinemine ja ülevõtmine ning esmane avalik pakkumine.
5.5. Läti kavandatud tasakaalustavad meetmed
(63)
Tagamaks, et täiendav abi, mida Läti andis Parex Bankale, Citadelele ja Revertale esimese, teise ja kolmanda meetme kaudu, oleks liidu riigiabi eeskirjade alusel siseturuga kokkusobiv, ning põhjusel, et Citadele varahaldus jäi ettenähtud tähtajaks loovutamata (neljas meede), on Läti välja pakkunud hulga kohustusi, mis on kirjas põhjendustes 64-73.
5.5.1. Citadele müügi ja varahaldusvaldkonna loovutamise tähtaeg
(64)
Läti ja Citadele kohustuvad andma endast parima, et saada nii ruttu kui võimalik ja igal juhul enne […] siduvad pakkumised kogu Läti Vabariigi osaluse (sh varahaldusvaldkond) müümiseks Citadeles. Müük viiakse lõpule hiljemalt […]. Müügitehingu sobiv ülesehitus ja toimumise kord (nt äritegevuse müük või esmane avalik pakkumine) jäävad Läti Vabariigi (ja tema nõustaja) otsustada, tingimusel et lõppkokkuvõttes loovutab Läti Vabariik kogu oma osaluse Citadeles hiljemalt […]. Esmase avaliku pakkumise korral kohustub Läti Vabariik leppima finants- ja kapitaliturgude komisjoniga hiljemalt […] kokku juriidiliselt siduvas prospektis.
(65)
Samuti kohustuvad Läti ja Citadele määrama loovutamise eest vastutava isiku, kui hiljemalt […] ei ole saadud ühtki siduvat pakkumist või kui sama eesmärgiga esmase avaliku pakkumise puhul ei ole finants- ja kapitaliturgude komisjoniga prospektis kokku lepitud. Sellisel juhul astub Läti Vabariik vajalikud sammud, et tagada loovutamise eest vastutava usaldusisiku määramine ja töölehakkamine alates […]. Loovutamise eest vastutavaks usaldusisikuks võib määrata alates […] ka Citadele müügi finantsnõustaja. Loovutamise eest vastutava usaldusisiku määramise korral kohustuvad Läti ja Citadele hankima hiljemalt […] siduvad ja kõikide poolte jaoks tagasivõetamatud pakkumised ning sõlmima hiljemalt […] siduva ja tühistamatu kokkuleppe, et müüa hiljemalt […] kogu Läti Vabariigi osalus Citadeles.
(66)
Lisaks võtavad Läti ja Citadele endale kohustuse, et alates […] Citadele uus äritegevus […] ja Citadele ülejäänud äritegevus […], kui Läti Vabariik ei ole sõlminud hiljemalt […] siduvat ja tühistamatut kokkulepet, milles nähakse ette, et kogu Läti Vabariigi osalus Citadeles tuleb müüa hiljemalt […], või kui esmane avalik pakkumine ei võimalda Lätil müüa kogu oma osalust Citadeles hiljemalt […].
(67)
Läti ja Citadele kohustuvad lõpetama ostu-müügitehingu kogu Läti Vabariigi osaluse müümiseks Citadeles hiljemalt […]. Kui selle osaluse müümine ei ole hiljemalt […] lõpule viidud, võtavad Läti ja Citadele endale kohustuse, et Citadele uus äritegevus […] ja Citadele ülejäänud äritegevus […].
(68)
Kui Citadele on […] ükskõik millisel põhjendustes 64-67 nimetatud juhul, võib Läti Vabariik ja/või Citadele kolmanda isiku huvi korral sellisele isikule müüa ja üle anda ükskõik millise Citadele äritegevuse osa (ilma et see piiraks […] põhimõtete kohaldamist ja ilma uut riigiabi andmata).
5.5.2. Lubatud kapitalisissemaksete edasine vähendamine
(69)
Reverta puhul lubati muutmisotsusega konverteerida kapitaliks riigi hoiuseid ja nende intresse (likviidsustoetus) kogusummas 118,7 miljonit latti. Kuna praeguseks on likviidsustoetusest kapitaliks konverteeritud vaid 49,5 miljonit latti, teeb Läti ettepaneku alandada Läti poolt Revertale antava kapitali maksimaalse kogusumma varasemalt 118,7 miljonilt latilt viivitamata ja alaliselt 49,5 miljonile latile.
5.5.3. Kohustus tõhustada koormuse jagamise meetmeid, hoides ära raha väljavoolu Reverta allesjäänud allutatud võlausaldajatele
(70)
Läti tunnistab vajadust tõhusamate koormuse jagamise meetmete järele, et tagada esimese, teise ja kolmanda meetme kokkusobivus siseturuga. Tõhusamate meetmetega tagatakse muu hulgas see, et Revertale ja Citadelele antavast täiendavast riigiabist ei saaks põhjendamatult kasu ükski kolmas isik.
(71)
Sel eesmärgil kohustub Läti tõhustama varasemaid koormuse jagamise kohustusi, teisendades Parex Banka endiste enamusaktsionäride, nende tütarettevõtjate ja teiste allutatud laene (edaspidi „allesjäänud allutatud laenud”) andnud võlausaldajate (edaspidi „allesjäänud allutatud võlausaldajad”) kohustused ja nõudeõigused.
(72)
Reverta on ületanud Parexit käsitleva lõpliku otsusega lubatud likviidsustoetuse summat osaliselt seetõttu, et allesjäänud allutatud laenudelt tuli maksta intressi. Kui Reverta ei oleks sellist intressi maksnud või kui allesjäänud allutatud laenud oleksid kohe pärast Parexit käsitleva lõpliku otsuse tegemist alla hinnatud, ei oleks Lätil esimest, teist ja kolmandat meedet sellises ulatuses võib-olla tulnud kohaldada.
(73)
Eespool öeldut arvesse võttes teeb Läti ettepaneku selgitada ja tugevdada oma kohustusi seoses allesjäänud allutatud laenude puhul tasutava põhiosa ja intressiga järgmiselt.
a)
Citadele ja Reverta (endine Parex Banka) ning nende tütarettevõtjad ei maksa olemasolevatelt kapitaliinstrumentidelt (sh eelisaktsiad, B-aktsiad ning teise taseme ülemised ja alumised instrumendid) intresse, dividende ega kupongiintresse (ei tasumisele kuuluvaid ega kogunevaid) ega kasuta nendega seoses ostuoptsioone teiste allutatud võlausaldajate või aktsionäride puhul kui Läti Vabariik või EBRD enne, kui Revertale ja/või Citadelele antud riigiabi on täielikult tagasi makstud, ja välja arvatud juhul, kui selleks on seadusest tulenev kohustus. Kui sellised seadusest tulenevad kohustused peaksid olemas olema, kohustub Läti need võimalikult ruttu (igal juhul hiljemalt 30. aprilliks 2015) kaotama.
b)
Samuti kohustub Läti maksma allesjäänud allutatud laenude jäägi (põhiosa) tagasi alles siis, kui kogu Revertale/Citadelele antud riigiabi on täielikult tagasi makstud. See laenujääk kas:
i)
hõlmatakse siduva korraldusega mitte teha allesjäänud allutatud laenude alusel ühtki makset või
ii)
konverteeritakse hääleõigust mitte andvateks esimese taseme omavahenditeks või
iii)
hinnatakse alla
ulatuses, mis on vajalik Reverta netovara puudujäägi katmiseks, ja tingimusel, et selleks on olemas õiguslik alus.
c)
Läti võtab kõik vajalikud meetmed, et tagada hiljemalt 30. aprilliks 2015 kõikide eespool nimetatud kohustuste täitmiseks vajalike õigusnormide kehtestamine.
5.6. Läti vastus kolmanda isiku märkustele
(74)
6. juunil 2014 esitas Läti oma vastuse kolmanda isiku märkustele, mille komisjon oli saanud. Läti sõnul on märkustes esitatud väited põhjendamata ega ole menetluse algatamise otsuse seisukohast olulised. Läti lükkab kolmanda isiku väited tagasi ja palub jätta need komisjonil tähelepanuta.
