РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 17 юли 2013 година
относно Държавна помощ SA.21233 C/11 (ex NN/11, ex CP 137/06), приведена в действие от Испания Система за данъчно облагане, приложима за някои споразумения за финансов лизинг, известна като испанска система „лизинг срещу данък“
(нотифицирано под номер C(2013) 4426)
(само текстът на испански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/200/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, алинея първа от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
Според няколко жалби, заведени в Комисията от май 2006 г. насам, испанската система „лизинг срещу данък“ (STL), която се прилага от 2002 г. насам по отношение на корабоплавателни предприятия, им позволява да закупуват кораби в Испания на цени, по-ниски с 20-30 %. По-специално две национални федерации на корабостроителници и една независима корабостроителница са подали жалби, че тази схема води до загуба на договори за корабостроене от техните членове в полза на испански корабостроителници. На 13 юли 2010 г. асоциациите на корабостроителници от седем европейски държави заедно подписаха петиция срещу така наречената испанска система „лизинг срещу данък“ (наричана по-долу „STL“). Поне едно корабоплавателно предприятие е подкрепило тези жалби. През август 2010 г. член на Европейския парламент зададе въпрос по тази тема (2).
(2)
С писма от 15 септември 2006 г., 30 януари 2007 г., 6 ноември 2007 г. и 3 март 2008 г. Комисията изпрати на Испания запитвания за информация. Испания отговори с писма от 16 октомври 2006 г., 23 и 27 февруари 2007 г., 11 януари и 27 март 2008 г. На проведена на 29 април 2008 г. среща Комисията поиска допълнителна информация, която Испания предостави с писмо от 17 юни 2008 г. Комисията поиска още допълнителна информация с писма от 23 септември 2008 г., която Испания предостави посредством писмо от 24 октомври 2008 г.
(3)
След получаването на нова информация от жалбоподателите Комисията поиска допълнителна информация посредством писма от 11 януари и 25 май 2010 г. Испания отговори с писма от 10 март и 26 юли 2010 г. На 24 януари 2011 г. бе проведена среща с испанските органи.
(4)
С писмо от 29 юни 2011 г. Комисията уведоми Испания за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, по отношение на помощта.
(5)
С писмо от 2 август 2011 г. Испания представи мнението си относно решението за откриване на официална процедура.
(6)
Решението на Комисията за откриване на официална процедура по разследване (наричано по-долу „Решение C(2011) 4494 окончателен“) бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си по мерките.
(7)
Комисията получи мнения на няколко заинтересовани страни: с писма от 23 февруари, 7 март, 11 юли и 29 октомври 2012 г. и 12 и 25 февруари и 22 април 2013 г. ги препрати на Испания, на която бе дадена възможност да реагира. Мненията ѝ бяха получени с писма от 30 април, 24 май, 9 и 23 юли и 14 ноември 2012 г. и 25 февруари, 12 март и 21 май 2013 г. Испания също представи допълнителни коментари с писма от 3 и 9 октомври 2012 г. По тяхно искане Комисията проведе срещи с Pequeños y Medianos Astilleros en Reconversión (PYMAR) (4) на 13 ноември 2012 г. и 4 февруари 2013 г. и с испанските органи на 6 март 2013 г.
2. ОПИСАНИЕ НА ИСПАНСКАТА СИСТЕМА „ЛИЗИНГ СРЕЩУ ДАНЪК“
(8)
Испанската система „лизинг срещу данък“ се прилага по отношение на сделки, които включват построяването от страна на корабостроителници (продавачи) и придобиването от страна на корабоплавателни предприятия (купувачи) на морски плавателни съдове и финансирането на тези сделки посредством ad hoc правна и финансова структура.
(9)
Системата STL се основава на:
-
ad-hoc правна и финансова структура, организирана от банка и действаща между корабоплавателното предприятие и корабостроителницата, съответно купувача и продавача на плавателния съд
-
сложна мрежа от договори между различните страни по сделката;
-
използването на няколко испански данъчни мерки.
(10)
По искане на Комисията испанските органи потвърдиха, че STL е приложена при 273 сделки за корабостроене и придобиване между 1 януари 2002 г. и 30 юни 2010 г. на обща стойност от 8 727 997 332 EUR. Прилагането на схемата продължава до 29 юни 2011 г., когато е дадено началото на официалната процедура по разследване. Купувачите са корабоплавателни предприятия от цяла Европа и извън нея. Всички с изключение на една от сделките (договор за 6 148 969 EUR) са с испански корабостроителници.
2.1. STL - ПРАВНА И ФИНАНСОВА СТРУКТУРА
(11)
Както бе посочено, операция със STL позволява на собственик на кораб да притежава нов плавателен съд, построен с 20 %-30 % отстъпка от цената, която се предлага от корабостроителницата. С цел получаването на намалената цена (след приспадане на отстъпката) корабоплавателното предприятие трябва да се съгласи да не купува плавателния съд директно от корабостроителницата, а от испанско обединение по икономически интереси (ОИИ), създадено съгласно испанското законодателство от банка.
(12)
Структурата STL е схема за данъчно планиране, която най-общо се организира от банка с цел получаване на данъчни облекчения за инвеститори в прозрачно по отношение на данъците ОИИ и с цел прехвърляне на част от тези данъчни облекчения към корабоплавателно предприятие под формата на отстъпка от цената на плавателен съд. Останалата част от облекченията се запазват от инвеститорите в ОИИ като възнаграждение за тяхната инвестиция. Освен ОИИ операцията със STL включва и други посредници като банка и предприятие за лизинг (вж. диаграмата по-долу).
(13)
На практика ОИИ взима на лизинг плавателен съд от предприятие за лизинг от датата, на която започва строителството му. След завършването му ОИИ чартира плавателния съд на корабоплавателното предприятие на база „беърбоут“, а корабоплавателното предприятие започва да експлоатира плавателния съд. Във всеки случай ОИИ се ангажира да купи плавателния съд в края на договора за лизинг, а корабоплавателното предприятие се ангажира да купи плавателния съд в края на договора за беърбоут чартър посредством договори с реципрочни опции за покупка и продажба (5). Датата на упражняване на опциите, посочена в договора за лизинг, е няколко седмици преди датата на упражняване на опциите, посочена в беърбоут чартъра. И двете опции са упражнени, щом ОИИ премине към системата за данък върху тонажа (за по-подробно описание вж. раздел 2.2.4 Мярка 4: Данък върху тонажа. Засегнатите страни подписват рамково споразумение, с което гарантират, че всички са съгласни с организацията и функционирането на структурата STL.
(14)
Сделките, които се осъществяват между различните участници във операцията със STL, са описани с повече подробности в Решение C(2011) 4494 окончателен (раздел 2.2) (6) въз основа на примери, представени от Испания (7).
2.2. STL - ДАНЪЧНИ АСПЕКТИ
(15)
Целта на схемата STL, описана в раздел по-горе, е на първо място да осигури облекченията от определени данъчни мерки в полза на ОИИ и на участващите инвеститори, които на свой ред ще прехвърлят част от тези облекчения на корабоплавателното предприятие, което придобива нов плавателен съд.
(16)
ОИИ получава данъчните облекчения на два етапа съгласно два различни набора от данъчни правила. На първия етап се прилага ранна и ускорена амортизация на отдадения на лизинг плавателен съд в рамките на „обичайната“ система за корпоративно подоходно облагане. Това генерира сериозни данъчни загуби за ОИИ. Предвид данъчната прозрачност на ОИИ тези данъчни загуби подлежат на приспадане от собствените приходи на инвеститорите, пропорционално на техните дялове в ОИИ.
(17)
При обичайни обстоятелства данъчните спестявания, реализирани от тази ранна и ускорена амортизация на разходите за плавателен съд, следва да бъдат компенсирани на по-късен етап от увеличени данъчни плащания било то при пълната амортизация на плавателния съд, когато не могат да бъдат приспаднати други разходи за амортизация, или при продажбата и резултатите от прираста на капитала при продажбата (8). Поради данъчната прозрачност на ОИИ повишената печалба през следващите години обичайно би била добавена към собствените приходи на инвеститорите и би подлежала на данъчно облагане.
(18)
Въпреки това при операция със STL ОИИ не задържат плавателните съдове след пълната амортизация. При втория етап данъчните спестявания, които произтичат от първоначални загуби, прехвърлени към инвеститорите, са гарантирани в резултат на преминаването на ОИИ към система за данък върху тонажа и пълното освобождаване на прираста на капитала, който произтича от продажбата на плавателен съд, - малко след преминаването към новата система - за корабоплавателното предприятие (9). За повече подробности относно тези два етапа вж. Решение C(2011) 4494 окончателен (раздел 2.3.1).
(19)
Според предоставената на Комисията информация (10) комбинираното въздействие от данъчните мерки, използвани при STL, позволява на ОИИ и неговите инвеститори да постигнат данъчно облекчение от приблизително 30 % от първоначалната брутна цена на плавателния съд. Част от това данъчно облекчение - първоначално получено от ОИИ/ неговите инвеститори - се задържа от инвеститорите (10-15 %), а друга част от него се прехвърля към корабоплавателното предприятие (85-90 %), което в крайна сметка става собственик на плавателния съд, като получава намаление от 20 % до 30 % от първоначалната брутна цена на плавателния съд.
(20)
Както беше посочено вече, при операциите със STL се комбинират отделни -но все пак взаимосвързани - данъчни мерки с цел реализиране на данъчно облекчение. В раздела по-долу са описани накратко тези мерки. За по-подробно описание вж. Решение C(2011) 4494 окончателен (раздел 2.4).
2.2.1. Мярка 1 - Ускорена амортизация (11) на дадените на лизинг активи
(член 115, параграф 6 от TRLIS)
(21)
В Испания данъчното третиране на лизингова сделка е различно от счетоводното третиране. Глава XIII от Кралския законодателен указ 4/2004 от 5 март 2004 г. за одобрение на консолидираната версия на Закон за корпоративното данъчно облагане (TRLIS) (12) и член 49 от Кралски указ 1777/2004 от 30 юли 2004 г. за одобрение на Наредбата за корпоративно данъчно облагане (RIS) се прилагат по отношение на договори за лизинг с минимална продължителност от две години, ако засягат движимо имущество, и десет години, ако засягат недвижимо имущество или промишлени предприятия (13).
(22)
Единствено за данъчни цели делът на плащанията, който позволява на лизингодателя да възстанови разходите за актива (14), се счита за разход, който подлежи на данъчно приспадане в определени граници, а именно: приспаднатата сума не може да превишава сумата, получена при умножаване на разходите за актива по два или три пъти официалния коефициент за максимална линейна амортизация за вида актив.
(23)
По отношение на плавателни съдове нормата на линейна амортизация се разпределя за данъчни цели в продължение на десет години (10 % годишно). Максималната норма на ускорена амортизация за отдадените на лизинг активи варира от 20 % до 30 % годишно (от 40 до 60 месеца). Съгласно испанското законодателство собствениците на плавателни съдове могат също да прилагат амортизация в съответствие с регресивния метод (15) или метода на сбора от числата на годините (SYD) (16).
2.2.2. Мярка 2: Дискреционно прилагане на ранната амортизация на отдадените на лизинг активи
(член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS)
(24)
Съгласно член 115, параграф 6 от TRLIS ускорената амортизация на отдадения на лизинг актив към датата, на която активът става оперативен, т.е. не преди активът да бъде доставен на и да започне ползването му от страна на лизингополучателя. Въпреки това съгласно член 115, параграф 11 от TRLIS (17) Министерство на икономиката и финансите може да определи по-ранна начална дата на амортизация по официално искане на лизингополучателя. По принцип тази разпоредба се прилага при определени условия по отношение на всички отдадени на лизинг активи, които са предмет на договор за лизинг и отговарят на условията за ускорена амортизация.
(25)
Всъщност в член 115, параграф 11 от TRLIS са заложени две общи условия. Първо, новата начална дата следва да бъде определена, като се вземат предвид „специфичните характеристики на договорния или строителен период за актива и специфичното естество на стопанското му ползване“. Съгласно член 49 от RIS данъчните органи дават одобрение единствено за ранната амортизация от началото на строителния период, когато строителният период е над 12 месеца и договорът за лизинг предвижда очаквани лизингови плащания. Второ, „определянето на тази дата (следва) да не повлиява върху изчисляването на данъчната основа, която произтича от действителното използване на актива или плащанията в резултат на прехвърлянето на собствеността, което трябва да се определи в съответствие с общия данъчен режим или специалния режим, предвиден в глава VIII от дял VII от TRLIS“.
(26)
Съгласно член 48, параграф 4 от TRLIS (18) активите, които попадат в обхвата на схемата за ранна амортизация, описана в член 115, параграф 1 от TRLIS, ще бъдат отдадени на лизинг на ОИИ, регистрирани в Испания, които на свой ред ще ги дадат на лизинг на трети страни. В допълнение в член 49 от RIS е установена процедурата, която трябва да се следва при попълване на заявление за ранна амортизация на отдадени на лизинг активи.