6. HINNANG
6.1. Riigiabi olemasolu pärast uute meetmete võtmist
(75)
Aluslepingu artikli 107 lõike 1 kohaselt on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik millisel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
(76)
Meetme liigitamiseks selliseks riigiabiks peavad olema täidetud kumuleeruvalt järgmised tingimused: a) meedet tuleb rahastada riigi ressurssidest; b) meede peab andma valikulise eelise, mis võib olla soodne teatud ettevõtjatele või teatud kaupade tootjatele; c) meede peab moonutama või ähvardama moonutada konkurentsi ja sel peab olema potentsiaal kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust.
6.1.1. Esimene meede
(77)
Asjaolu, et Läti poolt Parex Bankale allutatud laenude andmine kujutas endast riigiabi, tehti kindlaks esimeses päästmisotsuses, kus komisjon kiitis heaks viieaastase tähtajaga allutatud võlakirjade emiteerimise kui siseturuga kokkusobiva abimeetme. Komisjon otsustas tollal, et turumajanduse tingimustes tegutsev investor ei oleks andnud allutatud laenu, mille tähtaeg on viis aastat (26).
(78)
Allutatud laenud, mille Läti Parex Bankale andis, olid identsed komisjoni heaks kiidetud meetmega, kui jätta kõrvale asjaolu, et nende tähtaeg oli pikem, millega anti Parex Bankale lisaeelis.
(79)
Allutatud laenuga, millel on seitsmeaastane tähtaeg, antakse laenuvõtjale suurem eelis kui allutatud laenuga, mille tähtaeg on viis aastat, sest investori risk suureneb investeeringu tähtaja pikenedes. See, et turumajanduse tingimustes tegutsev investor oleks andnud pikema, seitsmeaastase tähtajaga allutatud laenu, on isegi vähem tõenäoline kui see, et ta oleks andnud selle laenu viieks aastaks. Seepärast tähendas allutatud laenu pikem tähtaeg Parex Banka jaoks lisaeelist võrreldes sellise allutatud laenuga, millele oli antud heakskiit päästmisotsustes ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses. Kuna kõik muud riigiabi olemasoluks nõutavad tingimused olid esimeses päästmisotsuses juba kindlaks tehtud, kujutab esimene meede endast täiendava riigiabi andmist.
6.1.2. Teine meede
(80)
27. juunil 2013 andis Läti allutatud laenudest 37 miljoni lati tagasimaksmiseks (Lätil oli tol hetkel allutatud laene koguväärtuses 45 miljonit latti) Citadelele 18 kuud ajapikendust.
(81)
Menetluse algatamise otsuses andis komisjon lisaargumentide puudumisel hinnangu, et turumajanduse tingimustes tegutsev investor ei oleks sellist ajapikendust võimaldanud, sest võrreldes allutatud laenude varasema vormiga tõi see kaasa lisariskid. Seepärast leidis komisjon, et allutatud laenu tähtaja pikendamisega andis riik Citadelele lisaeelise ja seega täiendavat abi, võrreldes sellise allutatud laenuga, millele oli antud heakskiit päästmisotsustes ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses.
(82)
Läti on väitnud, et turuinvestor oleks teinud ratsionaalse otsuse võtta konkreetseid meetmeid, et säilitada oma investeeringu väärtuse allesjäämiseks panga kapitali adekvaatsus. Sisuliselt väidab Läti seega, et teise meetmega ei antud Citadelele mingit eelist, sest täiendava abi andmine oli kooskõlas turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõttega.
(83)
Komisjon ei vaidlusta seda, et turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõte on kohandatav selliste tehingute suhtes nagu teine meede. Siiski tuletab komisjon meelde, et liidu kohtud on toonitanud, et kui liikmesriik tugineb haldusmenetluses sellele kriteeriumile, peab ta kahtluse korral tõendama üheselt ning lähtudes objektiivsetest ja kontrollitavatest tõenditest, et rakendatav meede pärineb temalt kui aktsionärilt, ning et selles osas võivad olla nõutavad tõendid, millest ilmneb, et kõnealune otsus põhineb majandushinnangutel, mis on sarnased nendega, mille käesoleva juhtumi asjaoludel oleks mõistlik erainvestor, kes on nimetatud liikmesriigiga võimalikult sarnases olukorras, enne selle investeeringu tegemist hankinud, et kindlaks teha sellise investeeringu kasumlikkus tulevikus (27).
(84)
Seda arvesse võttes leiab komisjon, et Läti väidet, nagu oleks ta toiminud kooskõlas turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõttega, ei ole põhjendatud kaalukate argumentide ja üksikasjaliku analüüsiga.
(85)
Esiteks ei ole komisjonile esitatud mingeid tõendeid selle kohta, et Läti oleks hinnanud teise meetme rakendamise otsuse tegemise ajal oma Citadelesse tehtud investeeringu väärtust. Aktsionärist turuinvestor oleks Citadele väärtust hinnanud, et teha kindlaks sellesse panka tehtud investeeringu väärtus enne ja pärast teise meetme rakendamist, ning oleks neid kaht näitajat võrrelnud. Komisjon leiab, et kasumile keskenduv turuinvestor oleks teinud kõigepealt kindlaks oma investeeringu nüüdisväärtuse pangas ning selgitanud seejärel välja, kas selle investeeringu väärtus on allutatud laenude tähtaja edasise pikendamise korral kaitstud. Kui sellise analüüsi tulemusel oleks selgunud, et investeeringu väärtus on kaitstud või et see isegi suureneb, oleks kasumile keskenduv turuinvestor teise sammuna võrrelnud väärtuse kaitsmise (või isegi suurendamise) alternatiivkulude ja väärtuse erinevust.
(86)
Kui Läti oleks teinud sellise analüüsi, oleks ta pidanud tõestama, et laenutähtaja pikendamine oli tõhus meede vähemalt selleks, et kaitsta investeeringu väärtust, ning oleks seejärel pidanud näitama, et sellise meetme võtmise alternatiivkulud on väiksemad kui lisandunud väärtus. Vaid siis, kui tähtaja pikendamise alternatiivkulud oleksid olnud teise meetme võtmise tulemusel säilinud väärtusest väiksemad, saaks komisjon nõustuda, et Läti on toiminud kooskõlas turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõttega. Läti ei ole aga esitanud ei teise meetme võtmise otsuse tegemise ajal koostatud hinnangut investeeringu väärtuse kohta ega ka analüüsi, millest nähtuks, et tähtaja pikendamise alternatiivkulud olid väiksemad kui teise meetme rakendamise tulemusel säilinud väärtus.
(87)
Seepärast leiab komisjon, et teist meedet ei saa pidada kooskõlas olevaks viisiga, kuidas oleks käitunud turumajanduse tingimustes tegutsev ettevõtja olukorras, mis oleks olnud võrreldav Läti olukorraga 2013. aasta juunis.
(88)
Teiseks on turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõtte kohaldamisel väljakujunenud printsiipide alusel igal juhul nõutav võrdlus mõistliku erainvestori käitumisega olukorras, mis on liikmesriigi olukorraga võimalikult sarnane (28). Seepärast oleks Läti pidanud võtma oma Citadelesse tehtud investeeringu väärtuse hindamisel arvesse Citadele müügiga seotud kohustusi, mis olid kirja pandud Parexit käsitlevas lõplikus otsuses. Teise meetme rakendamise ajal 2013. aasta juunis kuulus nende hulka kohustus loovutada Citadele 31. detsembriks 2014, samuti kohustus loovutada Citadele ilma varahaldusvaldkonnata (sest varahaldus tuli loovutada eraldi, juhul kui see ei olnud 30. juuniks 2013 müüdud). Kuna 27. juuniks 2013, mil laenutähtaega pikendati, ei oldud leitud varahaldusvaldkonnale ühtki ostjat, oleks erainvestor järeldanud, et varahaldusvaldkonda ei ole võimalik koos Citadelega 30. juuniks 2013 - Parexit käsitlevas lõplikus otsuses kehtestatud tähtajaks - müüa ja seepärast tuleb need kaks üksust müüa eraldi.