2.2.3. Мярка 3: Обединения по икономически интереси (ОИИ)
(27)
Както бе посочено, испанските ОИИ имат различна юридическа правосубектност от тази на техните членове. В резултат на това ОИИ могат да подават заявление както за мярката за ранна амортизация, така и за алтернативната схема за данък върху тонажа, предвидена в членове 124-128 от TRLIS (вж. раздел 2.2.4), ако отговорят на изискванията съгласно испанското законодателство и дори и нито един от техните членове да не е корабоплавателно предприятие.
(28)
Въпреки това от данъчна гледна точка ОИИ са прозрачни по отношение на техните местни акционери. С други думи за целите на данъчното облагане, печалбите (или загубите), реализирани от ОИИ, се прехвърлят на техните испански местни членове на пропорционална основа. Тъй като ОИИ, които участват в операции със STL, биват третирани като инвестиционни дружества от своите членове - вместо начин за съвместно провеждане на дейност - настоящото решение ги споменава като инвеститори.
(29)
Данъчната прозрачност на ОИИ означава, че значителните загуби, регистрирани от ОИИ при ранна и ускорена амортизация, могат да бъдат прехвърлени директно на инвеститорите, които могат да компенсират тези загуби чрез собствени печалби и да намалят дължимия данък.
2.2.4. Мярка 4: Система за данък върху тонажа (членове 124 до 128 от TRLIS)
(30)
Испанското законодателство в сферата на данъка върху тонажа е в сила от 2002 г. насам. Предвижда алтернативно изчисляване на облагаемите печалби на корабоплавателните предприятия по отношение на техните допустими транспортни дейности въз основа на оперативния тонаж вместо да се взима предвид разликата между приходите и разходите.
(31)
Комисията е дала разрешение за (19) испанската схема за данък върху тонажа като съвместима държавна помощ въз основа на Насоките на Общността за държавната помощ за морския транспорт (20) (наричани по-долу „Насоки за морския транспорт“). Разпоредбите, които регулират схемата за данък върху тонажа, се съдържат в членове 124-128 от глава XVII от TRLIS.
(32)
Испания също е приела мерки за изпълнение, които се съдържат в дял VI, членове 50-52 от RIS. Комисията отбелязва, че противно на правилата, заложени в членове 124-128 от TRLIS, за които е изпратено уведомление и са разрешени от Комисията, за тези мерки за изпълнение - и по-специално за изключението, предвидено в член 50, параграф 3 от RIS (вж. раздел 2.2.5) - не е изпратено уведомление и не са одобрени от Комисията.
(33)
Както и в другите държави членки присъединяването към испанската схема за данък върху тонажа е по избор и изисква предварително одобрение от данъчните органи, което е в сила в продължение на десет години. Приходите от некорабоплавателни дейности - или такива, които не отговарят на условията - подлежат на обичайните правила за подоходно данъчно облагане.
(34)
Съгласно испанското законодателство ОИИ, които участват в STL, могат да бъдат вписани в един или повече регистри на корабоплавателни предприятия (21), тъй като според испанските органи дейностите им включват експлоатацията на собствени и чартърни плавателни съдове. Следователно понятието за експлоатация на плавателен съд включва предоставянето на даден плавателен съд на трета страна съгласно беърбоут чартър.
(35)
Данъчната основа на допустимите корабоплавателни дейности се изчислява съгласно брутния тонаж.
Нетен регистриран тонаж
Дневен размер за 100 тона (EUR)
От 0 до 1 000
0,90
От 1 001 до 10 000
0,70
От 10 001 до 25 000
0,40
Над 25 001
0,20
(36)
След изчисляване на алтернативната данъчна основа съгласно брутния тонаж, използван от корабоплавателното предприятие, към тази основа се прилага обичайният корпоративен данък.
(37)
Съгласно член 125, параграф 2, тире първо от TRLIS се приема, че облагаемата данъчна основа по схемата за данък върху тонажа включва всички приходи от (допустими) корабоплавателни дейности в открито море, включително и по-специално прираста на капитала, реализиран при последващата продажба на плавателни съдове - придобити като нови от предприятие, което се ползва от системата за данък върху тонажа, - като по отношение на предприятието продължава да се прилага системата за данък върху тонажа. В противен случай съгласно обичайните правила за корпоративно подоходно облагане - тъй като данъчната основа се определя като разликата между приходите и разходите, когато плавателните съдове се придобиват от предприятие и впоследствие се продават с прираст на капитала, този прираст представлява облагаем приход и следователно ще увеличи данъчната основа, върху която се начислява корпоративен данък.
Данъчно третиране на извънреден прираст на капитала в контекста на прехвърлянето на плавателни съдове към системата за данък върху тонажа
(38)
Прилагат се специални правила, когато даден плавателен съд - който вече не е нов - и данъчното облагане на приходите от него са прехвърлени от обичайна система за корпоративно данъчно облагане към система за данък върху тонажа. Когато дадено предприятие притежава плавателни съдове преди да се присъедини към системата за данък върху тонажа или по отношение на плавателни съдове втора употреба (наричани по-долу „използвани“ плавателни съдове), закупени когато предприятието вече се ползва от системата за данък върху тонажа, се прилага специална процедура, предвидена в член 125, параграф 2 от TRLIS (22). Съгласно тази процедура данъчното облагане на определени суми е съобразено с обичайните правила за корпоративно данъчно облагане, единствено когато плавателният съд е продаден впоследствие.
-
През първата финансова година, през която се прилага системата за данък върху тонажа, или през която е придобит използваният плавателен съд, трябва да се заделят неразпределяеми резерви, равни на разликата между нормалната пазарна стойност и нетната отчетна стойност на всеки от корабите, засегнати от това правило, или тази разлика трябва да бъде декларирана отделно в годишния отчет за всеки плавателен съд, за всяка финансова година, през която се запазва собствеността върху тях.
-
Сумата на въпросния положителен резерв заедно с положителната разлика към датата на прехвърляне на собствеността между данъчната амортизация и счетоводната амортизация на продадения плавателен съд ще бъде добавена към облагаемата основа по системата за данък върху тонажа, посочена в член 125, параграф 1 от TRLIS, при приключване на продажбата на плавателния съд.
(39)
Следователно при обичайното прилагане на испанската система за данък върху тонажа, съгласно одобрението от Комисията, евентуалният прираст на капитала се облага при преминаване към системата за данък върху тонажа и се приема, че данъчното облагане на прираста на капитал, макар и забавено, се състои на по-късен етап при продажбата или демонтирането на плавателния съд. Както бе обяснено в раздел 2.2.5, съгласно системата на STL това данъчно облагане не е отсрочено, а се избягва напълно, тъй като засегнатите плавателни съдове се считат за нови, а не за използвани. Следователно не се прилага специалната процедура.
2.2.5. Мярка 5: член 50, параграф 3 от RIS
(40)
При разрешените сделки със STL Комисията наблюдава, че ОИИ могат да се откажат от обичайната система за корпоративно подоходно облагане и да преминат към системата за данък върху тонажа, без да уредят скритите си данъчни задължения, което произтича от ранната и ускорена амортизация било то при влизането в сила на системата за данък върху тонажа, или при продажбата или демонтирането на плавателния съд.
(41)
В действителност посредством изключение от правилото, заложено в член 125, параграф 2 от TRLIS, член 50, параграф 3 от RIS (23) гласи, че при придобиване на плавателни съдове посредством кол опция, която е предвидена в договор за лизинг, вече одобрен от данъчните органи, тези плавателни съдове се считат за нови (24) - а не употребявани - без да се взема предвид това дали са били в експлоатация или са амортизирани - към датата на упражняване на опцията за лизинг, т.е. след преминаване на ОИИ към системата за данък върху тонажа. Според предоставената на Комисията информация това изключение е прилагано единствено по отношение на договори за лизинг, одобрени от данъчните органи в контекста на заявленията за ранна амортизация съгласно член 115, параграф 11 от TRLIS (вж. раздел 2.6.2 по-горе, мярка 2: Дискреционно прилагане на ранната амортизация на отдадените на лизинг активи), т.е. във връзка с отдадените на лизинг новопостроени мореплавателни съдове, придобити посредством операции със STL от испански корабостроителници, с едно изключение.
(42)
В такива случаи се приема, че съдът е бил придобит като нов от ОИИ на датата на упражняване на опцията за лизинг, т.е. след приемането от страна на ОИИ на системата за данък върху тонажа. Първото последствие от изключението, предвидено в член 50, параграф 3 от RIS, е че, се избягва прилагането на правилата, заложени в член 125, параграф 2 от TRLIS. Не е необходимо ОИИ да създава неразпределяем резерв и положителната разлика между цената, платена от корабоплавателното предприятие, и счетоводната стойност на плавателния съд в счетоводните документи на ОИИ (25), както и положителната разлика между счетоводната стойност и данъчната стойност на плавателния съд (26) не се облагат с данъци. Второто последствие е, че се приема, че приходът от продажбата на корабоплавателното предприятие (значителната цена на упражняване на опцията за беърбоут чартър) произтича от плавателен съд, закупен и продаден от предприятие, което се ползва от системата за данък върху тонажа, и ще бъде включено в облагаемата основа по системата за данък върху тонажа съгласно член 125, параграф 2, тире първо от TRLIS.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(43)
По време на първия етап Комисията прегледа испанската система „лизинг срещу данък“, въпреки че прилагането на различни данъчни мерки следва да се анализира като единна система (всеобхватен подход), тъй като различните мерки могат да се използват единствено съвместно - de jure или de facto - и стигна до заключението, че то представлява държавна помощ.
(44)
Във втория етап отделните мерки са оценени отделно (индивидуален подход) и Комисията е стигнала до заключението на този етап, както следва:
-
Ускорената амортизация на отдадени на лизинг активи (мярка 1) може да представлява държавна помощ, но би представлявало съществуваща помощ във всеки случай, тъй като е приведена в действие преди присъединяване. Следователно не е открита официална процедура по разследва по отношение на мярката.
-
Ранната амортизация на дадените на лизинг активи (мярка 2) може да представлява държавна помощ, тъй като осигурява селективно предимство с оглед на неясните условия, заложени в испанското законодателство и дискреционните правомощия, упражнявани от испанската данъчна администрация при тълкуването на тези условия. Тази мярка, която влиза в сила през 2002 г. (27), се разглежда като неправомерна и евентуално несъвместима държавна помощ.
-
Статутът на ОИИ (мярка 3) не е идентифициран като евентуална държавна помощ. Не е открита официална процедура по разследва по отношение на мярката.
-
Системата на данък върху тонажа (мярка 4) е била разрешена от Комисията през 2002 г. като съвместима държавна помощ. Съвместимостта на одобрената система на данък върху тонажа не е поставена под въпрос в Решение C(2011) 4494 окончателен. Посредством разрешението от Комисията тази мярка следва да бъде разглеждана във всеки случай като съществуваща мярка.
Въпреки това Комисията постави под въпрос два аспекта, свързани със системата за данък върху тонажа.
-
Комисията постави въпроса дали възможността, дадена на определени предприятия като ОИИ, които участват в операции със STL, да се възползват от система за данък върху тонажа, когато техните дейности са ограничени до наемане или лизинг на плавателни съдове на база беърбоут. Комисията счете, че тези предприятия не са активни в сектора на морския транспорт на стоки и пътници съгласно определението в Регламент (ЕИО) № 4055/86 на Съвета (28) и в Регламент (ЕИО) № 3577/92 на Съвета (29), а по-скоро в сектора на финансовите инвестиции и наема и лизинга на стоки. Комисията отбеляза, че за тяхната допустимост съгласно испанската система за данък върху тонажа така и не е било изпратено уведомление и не е разрешена от Комисията.
-
Освобождаването от данъци на прираста на капитала (мярка 5) в резултат на мерки за прилагане на системата за данък върху тонажа (член 50, параграф 3 от RIS) и представено от испанските органи като част от разрешената система за данък върху тонажа, бе счетено за допълнителна мярка, която не попада в обхвата на разрешението, предоставено от Комисията през 2002 г. Тази мярка също бе счетена за неправомерна и евентуално несъвместима помощ.
(45)
Потенциалните получатели на помощта са идентифицирани като:
-
ОИИ като първични получатели на данъчните предимства;
-
членовете/ инвеститорите в ОИИ, които се ползват от данъчни предимства въз основа на прозрачността на ОИИ;
-
корабоплавателните предприятия, които получават част от данъчните предимства под формата на отстъпка от цената на кораба;
-
евентуално корабостроителниците, ангажираните банки, предприятията за лизинг и други посредници.
(46)
Комисията счете, че изглежда помощта не е съвместима с вътрешния пазар.
4. МНЕНИЯ НА ИСПАНИЯ И ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(47)
Бяха получени мненията на испанските органи и на 41 трети страни, включително и публични органи, браншови асоциации и отделни предприятия, които са ангажирани в операции със STL или конкуренти на ангажираните с тези операции като чуждестранни корабостроителници или корабостроителни асоциации.
(48)
Наблюденията са насочени към следните аспекти на оценката на Комисията, представена в Решение C(2011) 4494 окончателен.
-
процедурни аспекти;
-
всеобхватен подход: оценката на STL като схема спрямо оценката на отделните мерки, които са част от STL;
-
дали отделните мерки представляват държавна помощ (наличието на предимство, държавни ресурси, причинност на държавата, въздействие върху конкуренцията и търговията) и дали някои от тях представляват съществуваща помощ;
-
идентифициране на получателите на помощта;
-
съвместимост на евентуална държавна помощ;
-
пречки пред възстановяване на помощта (равно третиране, оправдани правни очаквания, правна сигурност).
4.1. ПРОЦЕДУРА
(49)
Испания счита, че Комисията е открила официална процедура по разследване, без да направи надлежна справка по отношение на основните си заключения с испанските органи. В резултат на това е нарушено правото на испанската държава на защита и принципът на състезателност, който е ключов за всяка административна процедура.
(50)
Според редица трети страни Комисията е трябвало да приложи процедурата за съществуваща помощ, тъй като - ако представляват помощ - двете разглеждани данъчни мерки (правила за амортизация за отдадени на лизинг активи и системата за данък върху тонажа) следва да бъдат съществуваща помощ.
4.2. ОЦЕНКА НА STL КАТО СХЕМА/ ОЦЕНКА НА ОТДЕЛНИТЕ МЕРКИ
4.2.1. Жалбоподатели
(51)
Holland Shipbuilding счита, че STL следва да се разглежда като единна система, тъй като е организирана система, която целенасочено прилага различни данъчни мерки с цел осигуряване на икономическо предимство, което е далеч над общото предимство, което се осигурява чрез прилагането на различните мерките отделно, и тъй като мерките са независими. Прилагането на системата за данък върху тонажа позволява на ОИИ да направят от временното данъчно предимство, предоставено от ранната и ускорена амортизация, постоянно. Неясните условия, наложени от прилагането на ранната амортизация, и тяхното тълкуване от испанските органи предоставя дискриминационни правомощия на данъчната администрация. Това е доказано от факта, че на практика одобрението се предоставя, единствено при преминаване от обичайна система за корпоративно данъчно облагане към система за данък върху тонажа.
(52)
Danish Maritime и […] (30) (31) също считат, че като цяло STL като схема за държавна помощ - независимо от това кои са получателите - ясно дава икономическо предимство на определени предприятия.
4.2.2. Испания и участниците в сделките „лизинг срещу данък“
(53)
Въпреки това Испания и предприятията, идентифицирани от Комисията като потенциални получатели на помощта (корабоплавателни предприятия, банки, инвеститори в ОИИ, корабостроителници, участващи в операции със STL), възразяват срещу този всеобхватен подход.
(54)
Те считат, че STL не е записан в испанското данъчно законодателство като такава, и че операциите със STL са частни споразумения (лизинг, беърбоут чартър, ОИИ), сключени от частни страни, които имат свободата да изберат най-евтиния начин за финансиране на актив и прилагане на договорни и данъчни мерки, които са на тяхно разположение. Също така твърдят, че Испания не следва да носи отговорност за предимство, придобито от данъкоплатците с цел намаляване на данъчната им тежест. Освен това данъчното законодателство не налага прилагането на всичките мерки, посочени от Комисията в Решение C(2011) 4494 окончателен.
(55)
Asociación Española de Banca (Испанската банкова асоциация - AEB) счита, че за първи път Комисията идентифицира държавна помощ в комбинация с законни сделки между частни субекти, а не в правна разпоредба.
(56)
Вместо система AEB счита, че са налице две различни схеми (схема за амортизация и данък върху тонажа), които могат ясно да бъдат разделени и третирани отделно, независимо от това дали се използват отделно или съвместно.
(57)
В допълнение AEB счита, че Комисията не е успяла да идентифицира обща референта система преди идентифицирането на селективно предимство. Според AEB има множество начини за финансиране на придобиването на актив, като се използват различни комбинации от правни инструменти и данъчни мерки и Комисията следва да сравни всички тези алтернативни ситуации. Следователно заключението, че STL осигурява селективно предимство на определени дружества, би било изкуствено, особено ако Комисията използва за сравнение най-скъпия начин - от данъчна гледна точка - за финансиране на инвестиция, като по този начин пренебрегва мерките за стимул, които се предоставят на инвеститорите.
(58)
Следователно STL не осигурява селективно предимство. Това е доказано по-специално от факта, че Комисията идентифицира няколко потенциални получатели, които не отговарят на икономическите сектори. Като се позовава на Известие на Комисията относно прилагането на правилата за държавни помощи по отношение на мерките за пряко данъчно облагане на дружества (32) (наричано по-долу „Известие на Комисията относно данъчно облагане на дружества“) и Решение на Комисията относно нидерландската схема Groepsrentebox (33), AEB счита, че не може да се стигне до заключението, че мярката е селективна, тъй като е по-благоприятна за членовете на ОИИ, които инвестират в мореплавателни съдове, а не в други активи.
(59)
Тъй като STL се състои единствено от частни страни, които прилагат общи данъчни мерки в контекста на частни споразумения, не са включени държавни ресурси.
(60)
Според AEB не се оказва въздействие върху конкуренцията и търговията между държавите членки, тъй като основните получатели, идентифицирани от Комисията, са корабоплавателни предприятия, а до мярката имат достъп всички корабоплавателни предприятия в Европа и другаде по света.
(61)
В своите мнения тези трети страни описват STL като серия от несвързани мерки (индивидуален подход) и не представят мненията си относно STL като цяло.
4.3. КОМЕНТАРИ, СВЪРЗАНИ С ОЦЕНКАТА НА ОТДЕЛНИТЕ МЕРКИ
4.3.1. Ускорена амортизация (член 115, параграф 6 от TRLIS) (34) - мярка 1
(62)
Според Испания и определени трети страни тази мярка е като цяло приложима по отношение на всички видове активи и всички сектори. Различното данъчно и счетоводно третиране на лизингови такси не води de facto до селективност, което се доказва от многообразието на секторите, които прилагат мярката. В допълнение испанската система за корпоративно данъчно облагане позволява алтернативните мерки за ускорена амортизация. AEB заявява, че линейната амортизация не може да се приема за (единственото) сравнение за установяване на наличието на предимство, тъй като са позволени и други методи на амортизация. В член 11 от TRLIS и в членове 1-5 от RIS се предвижда възможността за прилагане на регресивни методи като регресивния метод (35) или метода на сбора от числата на годините (SYD) (36) както и възможността за амортизация на актива съгласно специфичен план, договорен с данъчната администрация (37). AEB цитира пример, че регресивният метод би бил приложим с норма, 2,5 пъти по-високо от приложимата норма за линейната амортизация, т.е. 25 %.
4.3.2. Дискреционно прилагане на ранната амортизация (член 115, параграф 11 от TRLIS, член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS) - мярка 2
(63)
Бе посочено, че ранната амортизация е просто метод за ускорена амортизация, съгласно който ускорената амортизация може да започне при определени условия преди датата, на която се доставя активът на или влиза в експлоатация при крайния потребител. Ако не е възможно да се приспаднат сумите, платени по време на строителството на актива, на практика това може да означава предварително облагане. Ранната амортизация единствено възстановява неутралитета и съответствието между финансовия поток и данъчното третиране.
(64)
AEB настоява, че възможността за предварително начало на периода на амортизацията е обща мярка, която също е предвидена в член 11, параграф 1, буква г) от TRLIS и член 5 от RIS, в които са определени общите правила, приложими по отношение на амортизацията. Тези разпоредби позволяват на данъчната администрация да одобри конкретен план за амортизация, представен и обоснован от данъчно задълженото лице, включително и за активи в строеж.
(65)
Единствената цел на предварителното одобрение на ранната амортизация и процеса, следван от данъчната администрация, е проверката дали операцията е действителна и дали са изпълнени обективните критерии, заложени в законодателството. По-специално трябва да се гарантира предварително, че: е налице споразумение за лизинг, чиято начална дата е преди пускането в експлоатация или доставката на актива; при подаване на заявка, се посочва, че плащанията за възстановяване на разходите за актива се приспадат; договорът е за придобиване на актив, като е необходим дълъг договорен период/ срок за строителство според оперативните условия на актива; подписан е договор за строителство на актив и е дадена индикация за специфични договорни условия, които регулират използването на актива.
(66)
Освен общите условия, заложени в член 49 от RIS, е въведено допълнително условие чрез член 48, параграф 4 от TRLIS, когато заявителят е ОИИ. Одобрението не зависи от прилагането на други мерки или представянето на допълнителни документи. Най-накрая, липсата на дискреция при процедурата е илюстрирана от факта, че нито едно заявление, подадено към данъчната администрация, не е било отхвърлено. В това отношение AEB счита, че Комисията следва да разследва в по-голяма дълбочина основанията за непровеждане на операции са финансиране. Ако - както бе посочено от Комисията въз основа на неформална информация - някои корабоплавателни предприятия не са били способни да намерят банка за организиране на операцията, това е свързано повече с факта, че страните не са могли да постигнат съгласие относно определени елементи на операциите, като например цена. AEB официално отрича, че някои от членовете му са присъствали на среща или са осъществили неформален контакт с испанските органи. На практика ситуацията не отговаря на описанието в Решение на Комисията относно GIE fiscaux (38), където бе установено, че условието, че операцията следва да бъде от значителен икономически и социален интерес, е непрецизно и е оставено на преценката на данъчните органи. Напротив, AEB отрича, че което и да е от условията, посочени в член 49 от RIS, е неточно и подлежи на тълкуване.
(67)
Впоследствие ранната амортизация - по същия начин като ускорената амортизация - като цяло се прилага по отношение на всички видове активи и всички сектори. Това е обща мярка.
(68)
Тъй като е метод за прилагане на ускорена амортизация, ако се установи, че е помощ, следва да се разглежда като съществуваща помощ.
4.3.3. Данъчна прозрачност на обединенията по икономически интерес (член 48 от TRLIS) - мярка 3
(69)
Според AEB прозрачността на ОИИ е заложена в логиката на испанската данъчна система. Тази прозрачност позволява на няколко инвеститори да извършват съвместна инвестиция, която никой от тях не би предприел самостоятелно, и все пак се прилага - поради тази прозрачност и по отношение на техния дял в инвестицията - данъчно третиране, което би се прилагало, ако инвестираха самостоятелно. Следователно не е налице предимство, свързано с прилагането на статута на ОИИ. Освен това този статут не води до браншови ограничения. Всеки испански данъкоплатец може да бъде член на ОИИ. Следователно не е налице селективност.
4.3.4. Системата за данък върху тонажа (членове 124-128 от TRLIS) - мярка 4
(70)
Тъй като Комисията посочи в Решение C(2011) 4494 окончателен, испанската система за данък върху тонажа е разрешена от нея през 2002 г. като помощ, съвместима с Насоките за морския транспорт (39), испанските органи и трети страни насочват мненията си към обхвата на одобрението от 2002 г. и специфичните въпроси дали финансовите ОИИ (40), ангажирани в операциите със STL, следва да се ползват от схемата за данък върху тонажа.
(71)
По отношение на въпроса дали финансовите ОИИ (40), ангажирани в операции със STL, - които не експлоатират плавателни съдове, а инвестират в тях и ги чартират като част от финансовите инвестиции - следва да се ползват от системата за данък върху тонажа, Испания заявява, че предприятията експлоатират плавателни съдове, като ги чартират и следователно са вписани с испанските регистри за корабоплавателни предприятия (в качеството си на корабоплавателни предприятия) от влизането в сила на член 1 от Кралски указ 1027/1989 от 28 юли 1989 г. (41), дублиран в член 9 от Закон 27/1992 от 24 ноември 1992 г. Тъй като Комисията е разрешила прилагането на системата за данък върху тонажа за всички предприятия, вписани в испанските корабоплавателни регистри (42), това разрешение включва предприятията, които притежават плавателни съдове и ги отдават под наем или на лизинг на трети страни. Ако тази мярка се разглежда като държавна помощ, то следователно следва да бъде считана за съществуваща помощ.
4.3.5. Член 50, параграф 3 от RIS - мярка 5
(72)
Испания, PYMAR и някои банки твърдят, че член 50, параграф 3 от RIS съдържат единствено мерки за изпълнение, чиято цел е да осигурят правна сигурност. Те настояват, че в съответствие с принципите на испанската правна система материалните елементи на данъчната мярка винаги трябва да се ръководят от законодателството и тази разпоредба, съдържаща се в Кралския указ, не въвежда нищо ново, а само разяснява обхвата на член 125, параграф 2 от TRLIS. Не се отклонява от закона и не създава допълнителни ползи. Необлагането на прираста на капитала също е част от схемата, разрешена от Комисията, и следователно ако представлява помощ, следва да се разглежда като съществуваща помощ.
(73)
В допълнение Испания и предполагаемите получатели настояват, че е логично да считат плавателния съд за „нов“, тъй като никой не го е използвал преди наемателя на лизинг и наличието на опция е договорено при подписването на договора за лизинг (43). AEB заявява, че обичайно даден актив се разглежда като нов, когато е придобит посредством опция в договор за лизинг.