(89)
Lisaks ei oleks panga eraaktsionäril olnud liikmesriigi olukorraga võimalikult sarnases olukorras alust eeldada, et kõnealuste kohustuste täitmisest loobutakse või et nende täitmine lükatakse edasi, sest kõikide selliste muudatuste jaoks oli vaja komisjoni heakskiitu. Seepärast ei saanud investeeringu väärtuse kindlakstegemisel 2013. aasta juunis olla mingeid ootusi, et kõnealused kohustused on ebaolulised, sest ei olnud võimalik eeldada, et komisjon kiidab heaks ükskõik kumma kohustuse mis tahes muutmise enne perioodi, mille jooksul Lätil tuli need kohustused täita.
(90)
Et teha otsus tähtaja pikendamise kohta, oleksid tegurid, mida võeti arvesse Läti poolt Citadelesse tehtud investeeringu väärtuse hindamisel 2013. aasta juunis, pidanud järelikult hõlmama Parexit käsitlevasse otsusesse kirja pandud kohustusi. Läti ei ole esitanud tõendeid selle kohta, et ta arvestas kõikide nende teguritega, ega ka selle kohta, et tema investeeringu väärtus oli neid tegureid arvesse võttes tol hetkel suurem kui tähtaja pikendamise alternatiivkulud. Ka sel põhjusel ei saa komisjoni meelest pidada teist meedet kooskõlas olevaks viisiga, kuidas oleks käitunud turumajanduse tingimustes tegutsev ettevõtja olukorras, mis oleks olnud võrreldav Läti olukorraga 2013. aasta juunis.
(91)
Kolmandaks, isegi kui Läti oli analüüsinud piisavalt üksikasjalikult teist meedet kui vahendit, mille abil säilitada 2013. aasta juuni seisuga oma Citadelesse tehtud investeeringu väärtus, ning isegi kui ta oli võtnud sellises analüüsis arvesse Citadele eraldi müügist ja varahaldusvaldkonna eraldi loovutamisest tulenevaid piiranguid, millega turumajanduse tingimustes tegutsev ettevõtja oleks arvestanud, ei ole usutavad Läti väited teise meetme kulude ja Citadelesse tehtud investeeringu väärtuse kohta, mis eeldatavasti selle meetme võtmisega säilitatakse.
(92)
Ühest küljest väidab Läti, et teine meede ei põhjustanud riigile mingeid kulusid, ent seda väidet ei toetata ühegi uue üksikasjaga ega tõendiga selle kohta, et Läti oleks teise meetme võtmise ajal tehtud kulusid hinnanud. Erainvestori jaoks, kes soovib teha allutatud laenu tähtaja pikendamise kohta mõistlikku otsust, oleks selline alternatiivkulude ja muude teise meetmega seotud kulude analüüs olnud meetme võtmise eeltingimus. Kuluhinnangu puudumine viib komisjoni järeldusele, et erainvestor ei oleks saanud hinnata teise meetme soovitatavust kasumi maksimeerimise seisukohast.
(93)
Teisest küljest väidab Läti, et teise meetmega säilitati Citadelesse tehtud Läti investeeringu väärtus, ent seda väidet ei toeta 2013. aasta juuni seisuga Läti poolt Citadelesse tehtud investeeringu tunnusjooned. Komisjon märgib, et kasumile keskenduva investori jaoks sõltub investeeringu jooksev väärtus investeeringuga seotud tulevaste tuluvoogude (nt dividendide saamise) väljavaatest kombinatsioonis investeeritud kapitali maksumusega kindlal ajahetkel (mille võib tuletada näiteks hinnast, mida ostja maksaks aktsionäri investeeringu eest tol hetkel, või ajategurit arvesse võttes diskonteeritud hinnast, mida ostja maksaks aktsionäri investeeringu eest tulevikus). Kõik komisjonile kättesaadavad näitajad viitavad sellele, et Läti poolt Citadelesse tehtud investeeringu väärtus oli 2013. aasta juuni seisuga väike, kui üldse positiivne.
(94)
Mis puudutab Citadelesse tehtud Läti investeeringuga kaasnevaid võimalikke tulevasi tuluvoogusid, siis ei ole esitatud ühtegi tõendit selle kohta, et aktsionärid oleksid võinud 2013. aasta juunis loota Citadelelt lähitulevikus ükskõik millisel hetkel mingeid dividende. Läti olukorraga võimalikult sarnases olukorras oleva eraaktsionäri ükskõik milline hinnang dividendide jagamisest saadava eeldatava tulu kohta oleks olnud seotud kohustusega Citadele 31. detsembriks 2014 loovutada. Peale selle tehti põhjenduses 61 kirjeldatud uuringus kindlaks, et Citadele toodaks ilma varahalduseta kahjumit. See järeldus vähendas veelgi väljavaadet saada kasu dividendide jagamisest, arvestades, et 27. juunil 2013 oleks turumajanduse tingimustes tegutseval ettevõtjal tulnud eeldada, et Citadele ja varahaldusvaldkond loovutatakse eraldi.
(95)
Seega ei olnud tähtaja pikendamise ajal mingeid tõendeid selle kohta, et Citadele oleks võimeline (võttes arvesse eeldatavat kasumit ja kapitalimäära) jagama enne 31. detsembrit 2014 dividende, sest 10,3 % suurune kapitalimäär, mis kavatseti 31. detsembriks 2013 saavutada, oleks vaid hädavaevu ületanud nõutavat 10 % kapitali adekvaatsuse miinimummäära ja oleks jäänud tunduvalt allapoole […] % suurust kapitalimäära, mida soovitas finants- ja kapitaliturgude komisjon Citadele olemasolevate ja võimalike riskide kõrvaldamiseks. Seepärast oleks erainvestor arvestanud sellega, et alates 2013. aasta juunist on vähetõenäoline, et aktsionäridel oleks olnud oodata Citadelelt lähitulevikus dividendide jagamist.
(96)
Mis puudutab Läti poolt Citadelesse 2013. aasta juunis tehtud investeeringu kogumaksumust, siis selgub Läti ametiasutuste esitatud ja 2013. aasta veebruaris koostatud uuringust, mida on kirjeldatud põhjenduses 61, et varahaldusvaldkonna eraldi loovutamine oleks mõjunud Citadelele halvasti. Olukorras, mis on võimalikult sarnane Läti olukorraga 2013. aasta juunis, oleks erainvestor võtnud arvesse asjaolu, et sõltumatu ekspert oli teinud umbes neli kuud varem kindlaks, et Citadele müügiväärtus oleks ilma varahalduseta kahe üksuse ühisest müügiväärtusest väiksem. Seepärast oleksid sellisel erainvestoril pidanud olema riskiga korrigeeritud tulu maksimeerimise seisukohast mõjuvad põhjused, et võtta allutatud laenude tähtaja pikendamisega lisariske. Läti ei ole esitanud ühtki tõendit selliste mõjuvate põhjuste kohta, mis oleksid pannud turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja tollal neid lisariske võtma. Isegi kui tähtaega oleks pikendatud, puudusid tõendid selle kohta, et ilma varahalduseta saaks Citadelet müüa […], mis viib komisjoni järeldusele, et 2013. aasta juunis ei olnud Lätil […] oma investeeringu säilitamiseks, mis oli […] teise meetme võtmiseks.
(97)
Ka need uued põhjused panevad komisjoni järeldama, et teist meedet ei saa pidada kooskõlas olevaks turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja käitumisega olukorras, mis oleks olnud võrreldav Läti olukorraga 2013. aasta juunis.
(98)
Neljandaks märgib komisjon lõpuks veel seda, et EBRD, kes oli 2013. aasta juunis Läti riigi kõrval ainus Citadele aktsionär, ei pikendanud oma Citadelele antud tagasimaksmata allutatud laenu tähtaega ja et Läti ei pöördunud kordagi EBRD poole, et arutada selle osalemist teises meetmes, nagu on selgitatud põhjendustes 46-48. Kui teine meede pidi olema vahend, millega säilitada Citadelesse tehtud investeeringute väärtus, on asjaolu, et selle meetme kulude kandmise koormuse jagamise arutamiseks ei tehtud ühtki katset, veel üks märk sellest, et teine meede ei olnud kooskõlas turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõtte nõuetega.
(99)
Sellega seoses tuletab komisjon esmalt meelde, et finants- ja kapitaliturgude komisjoni kirja kohaselt oli Citadelel uue kapitali adekvaatsuse määra saavutamiseks aega kümme kuud (1. märts kuni 31. detsember 2013). Seda silmas pidades leiab komisjon, et enamusaktsionär oleks kasutanud kogu seda kümne kuu pikkust ajavahemikku selleks, et leida uue kapitalinõude täitmiseks sobiv lahendus, mis viiks miinimumini tema enda kulud. Seepärast ei too Läti väide Citadele müügi lihtsustamise kohta selgust sellesse, miks teist meedet kohaldati - ilma et Citadele vähemusaktsionäri poole oleks kordagi pöördutud - nelja kuu jooksul pärast finants- ja kapitaliturgude komisjoni kirja, selle asemel et kasutada sellest ette nähtud kümnest kuust ära rohkem.
(100)
Isegi kui EBRD osalemine tähtaja pikendamises oleks tähendanud sellise meetme võtmist, mille omadused erinevad teise meetme omadest, ei esita Läti ühtki tõendit selle kohta, et selline EBRDd kaasav teistsugune meede oleks olnud vähem tõhus kui teine meede või et see oleks olnud enamusaktsionärile võrreldes teise meetme enda kuludega kulukam.
(101)
Läti väitis, et kui EBRD oleks pikendanud oma allutatud laenu tähtaega, oleks Citadele müük olnud veelgi koormavam. Ometi ei ole Läti ametiasutused esitanud mingeid andmeid, millest nähtuks, et selline tähtaja pikendamine oleks niisuguseid lisakulusid tegelikult tekitanud. Et õigustada Läti väidet lisakoormuse kohta, ei ole korraldatud ühtki konkreetset uuringut, milles oleks võrreldud teise meetme võtmise järel Citadele loovutamisel tekkivaid kulusid nendega, mis kaasnevad Citadele võimaliku müügiga pärast EBRD osalusel tähtaja pikendamist. Komisjon leiab, et ükskõik milline erasektori ettevõtja, kes kaalub seda, kuidas säilitada oma Citadelesse tehtud investeeringu väärtus, suudaks vähemalt viidata samast ajast pärit hinnangule selle kohta, millised oleksid hilisema müügi korral need alternatiivkulud, mis on tingitud Citadele vähemusaktsionäri otsusest pikendada enda poolt pangale antud allutatud laenude tähtaega.
(102)
Nagu on märgitud põhjenduse 48 punktis c, uskus Läti enda selgituse kohaselt, et EBRD oleks olnud valmis pikendama oma Citadelele antud laenude tähtaega. Selles kontekstis leiab komisjon, et isegi kui EBRD kaasamine oleks muutnud olukorra keerulisemaks, oleks erasektori enamusaktsionär, kaaludes Citadelele antud allutatud laenu tähtaja pikendamist, võtnud vähemalt ühendust vähemusaktsionäriga, kes oli samuti Citadele allutatud võlakirjade omanik, et näha, kas too oleks kas i) jaganud Citadelele antava lisatoetuse kulusid, pikendades enda antud laenude tähtaega, või ii) sõlminud otse enamusaktsionäriga mõne alternatiivse kokkuleppe, et katta enamusaktsionärile teise meetme võtmisega tekkivaid kulusid. Turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõtte kohaldamise mõttes ei saa komisjon nõustuda sellega, et ettevõtte enamusaktsionär oleks olnud nõus katma kogu kulu, mis oli seotud kõnealusesse ettevõttesse tehtud investeeringute väärtuse säilitamisega, ja kaitsnud sellega vähemusaktsionäri investeeringu väärtust, ilma et ta oleks isegi pöördunud viimatinimetatu poole sooviga paluda tema osalust.
(103)
Kõiki neid tegureid silmas pidades on asjaolu, et 1. märtsist 2013 kuni 27. juunini 2013 ei pöördutud kordagi EBRD poole, järjekordne märk sellest, et teist meedet ei viidud ellu kooskõlas turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõtte nõuetega.
(104)
Kõigil neljal põhjendustes 85-103 esitatud põhjusel ei ole üheselt ega objektiivsete ja kontrollitavate tõendite põhjal tõendatud, et teine meede pärineb liikmesriigilt, kes tegutseb nagu eraaktsionär. Neil asjaoludel ei saa komisjon nõustuda sellega, et Citadele võiks saada tavapärastele turutingimustele vastavates tingimustes sama eelise kui see, mis on antud talle teise meetme kujul riigi ressursside abil.
(105)
Läti on rakendanud teist meedet Citadele suhtes, kes tegutseb praegu ja tulevikus rahvusvahelisele konkurentsile avatud turgudel. Seepärast mõjutab iga riigi ressurssidest antud eelis konkurentsi pangandussektoris ja liidusisest kaubandust. Lisaks on kõnealune meede valikuline, sest see toob kasu üksnes Citadelele. Seda rahastatakse riigi ressurssidest. Nagu Läti on selgitanud põhjenduses 45, ei oleks turumajanduse tingimustes tegutsev kolmandast isikust ettevõtja võtnud võrreldavatel tingimustel 2013. aasta juunis teise meetmega sarnanevat meedet. Seepärast kinnitab komisjon oma menetluse algatamise otsuses antud esialgset hinnangut, et teine meede kujutab endast täiendavat riigiabi.
6.1.3. Kolmas meede
(106)
Revertale antud likviidsustoetus kiideti riigi hoiuste kujul algul heaks kui osa siseturuga kokkusobivatest riigiabimeetmetest, mis olid saanud heakskiidu esimeses päästmisotsuses. Komisjon märkis tollal, et Parex Bankal puuduvad likviidsed tagatised ja et Läti on hoiustanud vahendid panga likviidsusvajadusi arvesse võttes ajal, mil Parex Banka ebakindla olukorra tõttu ei olnud valmis likviidsust pakkuma ükski turuinvestor (29).
(107)
Pärast Parexit käsitleva lõpliku otsuse tegemist (ning panga jagamist toimivaks pangaks ja rämpspangaks) kanti likviidsustoetus üle Citadelele ja Revertale. Neist esimene on oma osa likviidsustoetusest juba täielikult tagasi maksnud. Revertalt nõuti saadava likviidsustoetuse summade piiramist, nagu on kirjeldatud põhjenduse 19 punktis c. Ometi ületab likviidsustoetus, mida Revertale tegelikult antakse, isegi neid summasid, mis on heaks kiidetud Parexit käsitlevas lõplikus otsuses ette nähtud halvimas stsenaariumis. Selle täiendava likviidsustoetusega antakse võrreldes päästmisotsustes ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses heaks kiidetud abiga Revertale lisaeelis. Läti ei ole väitnud, et ta toimis sellise likviidsuse pakkumisel turumajanduse tingimustes tegutseva laenuandjana. Samuti ei ole Läti esitanud mingeid andmeid, mis võimaldaksid komisjonil järeldada, et Reverta võiks saada tavapärastele turutingimustele vastavates tingimustes sama eelise kui see, mis on antud talle kolmanda meetme kujul riigi ressurssidest. Ühtki muud likviidsustoetuse näitajat peale selle summa ei ole muudetud, seega leiab komisjon, et kõnealune meede kujutab endast riigiabi.
(108)
Kuna põhjenduste 106 ja 107 kohaselt antakse suurema likviidsustoetusega selgelt lisaeelis võrreldes heakskiidetud abimeetmetega, kujutab see endast täiendavat abi (kuivõrd kõik teised aluslepingu artikli 107 lõike 1 kriteeriumid on endiselt täidetud).
6.2. Uue täiendava abi kokkusobivuse õiguslik alus
(109)
Aluslepingu artikli 107 lõike 3 punktiga b antakse komisjonile õigus tunnistada abi siseturuga kokkusobivaks, kui see on ette nähtud „mõne liikmesriigi majanduses tõsise häire kõrvaldamiseks”.