4.4. НАБЛЮДЕНИЯ, СВЪРЗАНИ С ПРЕХВЪРЛЯНЕТО НА ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ И ПРИПИСВАНЕ НА МЕРКИТЕ НА ДЪРЖАВАТА
(74)
Според жалбоподателите приспадането на данъците означава прехвърляне на държавни ресурси под формата на загуба на данъчни приходи. STL/ данъчните мерки се приписват на държавата, тъй като всичките мерки се съдържат в испанското законодателство. Освен това STL разчита на одобрение, което е дадено от данъчните органи. Макар тези одобрения да са свързани с отделни мерки, е ясно, че на практика одобренията се дават на целите сделки със STL. Това се доказва от факта, че искането за ранна амортизация, подадено към данъчната администрация, описва подробно строителството и разпределението на данъчното предимство между ОИИ или инвеститорите и корабоплавателното предприятие, както и известието от корабостроителницата, в което са заложени очакваните социални и икономически ползи от мярката. Няма основание за системното предоставяне на тези документи, ако на практика не са предварително условие за одобрение.
(75)
От друга страна корабоплавателните предприятия твърдят, че отстъпката от началната цена, дадена на корабостроителницата или на ОИИ, не може да се припише на държавата, тъй като произтича от частни договорни взаимоотношения между ОИИ и корабоплавателното предприятие, ангажирано в операцията.
4.5. НАБЛЮДЕНИЯ, СВЪРЗАНИ С НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА И ВЪЗДЕЙСТВИЕТО ВЪРХУ ТЪРГОВИЯТА
(76)
[…] счита, че размерът на разглежданите предимства (14 милиона EUR например съгласно Решение C(2011) 4494 окончателен) несъмнено повлиява върху пазарната позиция на получателите и следователно създава значителни нарушения на пазарите, които са белязани от високи нива на конкуренция. Чрез схемата се осигурява значително предимство за испанските корабостроителници, които могат да предлагат своите кораби на цена, по-ниска от тази на други европейски корабостроителници, което включва ползите от STL. […] се позовава на статистически данни от Министерство на промишлеността на Испания, които сочат, че с течение на времето испанските корабостроителници обслужват все повече чуждестранни собственици на кораби.
(77)
По отношение на корабоплавателните предприятия […] счита, че закупуването на кораби от испанските корабостроителници на значително по-ниска цена им позволява да спестят милиони евро от значителна част от постоянните си разходи. Тъй като е разсрочен през времето на възстановяване на разходите за корабите, това предимство им осигурява конкурентна преднина пред другите корабоплавателни оператори и следователно нарушава конкуренцията в течение на много години.
(78)
Както бе посочено, собствениците на кораби твърдят, че всички корабоплавателни предприятия имат достъп до условията, осигурени на испанските корабостроителници, и следователно могат да се ползват от всякакви отстъпки от цената, които испанските корабостроителници могат да предложат. Също така твърдят, че са платили справедлива пазарна цена и не са се възползвали от икономическо предимство. Следователно придобиването на плавателни съдове от испанските корабостроителници вероятно няма да намали значително оперативните им разходи или да укрепи устойчиво позицията им, както е посочено в Решение на Комисията C(2011) 4494 окончателен.
4.6. НАБЛЮДЕНИЯ, СВЪРЗАНИ С ИДЕНТИФИЦИРАНЕТО НА ПОЛУЧАТЕЛИТЕ НА ПОМОЩТА
(79)
Според AEB ОИИ не могат да бъдат получатели на помощта. Поради данъчната прозрачност инвеститорите трябва да платят данъците, които произтичат от търговската дейност на ОИИ. Следователно ОИИ не могат да се възползват от икономическо предимство в резултат на данъчно намаление. В допълнение всеки испански данъкоплатец може да бъде инвеститор - член на ОИИ.
(80)
От друга страна редица корабоплавателни предприятия считат, че ОИИ са единствените възможни получатели на помощта. Собствениците на кораби не могат да бъдат получатели на помощта, понеже не са испански данъкоплатци. Освен това те твърдят, че Комисията погрешно предполага, - без да представи разяснение, - че данъчните облекчения биха били прехвърлени от ОИИ към корабоплавателните предприятия посредством отстъпка от цената. Всъщност цената е фиксирана в резултат на търговско решение, взето от частния собственик на актива.
(81)
Собствениците на кораби твърдят, че корабоплавателните предприятия от целия свят като цяло придобиват плавателни съдове от различни държави, включително и от испански корабостроителници, ако желаят. Всички корабоплавателни предприятия следователно могат да се възползват от отстъпки от цената, които предлагат испанските корабостроителници.
(82)
Няколко собственици на кораби твърдят, че ако STL представлява държавна помощ, те не са получатели на тази помощ. Посочени са две основания: първо, начинът на функциониране на структурата на STL сочи, че липсва координация между ОИИ и корабостроителницата, която да представлява единен център на интерес и фиксира цената на продажбите; второ, предприятията, които експлоатират влекачи и спасителни кораби, дават за пример предложения, получени от корабостроителниците извън Испания за строителство на подобни влекачи. Тези предложения са в същата ценова гама или дори по-евтини от тези на испански корабостроителници, които в крайна сметка са били избрани. Те твърдят, че следователно са платили справедлива пазарна цена и не са се ползвали от икономическо предимство по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Ако STL предлагат икономическо предимство, получателите биха били корабостроителници, ангажирани в операциите със STL, а не корабоплавателните предприятия.
(83)
Holland Shipbuilding счита, че получателите на помощта са ОИИ и техните инвеститори както и корабоплавателните предприятия, а не само испанските корабостроителници, тъй като е налице значителна разлика между цената, платена от собственикът на кораба, и цената, получена от корабостроителницата, която е над пазарната цена. Според националната асоциация на корабостроителниците схемата е предназначена да е от полза за корабостроителниците. Би било неправилно да се стига до заключение, че STL е от полза за корабоплавателните предприятия. Намаляването на цената на строителство не означава непременно предимство за купувача на кораба. Освен това испанските корабостроителници могат единствено да предложат това предимство на купувачи, които използват STL. STL представлява неправомерна помощ за корабостроене, която вреди на националните корабостроителници, които са пряка конкуренция на испанските.
(84)
PYMAR счита, че Комисията не е представила достатъчно основания в Решение C(2011) 4494 окончателен относно това защо идентифицира корабостроителниците като потенциални получатели на държавната помощ. Също така посочва, че в решенията си по случаите GIE Fiscaux, Brittany Ferries, Air Caraïbes или Le Levant (44) относно сходни данъчни схеми, Комисията не е идентифицирала производителя на актива като получател на държавната помощ.
4.7. НАБЛЮДЕНИЯ, СВЪРЗАНИ С КЛАСИФИКАЦИЯТА КАТО СЪЩЕСТУВАЩА ИЛИ НЕПРАВОМЕРНА ПОМОЩ
(85)
Както бе посочено в раздел 4.3 по-горе, Испания и определени трети страни считат, че са налице само две мерки: първо, разпоредбите на член 115 от TRLIS относно приспадането на разходите за актив, придобит посредством договор за финансов лизинг. Испания е въвела три разпоредби преди присъединяването си към ЕС. Следователно ако тази мярка представлява помощ, то тя е съществуваща помощ, както е посочено от Комисията в Решение C(2011) 4494 окончателен, а член 115, параграф 11 от TRLIS, който позволява на администрацията да определя началната точка за приспадането, е единствено средство за прилагане на член 115. Второ, системата за данък върху тонажа, заложена в член 124-128 от TRLIS, е одобрена от Комисията през 2002 г. и следователно също представлява съществуваща помощ. Разпоредбите за прилагане - и по-специално член 50, параграф 3 от RIS - не променят правилата, заложени в закона и следователно са включени в одобрението на Комисията.
4.8. НАБЛЮДЕНИЯ, СВЪРЗАНИ СЪС СЪВМЕСТИМОСТТА НА ПОМОЩТА
(86)
Испанските органи и предполагаемите получатели твърдят, че помощта е съвместима въз основа на одобрението на системата за данък върху тонажа през 2002 г., тъй като то обхваща „предприятията от сектора на морския транспорт, учредени съгласно испанското законодателство (45), чиято дейност включва експлоатацията на собствени и чартърни кораби“. Тъй като единствено чрез член 50, параграф 3 от RIS се прилага системата за данък върху тонажа, той е обхванат от решението от 2002 г.
(87)
Третите страни също твърдят, че всякаква помощ би била съвместима с Насоките за морския транспорт, които също така включват експлоатацията на собствени и чартърни кораби и тази помощ би останала в рамките на тавана на помощта, определен от Насоките.
(88)
Asociación de Ingenieros Navales y Oceánicos de España (Испанската асоциация на военноморските архитекти и морските инженери) счита, че съвместимостта на всяка помощ следва да се анализира в контекста на световната конкуренция, а не с акцент върху вътрешния пазар, тъй като корабостроителниците в държавите извън ЕС получават помощ, която не се регулира от правилата за конкуренция, какъвто е случаят с ЕС.
(89)
От друга страна […] счита, че схемата въобще не може да се разглежда като съвместима помощ, като дори и не може да се разглежда съгласно Насоките за морския транспорт, цитирани в Решение C(2011) 4494 окончателен. В действителност счита, че, първо, Испания няма да има възможност докаже, че всички построени кораби отговарят на условията за прилагане на Насоките и второ, помощта може единствено да намали до нула размера на данъка, дължим от бенефициера в държавата, която приема схемата. Следователно неиспанските собственици на кораби не биха се ползвали от схемата и данъците, платени от испанските собственици на кораби вероятно ще бъдат намалени, тъй като те се ползват от системата за данък върху тонажа и намаление на социалните плащания.
4.9. НАБЛЮДЕНИЯ, СВЪРЗАНИ С ВЪЗСТАНОВЯВАНЕТО
(90)
Както испанските органи, така и потенциалните получатели твърдят, че възстановяването следва да бъде изключено, понеже това би нарушило основните принципи на правото на ЕС (46), като например равно третиране, защита на оправданите правни очаквания и правна сигурност.
4.9.1. Равно третиране
(91)
PYMAR твърди, че сходни фискални мерки са били обект на разследване по два други случая (Brittany Ferries (47) и GIE Fiscaux), при които не е дадено разпореждане за възстановяване. Ако Комисията стигне до заключението, че е налице помощ, то тя следва да се разглежда като съвместима до границата, заложена в глава 11 от Насоките за морския транспорт, а по отношение на сумата, превишаваща тази граница следва защитата на правната сигурност да не позволи на Комисията да поиска възстановяване, както е във френския случай. […] твърди, че тъй като френските оператори не са възстановили помощта, възстановяването на помощта от испанските оператори при сходен случай би поставило последните в неизгодно конкурентно положение и това би нарушило принципа на равно третиране.
(92)
Испания и PYMAR цитират редица решения, при които Комисията вече е решила да се въздържи от възстановяване поради публичните изявления на Комисията или на неин член. Прави се препратка към решенията относно белгийските координационни центрове, люксембургските холдингови дружества 1929 и други координационни центрове и вътрегрупови дейности на мултинационални дружества (48), репутация в Испания (49), италиански случай на помощ към големи предприятия в затруднено положение (50) и два случая от сферата на рибното стопанство (51) (островите Shetland и островите Orkney).
4.9.2. Оправдани правни очаквания/ правна сигурност
(93)
Според Испания (52) и определени трети страни, ангажирани в операциите със STL, следните елементи дават основание на страните по тези операции да смятат, че данъчните мерки, използвани в тях, не представляват държавна помощ:
(1)
обосновката на Комисията в решението относно Brittany Ferries от 2001 г. (53), според която подобна на STL схема е обща мярка - френската GIE Fiscaux.
(2)
обнародване на проектомерките (ранна амортизация и системата за данък върху тонажа) в Официален вестник на испанския парламент на 10 октомври 2001 г. (54)
(3)
писмо на Комисията от 2001 г. с искане за информация от Испания в контекста на разследване относно няколко предполагаеми мерки за помощ, включително и система „лизинг срещу данък“ в полза на корабостроителната промишленост;
(4)
Решение на Комисията от 2004 г. (55), с което се отхвърля предоставянето на помощ на нидерландски корабостроителници с цел компенсация за предполагаема помощ, предлагана на испанските корабостроителници, които се конкурират за едни и същи договори за корабостроене;
(5)
Решение от 2006 г. по дело относно френската GIE Fiscaux (56);
(6)
писмо от комисар Крус от 2009 г. (57) - която към този момент отговаря за конкуренцията - до министъра на търговията и промишлеността на Норвегия в отговор на жалба, че испанската схема „лизинг срещу данък“ би облагодетелствала испанските корабостроителници;
(7)
времето между публикуването на проектомерките през 2001 г., началото на схемата през 2002 г. или първите жалби, получени от Комисията през 2006 г., и откриването на процедурата през юни 2011 г. Този дълъг период потвърждава предположението, че не са били налице достатъчно елементи за предприемане на действия;
(8)
добросъвестен икономически оператор не би могъл да предвиди евентуалното наличие на държавна помощ в комбинацията от различни схеми, които са или дълготрайна характеристика на националното данъчно облагане (ускорена амортизация на отдадени на лизинг активи, статута на ОИИ), или са били одобрени от Комисията (системата за данък върху тонажа);
(9)
изявленията относно липсата на помощ в мерките относно методите за амортизация в известие на Комисията относно данъчното облагане на дружества (58).