(110)
Võttes arvesse Parex Banka süsteemset tähtsust (tegemist oli Läti juhtiva pangaga) ja panga laenutegevuse olulisust Läti majanduse jaoks abimeetmete heakskiitmise ajal, nõustus komisjon sellega, et panga raskuste kõrvaldamatajätmine oleks Läti majandusele kaasa toonud tõsised tagajärjed.
(111)
Seepärast hinnati Parex Banka jaoks heaks kiidetud meetmeid päästmisotsustes ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkti b alusel ning finantskriisi kontekstis vastu võetud ja abi andmisel jõus olnud teatiste põhjal (30).
(112)
Komisjon leiab, et esimese ja teise meetme kaudu antud täiendava abi puhul kehtib tulenevalt meetmete võtmise ajast ja meetmete sarnasusest heakskiidetud abimeetmetega sama õiguslik alus.
(113)
Kolmanda meetme puhul tuleb komisjonil hinnata meetme kokkusobivust 2013. aasta pangandusteatises (31) sätestatud ajakohastatud kriteeriumide alusel. Tegelikult tuleb kontrollida selle teatise alusel ükskõik millist abi, mis on antud ilma komisjoni loata täielikult või osaliselt (ja seega rikkudes aluslepingu artikli 108 lõiget 3) pärast 2013. aasta pangandusteatise avaldamist Euroopa Liidu Teatajas. Kuna kolmandat meedet on kohaldatud alates 2011. aastast kuni praeguse hetkeni pidevalt, võib järeldada, et abi anti osaliselt pärast 2013. aasta pangandusteatise avaldamist Euroopa Liidu Teatajas1. augustil 2013.
6.3. Abi kokkusobivus siseturuga
6.3.1. Esimene meede
(114)
Läti poolt Parex Bankale antud allutatud laenu tähtaeg oli alates laenu andmise kuupäevast (22. mai 2009) seitse aastat (st 21. mai 2016) ning seega ületas see esimeses päästmisotsuses kindlaks määratud ja hiljem Parexit käsitlevas lõplikus otsuses kinnitatud viieaastast maksimumtähtaega. Meetmest komisjoni ei teavitatud.
(115)
Täiendav abimeede seisnes allutatud laenudele otsustes ette nähtust pikema tähtaja kehtestamises. Komisjon kahtles, kas see meede oli minimaalselt vajalik, ega saanud seetõttu järeldada, et kõik kokkusobivuse kriteeriumid olid täidetud.
(116)
Komisjon tuletas menetluse algatamise otsuses meelde, et päästmisotsustes anti Parex Banka puhul heaks kiidetud viieaastase tähtajaga allutatud laenule hinnang, mille kohaselt oli selle summa ja tähtaja puhul piirdutud minimaalse vajalikuga. Selle järelduse põhjal oli viieaastast allutatud laenu peetud päästmisotsustes ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses siseturuga kokkusobivaks.
(117)
Päästmisotsustes ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses esitatud väidete põhjal ning uute väidete puudumise tõttu väljendas komisjon kahtlust algselt heaks kiidetud viie aasta asemel seitsme aasta pikkuse tähtajaga antud allutatud laenude pikema tähtaja kokkusobivuse suhtes.
(118)
Võttes arvesse uusi väiteid, mille Läti esitas pärast menetluse algatamise otsuse tegemist ja mida on kirjeldatud punktis 5.1, tuleb komisjonil uuesti hinnata, kas seitsmeaastase tähtajaga allutatud laenud, mille Läti andis Parex Bankale, vastavad kokkusobivusnõudele, mille kohaselt tuleb riigiabi puhul piirduda minimaalselt vajalikuga.
(119)
Vastavalt 2008. aasta pangandusteatisele peab abimeede olema oma suuruselt ja vormilt vajalik püstitatud eesmärgi saavutamiseks. See tähendab, et kapitalisüsti tegemisel tuleb piirduda eesmärgi saavutamiseks vajaliku miinimumsummaga. Teise taseme omavahenditeks kvalifitseeruva allutatud laenu andmisel Parex Bankale oli eesmärk võimaldada pangal säilitada kapitali adekvaatsuse määr ning tagada panga piisav kapitaliseeritus, et see suudaks paremini kanda võimalikke kahjusid, vältimaks tõsiseid häireid Läti majanduses.
(120)
Esimeses päästmisotsuses põhinesid komisjoni arvesse võetud miinimumnõuded, millele allutatud laenud pidid Parex Banka teise taseme omavahenditeks kvalifitseerumiseks vastama, Läti kohaldatavatel õigusaktidel, nagu Läti oli need edastanud (32). Tehti kindlaks, et allutatud laenu kvalifitseerumiseks teise taseme omavahenditeks oli miinimumtähtaeg viis aastat. Järgnevates otsustes seda hinnangut ei muudetud.
(121)
Olles läbi vaadanud Läti esitatud lisateabe, mida on käsitletud põhjendustes 30-39, tunnistab komisjon, et lisapiirangud muutsid allutatud laenude omadusi, mis olid vajalikud kvalifitseerumiseks 2010. aastani täielikult teise taseme omavahenditeks.
(122)
Eelkõige märgib komisjon, et allutatud laenude esialgse miinimumtähtaja kindlaksmääramisel oli eriti oluline tegur Basel II raamistiku kriteeriumide mõju 2009. aastal Parex Banka poolt saadud teise taseme omavahenditeks kvalifitseeruvate allutatud laenude summale. Et saavutada abimeetme lõppeesmärk tagada Parex Banka piisav kapitaliseeritus ja vältida esialgse allutatud laenu andmise ajal tõsiseid häireid Läti majanduses, tuli nõuetekohaselt arvesse võtta Basel II amortiseerimistegurit.
(123)
Komisjon leiab, et kui eeldused ja prognoosid, mille Läti esitas päästmisotsuste tegemise ajal, oleksid asjakohaselt ja täielikult kajastanud allutatud võlakirjade Basel II eeskirjade kohast amortisatsiooni, nagu seda on kirjeldatud põhjenduses 37, oleks allutatud laenude tähtaja kohta antud teistsugune hinnang ja jõutud järeldusele, et minimaalselt vajalik ei ole mitte viis, vaid seitse aastat.
(124)
Samuti tuletab komisjon meelde, et kolmandas päästmisotsuses lähtuti abi kokkusobivuse hindamisel muu hulgas Läti ametiasutuste võetud kohustusest müüa oma aktsiad Parex Bankas võimalikult ruttu, hiljemalt kolm aastat pärast esimeste päästmismeetmete võtmist Parex Banka suhtes, (33) st mitte hiljem kui 2011. aastal.
(125)
Nende asjaolude valguses võib komisjoni meelest pidada esialgse seitsmeaastase tähtaja kehtestamist minimaalselt vajalikuks, et võimaldada Läti antud allutatud laenudel kvalifitseeruda täielikult teise taseme omavahenditeks ning tagada, et Parex Banka saavutab kapitali adekvaatsuse sihtmäära eesmärgiga säilitada Läti pangandussüsteemi stabiilsus ja täita kohustus pank ära müüa.
6.3.2. Allutatud laenude tähtaja pikendamine, millest jäeti teatamata (teine meede)
(126)
Komisjon avaldas menetluse algatamise otsuses kahtlust, kas täiendavat abi, mida kujutas endast allutatud laenude tagasimaksmiseks antud 18kuuline ajapikendus, saab pidada siseturuga kokkusobivaks, kuivõrd olemasoleva hinnangu põhjal tagas minimaalselt vajalikuga piirdumise allutatud laenu viieaastase tähtaja kehtestamine ning kokkusobivuse põhjendamiseks ei olnud laekunud ühtki uut väidet.
(127)
Võttes arvesse teavet, mille Läti esitas pärast menetluse algatamise otsuse tegemist, märgib komisjon, et 2013. aastal tehti seoses miinimumkapitali nõuetega regulatiivseid muudatusi (34).
(128)
Sellega seoses on komisjonile esitatud kiri, mille finants- ja kapitaliturgude komisjon saatis 1. märtsil 2013 Citadelele. Kiri sisaldab pangandust reguleeriva asutuse vastust sisemise kapitali adekvaatsuse hindamise aruandele, mille Citadele esitas finants- ja kapitaliturgude komisjonile 30. juunil 2012 pangas valitsenud finantsolukorra kohta.