4.9.2.1. Решение на Комисията от 2001 г. по делото Brittany Ferries (BAI)
(94)
В съображение 193 от въпросното решение Комисията заявява, че: „… по отношение на обединенията по икономически интереси и данъчните предимства, които могат да получат, Комисията, счита, че те представляват обща мярка, предвид факта, че са обичайни във Франция, могат да се предлагат във всички сектори на стопанска дейност и се регулират от обичайното право.“
(95)
Решението бе публикувано в Официален вестник на 15 януари 2002 г. В решението от 2006 г. относно френската GIE Fiscaux Комисията счита, че: „Макар да е вярно, че разглежданата схема по този случай е в сила преди 1998 г., все пак следва да се подчертае, че това не е разяснено в основанията за решението и тези обстоятелства вероятно са допринесли за подвеждането на получателите по разглежданата схема“.
(96)
Испания (59) и някои трети страни твърдят, че тази обосновка или е създала ситуация на правна несигурност по отношение на правомерността на STL - която е много сходна по структура и въздействие, - или е породила оправдани правни очаквания, че STL не представлява държавна помощ.
4.9.2.2. Публикуване на проектомерките в Официален вестник на испанския парламент
(97)
Според PYMAR Комисията е била известена за наличието на системата STL, когато съставляващите я мерки (дискреционно прилагане на ранна амортизация на отдадени на лизинг активи и системата за данък върху тонажа) са публикувани като част от проектозакон в Официален вестник на испанския парламент на 10 октомври 2001 г. След това корабостроителниците за започнали да включват ползите от тези мерки в своите оферти за нови договори за корабостроене, без да изчакат влизането в сила на мерките с цел напредване на преговорите и привеждане в действие на първите структури STL.
4.9.2.3. Искането от 2001 г. за информация относно испанската схема „лизинг срещу данък“
(98)
PYMAR се позовава на писмо, изпратено от Комисията на 21 декември 2001 г. вследствие на жалба относно няколко държавни мерки, които евентуално намаляват разходите за кораби, купени от испански корабостроителници. В това писмо Комисията изрично иска информация относно системата за „лизинг срещу данък“:
„На вниманието на Комисията бе представена информация, че редица мерки изглежда се прилагат за намаляване на разходите за закупуване на кораби от испански корабостроителници. По-специално Комисията получи информация, че са налице следните мерки:
…
3.
Система „лизинг срещу данък“, с която построените в Испания кораби могат да бъдат използвани за намаляване на данъците посредством дружества със специално предназначение. Изглежда приходите от тази комбинация се прехвърлят към собственика на кораба посредством по-ниска цена или намаляване на разходите за лизинга. Испания би ли могла да предостави цялата значима информация, която да позволи оценяване на този въпрос.“
(99)
Според PYMAR това писмо сочи, че Комисията разполага с информация и е наясно с наличието на система „лизинг срещу данък“ и е провела разследване на въпроса през 2001 г., като не е предприела действия, което е създало оправдани правни очаквания, че испанската мярка не представлява помощ.
4.9.2.4. Решението от 2004 г. относно нидерландското уведомление
(100)
На 9 септември 2002 г. нидерландските органи са изпратили уведомление за „приравняване на помощи“, което има за цел да осигури на нидерландските корабостроителници приравняване с помощ, която се предполага, че е предоставена от Испания (60). В края на официалното разследване (61) Комисията стигна до заключение в окончателното си решение (62), че „испанските органи изрично са отрекли, че помощта ще бъде приведена в действие“ и тя не разполага с „достатъчно доказателства за предполагаемата испанска помощ“ (63), като обявява помощта, за която е изпратено уведомление, за несъвместима с вътрешния пазар.
(101)
Според PYMAR тъй като STL е в сила от 2002 г., преди Нидерландия да изпрати уведомление за помощта, решението на Комисията от 2004 г. би създало оправдани правни очаквания, че системата STL не представлява помощ.
4.9.2.5. Решение от 2006 г. по дело относно френската GIE Fiscaux
(102)
Според PYMAR френската схема GIE Fiscaux е много сходна със системата STL. В резултат решението от 2006 г. по френския случай е създало оправдани правни очаквания сред операторите, че: 1) системата STL следва да се разглежда като съвместима с вътрешния пазар в рамките на глава 11 от Насоките за морския транспорт и 2) възстановяването на държавната помощ, превишаваща таваните, заложени в глава 11 от Насоките, не следва да бъде изискано предвид процедурните сходства на двата случая.
(103)
В допълнение PYMAR се позовава на редица решения на Комисията, при които сходството на дадена мярка с друга, която вече е одобрена от Комисията, е фактор, който обосновава оправданите правни очаквания на операторите. По-специално PYMAR припомня, че не е разпоредено възстановяване в случаи (64) като чуждестранни доходи (Ирландия), международни операции по финансиране (Нидерландия), координационни центрове и финансови предприятия (Люксембург), координационни центрове във Vizcaya (Испания), центрове за контрол и координация (Германия), централни корпоративни хазни и седалища и логистични центрове (Франция), данъчен режим за US Foreign Sales Corporations (Белгия) и отговарящи на условията дружества в Гибралтар (Обединено кралство), тъй като тези схеми за сходни с белгийските схеми за координационни центрове, които вече са получили одобрението на Комисията.
4.9.2.6. Писмо от 2009 г., изпратено от комисар Крус
(104)
В отговор на писмо от норвежките органи, които подавате жалба срещу предполагаема дискриминация срещу норвежките корабостроителници във връзка с испанската система „лизинг срещу данък“, комисар Крус отговаря, че ГД „Конкуренция“: „[вече е] разследвала въпроса“ и по нейно искане Испания е представила публична обосновка под формата на отговор на данъчната администрация на въпрос от данъкоплатец (65) - данъчно решение, с което потвърждава, че мярката не е ограничена до испанските корабостроителници и може да се използва за придобиването на кораби, произведени в други държави членки. В писмото се стига до заключението, че с оглед на това разяснение се приема, че не са необходими допълнителни действия.
(105)
Според PYMAR на 2 април 2009 г. норвежки собственик на кораб е споделил съдържанието на писмото на комисар Крус с испанска корабостроителница, с която е бил ангажиран в операции със STL. PYMAR също така е представил писмо от 13 септември 2012 г. от Gerencia del Sector de la Construcción Naval (GSN) (66), в което се свидетелства, че през 2009 г. е имало информация за съдържанието на писмото на комисар Крус и тя е споделена със субекти, ангажирани в операциите със STL, и с PYMAR по време на редовните им срещи.
4.9.2.7. Време между жалбата и откриването на процедурата
(106)
Според PYMAR са изминали девет години от момента, в който Комисията се е запознала със схемата през декември 2001 г./ началото на схемата през 2002 г. (пет години след първите жалби, получени от Комисията през 2006 г.), и откриването на процедурата през юни 2011 г. Времето на бездействие от страна на Комисията потвърждава предположението, че не са били налице достатъчно елементи за предприемане на действия.
4.9.2.8. Добросъвестен икономически оператор не би бил способен да предвиди възможното наличие на държавна помощ в комбинацията от няколко мерки
(107)
Според PYMAR и други трети страни за първи път Комисията счита, че съвместното прилагане на няколко мерки представлява държавна помощ - нещо, което добросъвестните оператори не биха могли да предвидят.
4.9.2.9. Изявленията относно методите за амортизация в известие на Комисията относно данъчно облагане на дружества
(108)
PYMAR твърди, че съгласно член 13 от известие на Комисията относно данъчно облагане на дружества мерките от чисто техническо естество, като правилата за амортизация, не представляват държавна помощ. На тази основа операторите обосновано са считали, че мерките за ранна амортизация не представляват държавна помощ.
4.9.3. Последствия от възстановяването
(109)
От момента, в който Комисията се е запознала с наличието на STL, действията ѝ и изминалото време са създали оправдани правни очаквания, че не е налице помощ и следователно помощта, отпусната за вече извършените операции не би трябвало да се възстанови. Следователно Комисията следва да се въздържа от разпореждане на възстановяването на помощта за всички операции.
(110)
По сходен начин в писмото си комисар Крус от 2009 г. потвърди, че схемата е била анализирана от Комисията. Всички страни, ангажирани в операциите „лизинг срещу данък“ (корабоплавателни предприятия, ОИИ, банки и посредници и др.) вероятно са имали оправдани правни очаквания, че Комисията щеше да открие помощ в системата и поради липсата на планове за допълнителни разследвания, не е налице помощ.
(111)
PYMAR също се позовава на решения, в които Комисията признава, че действията на институциите на ЕС (Съд, Комисия и др.) вероятно са породили оправдани правни очаквания, че отпуснатата в миналото помощ не би следвало да се възстановява, което би попречило на Комисията да разпореди възстановяване, включително и за помощта, отпусната преди действията, които са породили оправдани правни очаквания. Позовават се на решения по испанския случай с репутацията, белгийския случай с координационни центрове, австрийския случай с отстъпка от енергиен данък и италиански случай за помощ на големи предприятия в затруднено положение (67).
4.9.4. Договорни клаузи
(112)
Испанските органи и PYMAR заявяват, че всякаква помощ, идентифицирана от Комисията в полза на корабоплавателни предприятия или ОИИ и инвеститори, във всеки случай би засегнала корабостроителници, които биха получили искове за възстановяване на ОИИ или на техните инвеститори, или инвестиционни дружества посредством договорни отношения между различните участници в операциите със STL. В действителност според PYMAR някои клаузи от договорите задължават корабостроителниците да компенсират инвеститорите и корабоплавателните предприятия, и по-специално при изменение на законодателството - включително и на данъчното законодателство, - което засяга операцията.
5. ОЦЕНКА
5.1. ПРОЦЕДУРА
(113)
Комисията счита, че процедурата, която следва, не е нарушила правата на Испания на защита, нито правото на изслушване на трета страна. Напротив, решението за откриване на официална процедура е първоначалната официална стъпка, която Комисията трябва да предприеме в съответствие с Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (68) (наричан по-долу „Регламент (ЕО) № 659/1999“), ако след предварителното разследване има съмнения относно съвместимостта на мярката за държавна помощ с вътрешния пазар (член 13 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999). Целта на решението за откриване на процедура е именно обобщение на значимите фактологически и юридически въпроси, изготвяне на първоначална оценка на естеството на мярката за помощ, излагане на съмненията относно съвместимостта с вътрешния пазар и призив към засегнатата държава членка и други заинтересовани страни да представят мненията си (член 6 от Регламент (ЕО) № 659/1999).
(114)
Въпреки това Комисията не е открила официална процедура по разследване по отношение на ускорената амортизация на отдадени на лизинг активи (член 115, параграф 6 от TRLIS), тъй като е посочила, че ако мярката представлява държавна помощ, във всеки случай може да се разглежда като съществуваща помощ. Не е изразила съмнения относно системата за данък върху тонажа, доколкото Комисията е получила уведомление за нея и дала разрешението си (членове 124-128 от TRLIS), тъй като тази мярка също е разглеждана като съществуваща помощ. Тези две мерки са споменати и описани в Решение C(2011) 4494 окончателен, единствено защото са важни елементи от STL и са свързани с мерките, които са обект на официална процедура по разследване (член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS, както и член 50, параграф 3 от RIS и прилагането на системата за данък върху тонажа по отношение на нетранспортни дейности).
(115)
Комисията счита, че член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS, както и член 50, параграф 3 от RIS и прилагането на системата за данък върху тонажа по отношение на нетранспортни дейности могат да бъдат отделени от другите мерки, посочени в предходното съображение (т.е. член 115, параграф 6 от TRLIS и членове 124-128 от TRLIS) и не представляват съществуваща помощ съгласно член 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 659/1999, тъй като тези мерки са въведени през 2002 г. и 2003 г., след присъединяването на Испания към ЕС, и са приведени в действие без предварителното уведомяване на Комисията. Следователно Комисията правилно е следвала процедурата, приложима по отношение на неправомерна помощ (член 1, буква е), член 13 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999) по отношение на тези мерки.
5.2. ОЦЕНКА НА STL КАТО СИСТЕМА/ ОЦЕНКА НА ОТДЕЛНИТЕ МЕРКИ
(116)
Фактът, че системата STL се състои от различни мерки, като не всички от тях са предвидени в испанското данъчно законодателство, не е достатъчен, за да попречи на Комисията да ги опише и оцени като система. В действителност, както бе обяснено в Решение C(2011) 4494 окончателен, Комисията счита, че различните данъчни мерки, използвани в операциите със STL, са взаимосвързани de jure или de facto. De jure дискреционното прилагане на ранната амортизация на отдадените на лизинг активи (член 115, параграф 11 от TRLIS) отговаря на ранно прилагане на ускорена амортизация на отдадени на лизинг активи (член 115, параграф 6 от TRLIS). По същия начин с член 50, параграф 3 от RIS се създава специална процедура, приложима в контекста на системата за данък върху тонажа. De jure член 50, параграф 3 от RIS засяга единствено плавателни съдове, които отговарят на условията за системата за данък върху тонажа, и договори за лизинг, одобрени от данъчната администрация. De facto договорите за лизинг се разглеждат като одобрени от данъчната администрация единствено в контекста на одобренията, дадени за ранна амортизация на отдадени на лизинг активи. De jure ранната амортизация може да се разглежда за широк кръг активи, евентуални придобити посредством договор за лизинг. Въпреки това условията за ранна амортизация подлежат на тълкуване и de facto се приема, че са изпълнение - и са дадени одобрение, само по отношение на плавателни съдове, допустими за системата за данък върху тонажа.