(129)
Selles 1. märtsi 2013. aasta kirjas on kõigepealt juhitud tähelepanu asjaolule, et finants- ja kapitaliturgude poliitikadokumentide kohaselt peab kõikide pankade kapitali adekvaatsuse määr olema üle 10 %. Seejärel on seal selgelt öeldud, et kui panga ja konsolideerimisgrupi kapitali adekvaatsuse määr langeb alla 10 %, peetakse panka ja konsolideerimisgruppi ebapiisavalt kapitaliseerituks ning finants- ja kapitaliturgude komisjon võib võtta parandusmeetmeid, nt piirata panga tegevust. Kirjas on lisatud, et Citadele ja tema konsolideerimisgrupi puhul pidi kapitali adekvaatsuse määr tõusma 2013. aasta lõpuks […] %ni, et katta Citadele tegevusest tulenevad olemasolevad ja võimalikud riskid.
(130)
Selle kirja põhjal nõustub komisjon, et Citadele kapitali adekvaatsuse määr pidi ületama 2013. aasta lõpus vähemalt 10 %, et panga tegevus saaks täies mahus jätkuda.
(131)
Komisjon tuletab meelde, et riigiabi andmisel allutatud laenude kujul oli lõppeesmärk - nagu määrati kindlaks päästmisotsustes ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses - tagada Parex Banka (pärast 2010. aastat Citadele) piisav kapitaliseeritus, et vältida tõsiseid häireid Läti majanduses.
(132)
Seepärast nõustub komisjon, et Läti pidi võtma 2013. aasta juunis parandusmeetmeid, et vältida riske, mis oleksid tekkinud juhul, kui Citadele ei oleks suutnud täita ootamatult suurenenud järelevalvenõudeid. Et vältida uute nõuete valguses võimalikku kapitalipuudujääki, oleksid olnud ainukesed võimalikud lahendused:
a)
paigutada panka uusi vahendeid kas esimese taseme omavahenditena või teise taseme omavahenditena (nt anda uusi allutatud laene);
b)
pikendada olemasolevate allutatud laenude tähtaega, et korrigeerida nende amortisatsioonimäära ja võimaldada suuremal osal laenudest panustada panga kapitali.
(133)
Tabelis 2 on esitatud stsenaarium, mille puhul võrreldakse olukorda, kus allutatud laenude tähtaega 2013. aastal pikendatakse (nagu tehti teise meetme võtmisel), olukorraga, kus tingimused jäävad samaks mis laenude andmisel; sealjuures on kõik muud näitajad samaväärsed Komisjon leiab arvutuste põhjal, et allutatud laenude esialgse tähtaja säilitamise korral ei oleks Citadele - arvestades, et kõik muud tegurid on samaväärsed - saavutanud 2013. aasta lõpuks 10 %list kapitali adekvaatsuse määra.
Tabel 2
Kapitali adekvaatsuse määr tähtaja pikendamise korral ja tähtaja pikendamata jätmise korral
Kapitali adekvaatsuse määr protsentides
31. detsember 2013
Finantsprognoos enne tähtaja 18kuulist pikendamist (koostatud 2013. aasta juunis)
9,75
Tegelikud näitajad 31. detsembri 2013. aasta seisuga, mis hõlmavad tähtaja pikendamist
10,30 (35)
Tegeliku olukorra prognoos ilma tähtaja 18kuulise pikendamiseta
9,30
(134)
Võttes arvesse, et:
a)
31. detsembriks 2013 pidi olema täidetud uus kapitalinõue,
b)
31. detsembriks 2013 pidi olema loovutatud varahaldusvaldkond ning
c)
allutatud võlakirjade amortiseerumine mõjutab otseselt kapitalimäära,
nõustub komisjon, et teine meede oli tõhus ja tulemuslik lahendus, et täita Citadele uued kapitali adekvaatsuse nõuded, ja et antud ajapikendus oli selle eesmärgi saavutamiseks minimaalselt vajalik. See lahendus ei nõudnud uute rahaliste vahendite ülekandmist (ehkki Läti pidi jätma tagasi nõudmata vahendid, mis oleksid tulnud muidu tagasi maksta) ning selles käsitleti finantsstabiilsuse kindlustamise vajadusel põhinevat järelvalvenõuet.
(135)
Komisjonil on hea meel märkida ka seda, et 31. detsembri 2013. aasta seisuga oli Citadele kapitali adekvaatsuse määr pisut kõrgem kui nõutav 10 %, (36) mis kinnitab komisjoni seisukohta, et 18kuulise ajapikenduse andmisel piirduti minimaalselt vajalikuga.
6.3.3. Revertale antud likviidsustoetus, millest jäeti teatamata (kolmas meede)
(136)
Läti on andnud alates 2011. aastast Revertale likviidsustoetust, mis ületab komisjoni poolt Parexit käsitlevas lõplikus otsuses heaks kiidetud piirnorme nii põhistsenaariumi kui ka halvima stsenaariumi jaoks. Need piirnormid on esitatud tabelis 3 (37). Reverta saadud likviidsustoetuse tegelikud summad (millest Läti on teatanud oma 2014. aasta jaanuaris edastatud muudetud ümberkorralduskavas), nagu need on esitatud tabelis 4, on pidevalt ületanud Parexit käsitlevas lõplikus otsuses sätestatud summasid.
Tabel 3
Revertale antava likviidsustoetuse piirnormid, nagu need on esitatud Parexit käsitlevas lõplikus otsuses
miljonites lattides
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Põhi-stsenaarium
458
446
419
349
315
Parim stsenaarium
458
446
419
356
322
Halvim stsenaarium
458
446
419
344
307
Tabel 4
Reverta saadud likviidsustoetuse tegelikud summad
miljonites lattides
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Tagasimaksmata likviidsustoetus
446
446
428
385
363
(137)
Revertale antav likviidsustoetus kiideti algselt riiklike hoiuste kujul heaks kui osa esimese päästmisotsusega hõlmatud kokkusobivatest riigiabimeetmetest.
(138)
Pärast Parexit käsitleva lõpliku otsuse tegemist (ning Parex panka jagamist toimivaks pangaks ja rämpspangaks) kanti likviidsustoetus üle Citadelele ja Revertale. Citadele on oma osa likviidsustoetusest juba täielikult tagasi maksnud, Revertal tuli aga saadava likviidsustoetuse summasid piirata. Ometi ületab likviidsustoetus, mida Revertale tegelikult antakse, kõiki Parexit käsitlevas lõplikus otsuses heaks kiidetud tasemeid.
(139)
Hinnang, mis anti ümberkorralduskavale Parexit käsitlevas lõplikus otsuses, põhines tollastel eeldustel likviidsete vahendite sissevoolu kohta Revertasse, mis oleks võimaldanud pangal hakata riigi hoiuste kujul antud likviidsustoetust kuni Parexit käsitlevas lõplikus otsuses kindlaks määratud tasemeteni tagasi maksma (38).
(140)
Summad, mille puhul eeldati, et need jäävad tagasi maksmata, ulatusid Parexit käsitleva lõpliku otsuse kohaselt [0-100] miljonist latist (põhistsenaariumi korral) kuni [100-200] miljoni latini (halvima stsenaariumi korral). Ent võttes aluseks Läti esitatud kõige värskemad rahavoogude prognoosid, ületab antud likviidsustoetus kavakohaselt Parexit käsitlevas lõplikus otsuses sätestatud piirnormi kuni 2017. aastani, nagu on näidatud tabelis 5.
Tabel 5
Revertale antav ülemäärane likviidsustoetus vs. 2010. aasta ümberkorralduskava
miljonites lattides
31.12.2014
31.12.2015
31.12.2016
31.12.2017
Halvim stsenaarium (esialgne ümberkorralduskava)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Hinnanguline likviidsustoetus (2014. aasta andmed)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Erinevus
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Komisjon mõistab, et võttes arvesse järgmisi raskusi:
a)
varade madalam kvaliteet ja väärtus võrreldes ümberkorralduskavas kavandatuga ning
b)
aeglasem tagatiste sissenõudmine ja aeglasemad kohtuvaidlused võlgnikega,
tekkis rahaliste vahendite tagasisaamisel võrreldes Parexit käsitleva lõpliku otsuse vastuvõtmise ajal kavandatuga kaheaastane viivitus (nagu on öeldud põhjenduses 51). See viivitus tingis riigi toetuse suurendamise.
(142)
Seega oli likviidsustoetuse lisavajadus põhjustatud sellest, et Reverta finantsolukord oli võrreldes Parexit käsitleva lõpliku otsuse tegemise ajal koostatud prognoosiga halvem. Komisjon täheldab, et antud likviidsustoetus on viimastel aastatel seoses Reverta raskustega varade tagasisaamisel järjest suurenenud.
(143)
Nagu on kirjeldatud põhjenduses 56, väidab Läti, et kuna likviidsustoetuse 118,7 miljonist latist oli kapitaliks konverteeritud vaid 49,5 miljonit latti, oli likviidsustoetus selle ülejäänud 69,2 miljoni lati tõttu ülemäärane umbes sama summa võrra.
(144)
Komisjon tuletab siiski meelde, et nagu on sätestatud Parexit käsitleva lõpliku otsuse põhjenduse 63 punktis b, saab kapitaliks konverteerida üksnes riigi hoiuseid. Seepärast ei toonud asjaolu, et kapitaliks konverteeritud likviidsustoetuse tase oli madalam, komisjoni meelest automaatselt kaasa likviidsustoetuse ülemäärasust.
(145)
Edasi märgib komisjon, et Revertalt oli panganduslitsents 2011. aastal ära võetud, millega välditi vajadust konverteerida likviidsustoetust täiendavalt kapitaliks, et saavutada õigusaktides ette nähtud maksevõime suhtarv. Seega tunnistab komisjon, et kapitalinõuete kohaldamise lakkamine (39) võimaldas Lätil anda Revertale rekapitaliseerimistoetust, mis oli otsustes heaks kiidetud rekapitaliseerimise maksimumsummast väiksem.
(146)
Võttes arvesse Reverta raskusi varade tagasisaamisel ja kapitaliseerimiseks vajalike summade piiratust pärast panganduslitsentsi äravõtmist, järeldab komisjon, et Revertale likviidsustoetuse andmisel on piirdutud miinimumiga, mis on vajalik panga tegevuse nõuetekohaseks lõpetamiseks.
(147)
Samuti järeldab komisjon, et täiendav likviidsustoetus on vastavuses 2013. aasta pangandusteatises sätestatud kulude jagamise nõudega. Eelkõige märgib komisjon, et kooskõlas 2013. aasta pangandusteatise punktiga 77 on Parex Banka endiste aktsionäride omakapital täielikult alla hinnatud ning et Läti on võtnud nüüd kohustuse vältida täiendava abi andmist allutatud võlakirjade omanikele.
6.3.4. Citadele varahaldusvaldkonna loovutamise kohustuse täitmata jätmine (neljas meede)
(148)
Läti ametiasutused väidavad, et Läti ei ole suutnud leida praeguste keeruliste turutingimuste tõttu ettenähtud tähtajaks Citadele varahaldusvaldkonnale huvitatud ostjaid ega suuda seda teha ka lähitulevikus.
(149)
Läti ametiasutused tuletavad meelde, et Citadele müük määrati muude kohustuste hulgas kindlaks kui peamine meede, millega kõrvaldada abimeetmete tekitatud konkurentsimoonutus. Ent kuna Citadele finantsolukord Parexit käsitleva lõpliku otsuse tegemise ajal kavandatuga võrreldes halvenes, ei olnud võimalik Citadele varahaldusvaldkonda kindlaks määratud tähtajaks loovutada.
(150)
Edasi väidab Läti, et varahaldusvaldkonna ja Citadele müügi ühendamine kasvatab turu huvi Citadele vastu ning et loovutusperioodi pikendamine võimaldab suurema tõenäosusega Citadele taaserastada.
(151)
Komisjon on nõus, et Citadele finantsolukord on halvem, kui osati oodata esialgses ümberkorralduskavas. Seda hinnangut kinnitab ka järelevalve eest vastutav isik (40) ja kajastavad tabelis 6 esitatud näitajad.
Tabel 6
Peamiste finantsnäitajate võrdlus ümberkorralduskavas esitatud näitajatega
31.12.2013
Ümberkorralduskava
Tegelik olukord
Tegevuskulud/kogutulu
[50-60]
57,0 %
Vara väärtuse langus/laenude netosumma
[0-5]
2,0 %
Puhastulu (-kahjum) miljonites lattides
[20-30]
10,8
Omakapitali tasuvus protsentides
[20-30]
8,1 %
Omakapital/koguvarad
[5-10]
6,9 %
Kapitali adekvaatsuse määr
[10-20]
11,7 %
Kuna Citadele kasumlikkus oli esialgses ümberkorralduskavas plaanitust väiksem, mõistab komisjon raskusi Citadele loovutamisel rangelt kindlaks määratud tähtajaks.
(152)
Komisjon tuletab meelde, et varahaldusvaldkonna müümise kohustus koos Citadele enda müümise kohustusega lisati Parexit käsitlevasse lõplikusse otsusesse selleks, et piirata konkurentsimoonutusi, sest need kohustused andsid konkurentidele võimaluse teha nende ettevõtete kohta pakkumisi (41).
(153)
Komisjon märgib rõõmustava asjaoluna, et Citadele alustas pärast Parexit käsitleva lõpliku otsuse tegemist müügiprotsessi, et selgitada välja, milline on turu huvi, ja määras ka sõltumatu eksperdi parima müügistrateegia väljatöötamiseks, nagu on kirjeldatud põhjendustes 61 ja 62, püüdes seega kõnealuseid kohustusi heas usus täita.
(154)
Komisjon võtab teadmiseks, et Läti püüab varahaldusvaldkonna müügi lõpuleviimiseks saada nüüd pikemat tähtaega kui need, millest Läti kohustus 2009. aastal kinni pidama. Läti taotleb Parexit käsitleva lõpliku otsuse muutmist, et lükata varahaldusvaldkonna loovutamise esialgne tähtaeg edasi eesmärgiga müüa varahaldusvaldkond põhjendustes 64-68 sätestatud täiendavatele kohustustele tuginedes koos Citadelega.
6.3.5. Tasakaalustavad meetmed, mis leevendavad konkurentsimoonutusi ja tõhustavad koormuse jagamist
(155)
Et komisjon kiidaks heaks oma lõplikesse otsustesse tehtavad muudatused, peavad need põhinema uutel kohustustel, mida saab pidada esialgu kehtestatud kohustustega samaväärseteks (42). Sellisel juhul jääksid abimeetmed aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkti b alusel siseturuga kokkusobivaks vaid juhul, kui esialgse otsuse üldine tasakaal jääb puutumata. Esialgse tasakaalu säilitamiseks ei tohiks muudetud kohustused kahjustada abisaaja elujõulisust, mistõttu peaksid kohustused jääma koormuse jagamise ja tasakaalustavate meetmete poolest vähemalt samaväärseteks, võttes arvesse kohaldatavates komisjoni teatistes kehtestatud nõudeid.
(156)
Sellega seoses on komisjonile meeltmööda Läti esitatud ja põhjendustes 64-73 käsitletud kohustused, sest need aitavad kõrvaldada esimesest, teisest, kolmandast ja neljandast meetmest tulenevaid võimalikke konkurentsimoonutusi ning tagada abi saavate sidusrühmade vahel sobiva koormuse jagamise.
(157)
Ümberkorraldamisteatise 4. jaos kutsutakse üles kohaldama konkurentsimoonutusi piiravaid tõhusaid ja proportsionaalseid meetmeid.
(158)
Parexit käsitlev lõplik otsus sisaldas mitut sellist meedet, mille hulgas oli kõige olulisem Läti kohustus võõrandada Citadele või tagada Citadele võõrandamine 31. detsembriks 2015 (43). Komisjon pidas Parex Bankale antud riigiabist tulenevate konkurentsimoonutuste ärahoidmiseks piisavaks ja asjakohaseks kohustust müüa Citadele nimetatud tähtajaks koos Citadele turuosaluse kärpimisega.