(117)
В допълнение Комисията отбелязва, че две от трите основни мерки, включени в STL (дискреционно прилагане на ранната амортизация и правилата за допустимост за системата за данък върху тонажа) са влезли в сила на една и съща дата (1 януари 2002 г.) съгласно един и същи закон.
(118)
Комисията също отбелязва, че при обсъждане на оправданите правни очаквания и равното третиране, едни и същи трети страни, които възразиха срещу всеобхватния подход на Комисията, представят системата STL като много сходна с френската схема GIE Fiscaux. Фактът, че всичките характеристики на френската мярка бяха включени в една правна разпоредба, непременно означава всеобхватна оценка. В това отношение фактът, че различните елементи на STL са разпръснати в различни правни разпоредби, които са свързани de facto - като такива, - предполага различен подход.
(119)
Поради тези причини Комисията счита, че е необходимо да опише испанския „лизинг срещу данък“ като система от взаимосвързани данъчни мерки и да оцени тяхното въздействие в реципрочен контекст, като вземе предвид по-специално взаимоотношения, de facto въведени или одобрени от държавата.
(120)
Във всеки случай Комисията не разчита единствено на всеобхватния подход. Наред с всеобхватния подход Комисията анализира отделните мерки, които съставляват STL. Комисията счита, че двата подхода се допълват и водят до последователни заключения. Индивидуалната оценка е необходима с цел определяне коя част от икономическите предимства, които се осигуряват от системата STL, е в резултат на общите мерки и коя е от селективни мерки. Индивидуалната оценка също позволява на Комисията да определи при необходимост коя част от помощта е съвместима с вътрешния пазар и коя част следва да бъде възстановена.
(121)
Двойният подход, вече приложен в Решение C(2011) 4494 окончателен, позволява на Комисията да определи референтна система за всяка от отделните мерки и за системата STL като цяло с цел идентифициране на селективни предимства, които представляват държавна помощ. По отношение на всяка операция със STL съпоставителният анализ, спрямо който ще бъде оценено наличието на помощ, е самата операция със същите договорни разпоредби, но извършена, без мерките да бъдат идентифицирани като държавна помощ. В това отношение алтернативна операция с действително различни мерки - както договорни, така и финансови - не би представлявала подходящ съпоставителен анализ.
(122)
Икономическите оператори имат свободата да структурират операциите си за финансиране на активи съгласно своето желание и да използват за целта общи данъчни мерки, които сметнат за най-подходящи. Въпреки това тъй като тези операции водят до прилагането на селективни данъчни мерки, които подлежат на контрол върху държавната помощ, замесените в тези сделки предприятия са потенциални получатели на държавна помощ. От една страна фактът, че няколко сектори или категории предприятия са идентифицирани като потенциални получатели, не е индикация, че системата STL е обща мярка (69). От друга страна, фактът, че системата се използва за финансиране на придобиването, беърбоут чартъра и препродажбата на мореплавателни съдове, може да бъде ясен знам, че мярката е селективна от секторна гледна точка.
5.3. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(123)
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС „всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(124)
Правилата за държавна помощ се прилагат единствено по отношение на помощ, предоставена на предприятия, които участват в икономически дейности. Освен това критериите, заложени в член 107, параграф 1, са кумулативни. Следователно подлежащите на оценка мерки представляват държавна помощ по смисъла на Договора, ако са изпълнени всички горепосочени условия. Най-общо финансовата помощ следва:
-
да бъде предоставена от държавата или чрез държавни ресурси,
-
да поставя в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки,
-
да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията и
-
да засяга търговията между държавите членки.
(125)
Комисията извърши оценка на две различни равнища:
-
На равнището на отделните разглеждани мерки, при които Комисията разглежда дали всяка отделна мярка представлява държавна помощ, независимо от използването ѝ в STL.
-
На равнището на системата STL като цяло: както бе посочено, STL разчита на комбинация от тези мерки, които de jure или de facto са взаимосвързани.
5.3.1. Предприятия по смисъла на член 107 от ДФЕС
(126)
Комисията счита, че всички страни, ангажирани в операции със STL, са предприятия по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, тъй като техните дейности се състоят в предлагане на стоки и услуги на пазар (70), като Испания (71) или трета страна не е оспорила това. По-точно корабостроителниците предлагат новопостроени плавателни съдове или строителни, ремонтни или възстановителни услуги; предприятията за лизинг предлагат инструменти за финансиране; ОИИ чартират или продават плавателни съдове; инвеститорите предлагат стоки и услуги на широк кръг пазари, освен ако не са лица, които не извършват стопанска дейност, като в този случай не попадат в обхвата на настоящото решение; корабоплавателните предприятия предлагат услуги за морски транспорт; организиращите банки предлагат услуги по посредничество и финансиране, а другите посредници предлагат услуги по посредничество или консултация.
5.3.2. Наличие на селективно предимство
(127)
Според установената съдебна практика: „Член 107, параграф 1 от Договора изисква да се определи дали съгласно определена задължителна схема дадена държавна мярка поставя в по-благоприятно положение „определени предприятия или производството на някои стоки“ в сравнение с други, които с огледа на целта на въпросната схема са в съпоставима правна или фактическа ситуация. В такъв случай разглежданата мярка изпълнява условията за селективност (72).“
5.3.2.1. Ускорена амортизация (член 115, параграф 6 от TRLIS) - мярка 1
(128)
В Решение C(2011) 4494 окончателен Комисията заяви, че ако мярката представлява помощ, то тя би била съществуваща помощ и не извърши оценка. В резултат на официалното разследване сега Комисията стигна до заключението, че разгледана в изолация, тази мярка не представлява държавна помощ, тъй като не поставя в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки. Комисията отбелязва, че мярката се прилага по отношение на всички дружества, които подлежат на подоходен данък в Испания, без това да ограничава техния сектор или дейност, място на учредяване, размер, правен статут или местоположение на активите. Прилага се също без изключение по отношение на всички стоки, които подлежат на амортизация.
(129)
Освен това ограничението до отдаваните на лизинг активи не представлява елемент на селективност, тъй като придобиването на такива активи може да бъде финансирано чрез договори за финансов лизинг, които са общодостъпни за предприятия от всички сектори и с всякакви размери. Няма индикация, че получателите на мерките са de facto концентрирани в определени сектори или видове производство. Статистическите данни, предоставени от Испания във връзка с прилагането на член 115 от TRLIS от испанските данъкоплатци (вж. графиките по-долу), потвърждават, че финансовият лизинг се използва от предприятия, които има широк кръг облагаеми приходи (45 % от деклариралите, че прилагат член 115, печелят под 1 милион EUR, а 70 % - под 3 милиона EUR) (вж. графиката отляво). Абсолютният размер на данъчното предимство, което може да се получи от приспадането на допълнителни разходи (73) съгласно член 115 от TRLIS, също варира според приходите на данъкоплатеца (вж. графиката отдясно).
Източник: Министерство на икономиката и финансите
(130)
Испанските органи също потвърдиха, че договорите за лизинг и член 115 от TRLIS могат да се използват по отношение на активи, изградени (или произхождащи) в други държави членки. Най-накрая, Комисията отбелязва, че условията за прилагането на член 115, параграф 6 от TRLIS са ясни, обективни и неутрални и не е необходимо предварително одобрение за прилагането му. Следователно данъчната администрация няма правомощията да одобрява или отхвърля по свое усмотрение прилагането на тази мярка (74).
(131)
Следователно Комисията е стигнала до заключението, че ускорената амортизация на отдадените на лизинг активи (член 115, параграф 6 от TRLIS) като такава не осигурява селективно предимство на ОИИ при операциите със STL.
5.3.2.2. Дискреционно прилагане на ранната амортизация (член 115, параграф 11 от TRLIS, член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS) - мярка 2
(132)
Правилото относно амортизацията в испанското данъчно законодателство (член 11 от TRLIS) най-общо предвиждат разходите за даден актив да бъдат разпределени през целия му икономически живот - следователно от момента на използването му за икономическа дейност. В съответствие с член 115, параграф 6 от TRLIS ускорената амортизация на отдадените на лизинг активи следва да вземе предвид датата, на която активът е влязъл в експлоатация. Тъй като позволява ускорената амортизация да започне преди началото на използването на актива, член 115, параграф 11 от TRLIS предоставя икономическо предимство.
(133)
Тази възможност е изключение от общото правило, заложено в член 115, параграф 6, и подлежи на дискреционно одобрение от испанските органи; следователно тази мярка на пръв поглед е селективна. Противно на твърденията на Испания и на някои трети страни критериите за предоставяне на одобрение не са ясни и обективни и дори и да са били ясни и обективни, това не би било достатъчно за изключване на селективното им естество (75). Комисията отбелязва, че критериите, заложени в член 115, параграф 11 от TRLIS, са неясни и е необходимо тълкуване от страна на данъчната администрация, което не е обнародвано в административни правила или разяснения в тази връзка. Дискреционното прилагане на ранната амортизация въз основа на неясни критерии въвежда селективност в системата STL, дори и дискреционните правомощия да не са упражнявани по произволен начин (76). В допълнение Комисията отбелязва, че Испания не е обяснила по убедителен начин защо всичките условия, наложени от член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS са достатъчни, за да се избегне злоупотреба. Например специфичните характеристики на икономическата употреба на актива (77) трябва да бъдат доказани както и липсата на въздействие върху облагаемата сума, която произтича от употребата на актива или прехвърлянето на собствеността (78). Не е представена обосновка за тези ограничения, които въвеждат допълнителни елементи на селективност. Също така Испания не е доказала защо е необходимо предварително одобрение. Гарантирането на реалността на операция по лизинг например изглежда толкова важно за осигуряване на обичайното приспадане на разходите за лизинг/ амортизация на актива или прилагане на ускорена амортизация, колкото е за ранното прилагане на тази амортизация. Въпреки това първите мерките не подлежат на предварително одобрение и по отношение на тези мерките изглежда е достатъчно да се представи последваща верификация на ясните и обективните критерии, приложими по отношение на ранната амортизация на отдадените на лизинг активи.
(134)
В Решение C(2011) 4494 окончателен според Комисията испанските органи са потвърдили по време на среща, че въз основа на даденото одобрение условията в член 115, параграф 11 от TRLIS са считат за изпълнени само при придобивания на плавателни съдове, които са преминали от обичаен режим на корпоративно облагане към система на данък върху тонажа (79), и последващото прехвърляне на собственост на плавателния съд към корабоплавателно предприятие посредством упражняването на опция в контекста на беърбоут чартър. Испания отрече (80) съществуването на такава обосновка, но призна за затруднения при тълкуването (81). Комисията отбелязва, че липсват доказателства, чрез които да се установи, че одобренията за прилагането на ранната амортизация са предоставени при други обстоятелства (82).
(135)
Въз основа на примера, цитиран от испанските органи, изглежда исканията за ранна амортизация, подадени от ОИИ пред данъчната администрация, описват подробно цялостната организация на STL и представят всички значими договори (по-специално договор за корабостроене, договор за лизинг, беърбоут чартър, договори с опция, споразумение за поемане или освобождаване на дълг). Според Испания тези елементи са необходими за проверка на съобразността с условията, заложени в член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS, както и член 49 от RIS.
(136)
Въпреки това Комисията отбелязва, че процедурата, заложена в правилата за прилагане (83), предоставя значими дискреционни правомощия на данъчната администрация по отношение на тълкуването на правните разпоредби и евентуалното налагане на допълнителни условия. По-специално администрацията има правото да поиска допълнителна информация, която може да счете за необходима за оценката (84). В това отношение Комисията също отбелязва, че при някои от цитираните примери искания, подадени от заявителите, също са включени допълнителни приложения, които не са необходими за доказване на съобразността с условията, заложени в член 115, параграф 11 от TRLIS и член 49 от RIS: 1) подробно изчисление на общите данъчни предимства и на това как те ще бъдат разпределени между корабоплавателното предприятие, от една страна, и ОИИ или неговите инвеститори, от друга страна, и 2) обосновка на корабостроителница, в която са посочени икономическите и социалните ползи, очаквани от договора за корабостроене. Според някои жалбоподатели тези документи са поискани от данъчната администрация в контекста на процеса на одобрение. Според Испания тези елементи са предоставени от заявителите (ОИИ) по тяхна инициатива. Тези документи сочат по-специално, че е взета предвид важността на договора за корабостроене за испанската икономика, както и цялостното данъчно предимство, осигурено от операцията със STL.