(159)
Komisjon leidis menetluse algatamise otsuses, et nii allutatud laenu esialgu pikem tähtaeg kui ka selle tähtaja pikendamine 18 kuu võrra 2013. aastal andis Parex Bankale päästmisotsustes ja Parex Bankat käsitlevas lõplikus otsuses heaks kiidetud allutatud laenuga võrreldes lisaeelised.
(160)
Sellega seoses valmistab komisjonile heameelt Läti välja pakutud kohustus tuua Citadele müügi lõpuleviimise tähtaeg 31. detsembrilt 2015 ettepoole […] kui meede, millega tasakaalustada allutatud laenude pikemast tähtajast tulenevat lisaeelist. Citadele müügi kiirendamine aitab säilitada võrdsed tingimused.
(161)
Peale selle märgib komisjon, et Läti on võtnud selge kohustuse […], kui müük kõnealuseks varasemaks tähtajaks ei õnnestu. Selle kohustusega antakse lisatagatis (mida ei olnud esialgses ümberkorralduskavas selgelt olemas), et kindlustada konkurentsimoonutuste asjakohane leevendamine, kuivõrd Citadele […] enne […].
(162)
Komisjon nimetab rõõmustava asjaoluna ka seda, et Läti on võtnud kohustuse vähendada veelgi selle kapitali summat, mida Läti võib Revertale anda, nagu on märgitud põhjenduses 69.
(163)
Ümberkorraldamisteatise 3. jaos on ette nähtud, et pangad ja nende sidusrühmad peaksid kandma võimalikult suure osa ümberkorralduskuludest, et viia abi miinimumini ning tegeleda konkurentsimoonutuste ja moraaliriski küsimustega.
(164)
Sellega seoses võtab komisjon teadmiseks Läti kavandatud edasised tasakaalustavad meetmed tagamaks, et Reverta saadud täiendavast abisummast ei saaks kasu kolmandad isikud, nimelt põhjendustes 70-73 kirjeldatud kohustuse tõhustada koormuse jagamise korda.
(165)
Läti seisab hea selle eest, et Citadele ja Reverta (endine Parex Banka) ning nende tütarettevõtjad ei maksa olemasolevatelt kapitaliinstrumentidelt (sh eelisaktsiad, B-aktsiad ning teise taseme ülemised ja alumised instrumendid) intresse, dividende ega kupongiintresse (ei tasumisele kuuluvaid ega kogunevaid) ega kasuta nendega seoses ostuoptsioone teiste allutatud võlausaldajate või aktsionäride puhul kui Läti Vabariik või EBRD enne, kui Revertale ja/või Citadelele antud riigiabi on täielikult tagasi makstud, ja välja arvatud juhul, kui selleks on seadusest tulenev kohustus. Sellega seoses kohustub Läti ühtlasi kõik sellised seadusest tulenevad kohustused võimalikult ruttu ja igal juhul hiljemalt 30. aprilliks 2015 kaotama. Selle tulemusel ei saa olemasolevate kapitaliinstrumentide omanikud mingeid makseid, sest nendelt olemasolevatelt kapitaliinstrumentidelt ei arvestata kohustuslikku kupongiintressi ja Reverta likvideerimise käigus (mis toimub 2017. aasta lõpuks) reastatakse need instrumendid kõrgema nõudeõiguse järguga võlgadest tahapoole. Kuna Reverta kapital on negatiivne, on nende kapitaliinstrumentide omanikel praktikas võimatu mingit makset või hüvitist saada.
(166)
Peale põhjenduses 165 nimetatud kohustuste maksab Läti allesjäänud allutatud laenude jäägi (põhiosa) tagasi alles siis, kui kogu Revertale/Citadelele antud riigiabi on täielikult tagasi makstud ulatuses, mis on vajalik Reverta netovara puudujäägi katmiseks, ja tingimusel, et selleks tagasimaksmiseks on olemas õiguslik alus. Sel eesmärgil allesjäänud allutatud laenude jääk (põhiosa) kas i) hõlmatakse siduva korraldusega mitte teha allesjäänud allutatud laenude alusel ühtki makset või ii) konverteeritakse hääleõigust mitte andvateks teise taseme omavahenditeks või iii) hinnatakse alla. Kuna riigi õiguses ei leidu praegu asjakohast õiguslikku alust, mis võimaldaks seda kohustust täita, kohustub Läti täiendavalt võtma kõik vajalikud meetmed tagamaks, et hiljemalt 30. aprilliks 2015 oleksid kehtestatud kõik kõnealuse kohustuse täitmiseks vajalikud õigusnormid.
(167)
Komisjon kiidab heaks Läti kohustused, mida on nimetatud põhjendustes 165 ja 166, sest kuivõrd nende eesmärk on piirata allesjäänud allutatud laenude ning Reverta ja Citadele kapitaliinstrumentide puhul põhiosa ja intresside maksmist, aitavad nad täiendavalt koormust jagada.
(168)
Selle tulemusel leiab komisjon, et kavandatud tasakaalustavaid meetmeid, mis on nimetatud punktis 5.5, võib pidada asjakohasteks ja samaväärseteks (tõhususe seisukohast) Läti varem kavandatud meetmetega, mille komisjon kiitis heaks Parexit käsitleva lõpliku otsusega, mida on muudetud muutmisotsusega. Kavandatud tasakaalustavatel meetmetel on tõepoolest sama siht: piirata konkurentsi moonutamist. Meetmed on sihipärased, kuivõrd nende eesmärk on piirata konkurentsimoonutusi turgudel, kus Citadele tegutseb.
(169)
Sellega kooskõlas järeldab komisjon, et muudetud kohustused on elujõulisuse taastamise, koormuse jagamise ja konkurentsimoonutuste leevendamise seisukohast esialgsete kohustustega samaväärsed. Esialgsete kohustuste asendamine uute kohustustega ei muuda abi kokkusobivust siseturuga, nagu on kindlaks tehtud Parexit käsitlevas lõplikus otsuses, mida on muudetud muutmisotsusega.
7. JÄRELDUS
(170)
Komisjonil on kahju, et Läti kohaldas esimest, teist ja kolmandat meedet ebaseaduslikult, rikkudes sellega ELi toimimise lepingu artikli 108 lõiget 3, ning et Läti jättis täitmata kohustuse loovutada Citadele varahaldusvaldkond Parexit käsitlevas lõplikus otsuses kindlaks määratud tähtajaks (neljas meede).
(171)
Eespool kirjeldatud põhjustel ning võttes arvesse Läti ja Citadele võetud täiendavaid kohustusi,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Järgmised meetmed kujutavad endast aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabi:
a)
allutatud laenude andmine Parex Bankale esialgse tähtajaga, mis ületas päästmisotsustes ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses heaks kiidetud tähtaega (esimene meede);
b)
Citadelele allutatud laenudest 37 miljoni lati tagasi maksmiseks 18 kuu pikkuse täiendava ajapikenduse andmine (teine meede);
c)
komisjoni poolt Parexit käsitlevas lõplikus otsuses heaks kiidetud piirnorme ületava likviidsustoetuse andmine Revertale (kolmas meede).
Artikkel 2
Artiklis 1 nimetatud abimeetmed on aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkti b kohaselt siseturuga kokkusobivad, võttes arvesse Läti võetud kohustusi, mis on sätestatud I lisas.
Artikkel 3
Komisjoni 15. septembri 2009. aasta otsuse C(2010) 6202 (lõplik) (muudetud) (riigiabi C 26/09 (ex N 289/09) kohta, mida Läti kavatseb anda AS Parex Banka ümberkorraldamiseks) põhjenduses 73 kindlaks määratud tähtaegu - Citadele varahaldusvaldkonna loovutamine loovutamise eest vastutava isiku abita 30. juuniks 2013 või kõnealuse isiku abiga 31. detsembriks 2013 (neljas meede) - muudetakse kooskõlas Läti võetud kohustusega, mis on sätestatud II lisas.
Artikkel 4
Käesolev otsus on adresseeritud Läti Vabariigile.
Brüssel, 9. juuli 2014