(137)
Комисията стигна до заключението, че процедурата за задължително предварително одобрение, необходимото тълкуване на неявните условия на член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS, както и член 49 от RIS, и възможността данъчната администрация да поиска допълнителен документ или информация са ясно доказателство, че данъчната администрация се ползва с широки дискреционни правомощия при упражняването на задачата си по одобрение на операциите със STL.
(138)
Както бе посочено в Известие на Комисията относно прилагането на правилата за държавни помощи по отношение на мерките за пряко данъчно облагане на дружества (наричано по-долу Известие относно фискална помощ“) (85), Съдът признава, че третирането на икономически субекти на дискреционна основа може да означава, че индивидуалното прилагане на обща мярка има характеристиките на селективна мярка, и по-специално когато упражняване на дискреционно правомощие превишава простото управление на данъчните приходи чрез позоваване на обективни критерии (86) (87).
(139)
Следователно Комисията счита, че дискреционното прилагане на ранната амортизация на отдадените на лизинг активи чрез прилагането на член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS, както и член 49 от RIS предоставя селективно предимство на ОИИ, които са ангажирани в операциите със STL и на техните инвеститори.
5.3.2.3. Данъчна прозрачност на обединенията по икономически интерес (член 48 от TRLIS) - мярка 3
(140)
Комисията счита, че статутът на данъчна прозрачност на ОИИ, предвиден в член 48 и член 49 от TRLIS, просто позволява на различните оператори да се присъединят и да финансират инвестиция или да извършват икономическа дейност. Впоследствие тази мярка не осигурява селективно предимство на ОИИ или на техни членове.
5.3.2.4. Системата за данък върху тонажа (членове 124-128 от TRLIS) - мярка 4
(141)
Както бе посочено в раздел (31) по-горе, системата за данък върху тонажа представлява схема за съществуваща помощ, одобрена с Решение на Комисията C(2002) 582 окончателен от 27 февруари 2002 г. Включва правилата по член 125, параграф 2 от TRLIS относно третирането на скритите данъчни задължения и прираста на капитала в контекста на преминаване към системата за данък върху тонажа на използвани или втора употреба активи, които преди това са попадали в обхвата на общата данъчна система.
(142)
В действителност, както бе посочено в съображение (18) по-горе, при обичайните обстоятелства - т.е. когато дадено дружество остане в обхвата на общата система за корпоративно данъчно облагане, вместо да премине към системата за данък върху тонажа - данъчното предимство в резултат на ранната или укорената амортизация на активи през първите години (повишени скрити данъчни задължения) се неутрализира до голяма степен през следващите години (намалени скрити данъчни задължения) или при продажбата, или демонтирането на актива (данъчно облагане на прираста на капитала). През целия период този процес води до отсрочване на плащането на определени данъчни суми. Тъй като платеният по системата за данък върху тонажа данък не зависи от разликата между приходи и разходи, преминаването към системата за данък върху тонажа в средата на периода означава, че скритите данъчни задължения остават неуредени.
(143)
При сравнение с евентуалните събития в контекста на общата данъчна система, отсрочването при системата за данък върху тонажа на сетълмента на скрити данъчни задължения, както е предвидено в член 125, параграф 2 от TRLIS, предоставя допълнително селективно икономическо предимство на дружествата, които преминават към системата за данък върху тонажа, за разлика от тези, които остава в рамките на общата данъчна система.
(144)
Както е обяснено по-долу в раздел 5.4., одобрената от Комисията система за данък върху тонажа не обхваща данъчното третиране на приходите от беърбоут чартър, което следователно представлява нова помощ, а не съществуваща такава.
5.3.2.5. Член 50, параграф 3 от RIS - мярка 5
(145)
В сравнение с одобрението като част от схемата за данък върху тонажа, за която е изпратено уведомление, член 50, параграф 3 от RIS предоставя и допълнително предимство: чрез изключение от обичайното прилагане на член 125, параграф 2 от TRLIS, мореплавателните съдове, които обикновено се разглеждат като използвани или втора употреба, се приемат за нови при преминаване към системата за данък върху тонажа. Следователно сетълментът на скритите данъчни задължения - обичайно отсрочен до продажбата или демонтирането на актива съгласно член 125, параграф 2 от TRLIS - се отменя безвъзвратно. Тази отмяна представлява икономическо предимство.
(146)
Икономическото предимство, осигурено от член 50, параграф 3 от RIS, е селективно, тъй като не е налице за всички активи. Не е предоставено даже и за всички плавателни съдове, които попадат в обхвата на схемата за данък върху тонажа и член 125, параграф 2 от TRLIS. Всъщност това предимство е налице само при условие че плавателният съд е придобит посредством договор за финансов лизинг, който вече е одобрен от данъчната администрация. Както бе посочено, испанските органи потвърдиха, че данъчната администрация счита, че това условие действително е изпълнено, ако договорът за финансов лизинг е одобрен в контекста на прилагането на ранна амортизация съгласно член 115, параграф 11 от TRLIS. Нито Испания, нито дадена трета страна не се е позовала на други обстоятелства, които биха позволили на договор за лизинг, който да бъде предварително одобрен от данъчната администрация. Както е посочено в раздел (134) по-горе, тези одобрения са предоставени в контекста на значителни дискреционни правомощия, упражнявани от данъчната администрация, и единствено във връзка с новопостроени мореплавателни съдове.
(147)
Противно на аргументите, представени от Испания и определени трети страни, член 50, параграф 3 от RIS не просто осигурява разяснение на специалната процедура, за която е изпратено уведомление, или на концепцията „употребяван плавателен съд“. Като приема, че отдадения на лизинг плавателен съд е нов към датата на упражняване на кол опцията от лизингополучателя, при условие че договорът за лизинг вече е одобрен от данъчната администрация, се отклонява от специалната процедура (88), заложена в член 125, параграф 2 от TRLIS. Тази селективност въвежда допълнително предимство чрез предотвратяване на последващ прираст на капитала.
(148)
Комисията счита, че предоставянето на допълнително селективно предимство - чрез позоваване на общата данъчна схема или дори чрез препратка към обичайното прилагане на алтернативната система за данък върху тонажа и член 125, параграф 2 от TRLIS съгласно разрешението от Комисията - не може да бъде обосновано чрез естеството и общата схема на испанската данъчна система.
(149)
В действителност Комисията е разрешила член 125, параграф 2 от TRLIS като специална процедура, която е предназначена да предотврати злоупотреба с член 125, параграф 1, т.е. да попречи на операторите да прехвърлят използвани и свръхамортизирани плавателни съдове към системата за данък върху тонажа с единствената цел продажбата им със значителен прираст на капитала, който би бил освободен от облагане по схемата за данък върху тонажа. Комисията отбелязва, че в това отношение операциите със STL включват ОИИ, които взимат на лизинг един единствен плавателен съд, който за кратко е и тяхна собственост, но самите те не са експлоатирали, и преминаването им към схемата за данък върху тонажа за много кратък период от време, необходим за упражняване на опцията на договора за лизинг, и прехвърлянето на собствеността на единствения им плавателен съд към корабоплавателно предприятие. Тези операции изглежда не отговарят на целите на системата за данък върху тонажа, както е предвидена в Насоките за морския транспорт.
(150)
Впоследствие Комисията не е съгласна, че е логично даден плавателен съд да се разглежда като „нов“ към датата, на която се упражнява опцията, тъй като никой преди лизингодателя не го е използвал или понеже упражняването на опцията е било договорено преди подписването на договора за лизинг.
(151)
По отношение на първата част от този аргумент Комисията отбелязва, че правилото за изкуствено отделяне също се прилага по отношение на плавателните съдове, прехвърлени от оператор от обичайната данъчна система към системата за данък върху тонажа; т.е. без промяна в собствеността и без използването му от трета страна.
(152)
По отношение на втората част фактът, че опцията вече е договорена, няма нищо общо с определянето на това дали плавателният съд е нов. Комисията не е получила обяснение по отношение на това защо такъв плавателен съд следва да се разглежда като нов към датата на упражняване на опцията, независимо от това кой е собственикът. Също така не е получила убедително обяснение защо тази хипотеза не би била разумна, ако договорът за лизинг вече е одобрен от данъчната администрация.
(153)
В това отношение Комисията отбелязва, че прирастът на капитала не би бил освободен, ако член 50, параграф 3 от RIS единствено разяснява, че отдадените на лизинг плавателни съдове се разглеждат като нови на датата на подписване на договора за лизинг, без да се взема предвид датата на упражняване на опцията. В този случай ОИИ следва да се разглежда като собственик на плавателния съд преди преминаването му към системата за данък върху тонажа, плавателният съд би се разглеждал като употребяван или втора употреба при влизане в системата за данък върху тонажа и член 125, параграф 2 от TRLIS би се прилагал, което води до отсрочването на сетълмента на скритите данъчни задължения или облагането на прираста на капитала при продажбата или демонтирането на плавателния съд.
(154)
Следователно Комисията счита, че член 50, параграф 3 от RIS предоставя селективно предимство на предприятия, които придобиват плавателни съдове чрез договори за финансов лизинг, които вече са одобрени от данъчната администрация, и по-специално ОИИ или техни инвеститори, ангажирани в операциите със STL.
5.3.2.6. Селективно предимство в резултат на STL като цяло. Получатели на предимството
(155)
Размерът на икономическото предимство от STL като цяло отговаря на предимството, което ОИИ не биха получили при същата операция по финансиране от прилагането единствено на общите мерки. На практика това предимство отговаря на сбора на предимствата, извлечени от ОИИ чрез прилагане на горепосочените селективни мерки, а именно:
-
спестените лихви върху сумите на данъчните плащания, отсрочени посредством ранната амортизация (член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS);
-
размерът на избегнатите данъци или спестените лихви върху отсрочения данък посредством схемата за данък върху тонажа (член 128 от TRLIS), при условие че ОИИ не отговаря на условията на схемата за данък върху тонажа;
-
размерът на избегнатите данъци върху прираста на капитала от продажбата на плавателния съд посредством член 50, параграф 3 от RIS.
(156)
Като се разглежда STL като цяло, предимството е селективно, тъй като подлежи на дискреционни правомощия, предоставени на данъчната администрация чрез процедурата на задължителното предварително одобрение на и неточното формулиране на условията, приложими по отношение на ранната амортизация. Тъй като други мерки, приложими по отношение на дейностите в сферата на морския транспорт, които са допустими по Насоките за морския транспорт - и по-специално член 50, параграф 3 от TRLIS, - зависят от това предварително одобрение, цялата система STL е селективна. В резултат на това данъчната администрация одобрява единствено операции със STL за финансирането на мореплавателни съдове (браншова селективност). Както бе потвърдено от статистическите данни, предоставени от Испания, всичките 273 операции със STL, организирани до юни 2010 г., засягат мореплавателни кораби.
(157)
В това отношение фактът, че всички корабоплавателни предприятия, включително и предприятията, установени в други държави членки, евентуално имат достъп до операции за финансиране със STL, не променя заключението, че схемата поставя в по-благоприятни условия определени дейности, а именно придобиването на мореплавателни съдове посредством договори за лизинг, и по-специално с оглед на техния беърбоут чартър и последваща препродажба.
(158)
Европейски корабостроителници са подали жалби относно няколко случая, при които не са получили достъп до финансиране на STL чрез испански банки.
(159)
В своето решение за откриване на официална процедура по разследване Комисията е представила наблюдението, че всички, с изключение на един от плавателните съдове, допуснати до STL, са построени от испански корабостроителници. Комисията изрази съмнения (89), че такъв резултат може обосновано да бъде обяснен в контекста на операциите, които са в резултат единствено от свободния избор на икономически оператори на свободния и конкурентния пазар.
(160)
Въпреки това при липсата на доказателства, че свързаните с придобиването на неиспански плавателни съдове заявления са били отхвърлени, Комисията не може да установи, че STL de facto е ограничена до придобиването на испански плавателни съдове. В допълнение Комисията отбелязва, че чрез известие със задължителен характер в отговор на въпрос на потенциален инвеститор от 1 декември 2008 г. испанската данъчна администрация изрично е потвърдила, че STL се прилага по отношение на кораби, построени в други държави - членки на ЕС (90). При тези обстоятелства Комисията стигна до заключението, че STL не води до допълнителен елемент на селективност в полза на испански корабостроителници и не е налице дискриминация въз основа на мястото на стопанска дейност на корабостроителницата.
(161)
Комисията счита, че предимството е предоставено на ОИИ и - поради прозрачността - на неговите инвеститори. В действителност ОИИ е правния субект, който прилага всички данъчни мерки, и, когато е приложимо, подава искания за одобрения към данъчната администрация. Например, няма възражения, че исканията за прилагането на ранна амортизация или данък върху тонажа са подадени от страна на ОИИ. От данъчна гледна точка ОИИ е прозрачен по отношение на данъците субект и облагаемите му приходи или подлежащи на приспадане разходи се прехвърлят към инвеститорите.
(162)
При операция със STL при икономически условия значителна част от данъчното облекчение, получено от ОИИ, се прехвърля на корабоплавателното предприятие посредством отстъпка от цената. Приложените към определени досиета приложения за искания от страна на ОИИ на предварително одобрение за ранна амортизация (вж. съображение (176) по-долу) потвърждават, че операторите, ангажирани в операциите със STL, считат, че данъчните облекчения от операцията са разпределени между ОИИ или техните инвеститори и корабоплавателните предприятия. Въпреки това въпросът с приписването на държавата на това предимство ще бъде разгледан в следващия раздел.
(163)
Макар другите участници в сделките със STL, като корабостроителници, предприятия за лизинг и други посредници, да се възползват от непрякото въздействие на това предимство, Комисията счита, че предимството, което е първоначално предоставено на ОИИ и техните инвеститори, не се прехвърля на горните.
5.3.3. Прехвърляне на държавни ресурси и приписване на държавата
Държавни ресурси
(164)
Селективните предимства за ОИИ и техните членове, идентифицирани в мерки 2, 4 и 5 по-горе (вж. раздели (131), (140) и (143)), произтичат от прилагането на разпоредби на данъчното законодателство.
(165)
При всяка от сделките със STL използването на държавни ресурси води до неплатена лихва върху данъчните отсрочки, които са в резултат на ранната амортизация на отдадените на лизинг активи, неплатен данък при липсата на сетълмент на скритите данъчни задължения, когато ОИИ преминава от система на обичайно корпоративно данъчно облагане към система на данък върху тонажа, и неплатен данък при липсата на данъчно облагане на прираста на капитала при прехвърляне на собствеността върху плавателния съд към корабоплавателното предприятие. Системата STL като цяло включва окончателната загуба на данъчен приход, равна на използването на държавни ресурси под формата на фискални разходи и неплатена лихва.
(166)
В контекста на операциите със STL държавата първоначално прехвърля свои ресурси към ОИИ посредством финансирането на селективните предимства. Впоследствие чрез данъчна прозрачност ОИИ прехвърля държавните ресурси към своите инвеститори.
Приписване
(167)
Разглежданата мярка произтича от прилагането на испанското данъчно законодателство и данъчните одобрения, предоставени от испанската данъчна администрация за прилагането както на ранната амортизация, така и на схемата за данък върху тонажа. Тези одобрения са предоставени за прилагането на отделни мерки като ранната (ускорена) амортизация на плавателния съд, отдаден на лизинг от всяко ОИИ, или преминаването към данък върху тонажа на ОИИ. Освен това въз основа на примерите, цитирани от испанските органи, процесът на одобрение е неизбежен за операциите по финансиране.
(168)
Според жалбоподателите данъчната администрация би преразгледала и би се намесила при разпределянето на данъчните печалби между корабоплавателното предприятие, от една страна, и ОИИ и инвеститорите, от друга. Въз основа на цитираните от испанските органи примери изглежда в действителност исканията, подадени до данъчната администрация, за одобрение на ранната амортизация най-общо включват изчисление на данъчното предимство, произтичащо от структурата STL, и как това данъчно предимство се разпределя между корабоплавателното предприятие и инвеститорите в ОИИ, или във всеки случай съдържа необходимите елементи за извършване на това изчисление.
(169)
Въпреки това всички икономически последствия от предоставянето на данъчно предимство на ОИИ произтичат от комбинация от законни сделки между частни субекти. Приложимите правила не задължават ОИИ да прехвърля част от данъчното предимство на корабоплавателните предприятия и в още по-малка степен на корабостроителници или посредници. Наистина данъчната администрация се ползва с широка дискреция и в този контекст оценява икономическото въздействие на цялостната сделка, но това не е достатъчно, за да се установи, че именно испанските органи вземат решение за прехвърлянето на част от предимството към корабоплавателните предприятия или относно размера на това прехвърляне. Тази ситуация се различава от разглежданата при решенията относно Air Caraïbes или във френската GIE Fiscaux, при които е имало налице правно задължение за прехвърлянето от страна на инвеститорите на поне 60 % или две трети от предимството към потребителите, като френските органи са проверявали дали всяка сделка отговаря на това изискване.
(170)
Следователно селективното предимство е предоставено посредством държавни ресурси. Те изрично могат да бъдат приписани на испанската държава, тъй като са от полза на ОИИ и техните инвеститори. Все пак това не се отнася до предимствата, от които се ползват корабоплавателните предприятия, и a fortiori косвените предимства, които преминават към корабостроителниците и посредниците.
5.3.4. Нарушаване на конкуренцията и въздействие върху търговията
(171)
Най-накрая, това предимство заплашва да наруши конкуренцията и да окаже въздействие върху търговията между държавите членки. Когато предоставена от държава членка помощ укрепва положението на едно предприятие в сравнение с други предприятия, които се конкурират в областта на търговията в рамките на Съюза, тези предприятия трябва да се считат за засегнати от въпросната помощ (91). Достатъчно е получателят на помощта да се конкурира с други предприятия на пазари, отворени за конкуренция (92) и търговия между държавите членки.
(172)
При разглеждания случай инвеститорите, т.е. членовете на ОИИ, извършват дейност в различни сектори на икономиката, и по-специално в сектори, отворени за търговия в рамките на ЕС. В допълнение посредством операциите, които се ползват от STL, те извършват дейност чрез ОИИ на пазари за беърбоут чартър и придобиване и продажба на мореплавателни съдове, които са отворени за търговия в рамките на ЕС. Предимствата, които произтичат от STL, укрепват тяхната позиция на съответните пазари, като по този начин нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията.
(173)
Следователно икономическото предимство, получено от ОИИ и техните инвеститори, ползващи се от разглежданите мерки, вероятно оказва въздействие върху търговията между държавите членки и нарушава конкуренцията на вътрешния пазар.
5.4. СЪЩЕСТВУВАЩА ИЛИ НЕПРАВОМЕРНА ПОМОЩ
(174)
В член 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 659/1999 (93) са представени различни ситуации, при които дадена помощ се разглежда като съществуваща. Според изложенията, получени по разглеждания случай, съществуващата помощ би представлявала i) помощ, която е съществувала преди влизането в сила на Договора в Испания, или ii) помощ, която вече е одобрена от Комисията.
Данъкът върху тонажа представлява съществуваща помощ, но прилагането му по отношение на приходите от беърбоут чартър представлява нова помощ
(175)
Сред мерките, които са квалифицирани като държавна помощ (94), Комисията счита, че единствено данъчните разпоредби относно системата за данък върху тонажа (членове 124-128 от TRLIS, мярка 4) представляват схема за съществуваща държавна помощ, тъй като е одобрена от Комисията през 2002 г.
(176)
Въпреки това Комисията счита, че ОИИ, ангажирани в операции по „лизинг срещу данък“, не отговарят на всички условия за допустимост за испанската система за данък върху тонажа.
(177)
Комисията е разрешила испанския данък върху тонажа като съвместима помощ въз основа на Насоките за морския транспорт, които се прилагат единствено по отношение на предприятия, които действително извършват дейности в сферата на морския транспорт (95), било то чрез собствени плавателни съдове, или чартърни съдове. По изключение данъкът върху тонажа може да се прилага по отношение на дейности, които в Насоките се разглеждат като спомагателни или помощни за морския транспорт. Например при определени условия управлението на кораби, дейностите по драгиране или теглене могат да бъдат допустими за помощ (96). От друга страна чистата собственост на плавателен съд, неговото придобиване посредством финансов лизинг или наем, или чартър на трети страни, без да се поема пълна отговорност за експлоатацията на плавателния съд, не могат да се разглеждат като допустима дейност. Очевидно бенефициерът на системата за данък върху тонажа следва да извършва допустима транспортна дейност с допустим плавателен съд.
(178)
Истината е, че по изключение дейностите по беърбоут чартър вече са били одобрени от Комисията като част от определени схеми за данък върху тонажа, за които е представено уведомление, но само временно и при определени условия, свързани със свръхкапацитета (97). При тези условия централната дейност на разглежданите предприятия остава морският транспорт и приходите от дейности по беърбоут чартър могат да се разглеждат като помощни за централната дейност. Това толериране напълно отговаря на целите на Насоките за морския транспорт. „поддържане и подобряване на ноу-хау при морския транспорт и защита и насърчаване на заетостта сред европейските моряци“ и „принос към консолидирането на морския клъстър, установен в държавите членки, като междувременно се поддържа цялостния конкурентен флот на световните пазари“ (98).
(179)
В съответствие с Насоките за морския транспорт в Решение на Комисията C(2002) 582 окончателен от 27 февруари 2002 г., с което се одобрява испанската система за данък върху тонажа, се посочва, че единствено дейностите в сферата на морския транспорт са допустими за данък върху тонажа (99). В действителност раздел 2.4 Получатели предвижда: „Получателите на схемата за данък върху тонажа могат да бъдат предприятия от сектора на морския транспорт, учредени съгласно испанското законодателство, чиято дейност включва експлоатацията на собствени и чартърни кораби“ (наше подчертаване) и раздел 2.5. „Допустими дейности/ кораби“ предвижда: „Схемата за данък върху тонажа обхваща единствено прихода от мореплавателни кораби, които са експлоатирани при дейностите в сферата на морския транспорт. Предвидено е допустимите дейности да включват единствено морския транспорт.“ (наше подчертаване).
(180)
От формулировката на Решение на Комисията от 2002 г., прието въз основа на Насоките за морския транспорт, следва, че предприятията, идентифицирани като собственици на кораби съгласно испанското законодателство, се ползват от системата за данък върху тонажа, при условие че извършват допустими дейности в сферата на морския транспорт и са в границите му.
(181)
Комисията счита, че дейността, извършена от ОИИ, ангажирано в операции със STL, не може да се разглежда като транспортна дейност. При преминаване към системата за данък върху тонажа ОИИ взема на лизинг един плавателен съд от предприятие за лизинг и го чартира на трета страна, собственик на кораб, на база беърбоут. Ако третата страна, собственик на кораб, експлоатира плавателния съд с цел предоставяне на услуги в сферата на морския транспорт, може да бъде допустима за данък върху тонажа. Въпреки това ОИИ осигурява плавателния съд единствено на разположение на трета страна - корабоплавателно предприятие, което го експлоатира. Следователно ОИИ е посредник, който предоставя услуги за наем или лизинг, а не транспортни услуги.
(182)
ОИИ, ангажирано в операциите със STL, обикновено чартира единствения плавателен съд, който притежава или е взело на лизинг, което следователно представлява целия му флот. При тези обстоятелства ОИИ не поема риск или отговорност по отношение на техническото, екипажното или дори търговското управление на плавателния съд. То е просто посредник и приходите от беърбоут чартъра не могат да се разглеждат като придружаващи дейността в сферата на морския транспорт.
(183)
В допълнение ОИИ остава в рамките на системата за данък върху тонажа за кратък период, т.е. двете седмици, необходими за упражняване на опцията от договора за лизинг и за упражняване от страна на собственика на кораба на опцията, свързана с договора за чартър. Разрешаването на този вид дейности съгласно системата за данък върху тонажа изглежда не увеличава дълготрайно тонажа под флага и контрола на държавите от ЕИП. Поради същите причини ОИИ, ангажирани в операции със STL, изглежда не допринасят за обективното „поддържане … на морски ноу-хау и защитата … на заетостта за европейските моряци“ или „консолидирането на морския клъстър“.
(184)
В заключение одобрението, което произтича от решението от 2002 г., не означава, че дейността на предприятията, като ОИИ, ангажирани в STL, може да се разглежда като дейност в сферата на морския транспорт.
(185)
Следователно Комисията счита, че включването на предприятия като ОИИ, ангажирани в операции със STL (100), в схемата за данък върху тонажа води до предоставянето на нова помощ, било то чрез изчисляването на облагаемия приход като функция на оперативния тонаж, или възможността за отлагане на селтълмента на скритите данъчни задължения до продажбата или демонтирането на плавателния съд съгласно член 125, параграф 2 от TRLIS.
Другите мерки представляват нова помощ
(186)
Ранната амортизация на отдадените на лизинг активи (член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS както и член 49 от RIS, мярка 2) не представлява съществуваща помощ, тъй като е въведена през 2002 г., т.е. след присъединяването на Испания към ЕС през 1986 г., и така и не е било изпратено уведомление до Комисията за нея и не е била одобрена от последната. В допълнение въздействието от тази мярка може изрично да бъде отделено от въздействието на ускорената амортизация. Тази мярка представлява неправомерна помощ.
(187)
По сходен начин член 50, параграф 3 от RIS, който позволява освобождаването на прираста на капитала от плавателни съдове, придобити в контекста на вече одобрени договори за лизинг (мярка 5), влиза в сила през 2002 г. без предварителното уведомяване или разрешение от Комисията.
(188)
Комисията счита, че одобрението, предоставено през 2002 г., не обхваща мерките за прилагане, и по-специално член 50, параграф 3 от RIS, тъй като въвежда изключение от правилата за изкуствено отделяне, които се прилагат по отношение на плавателните съдове съгласно член 125, параграф 2 от TRLIS, което означава допълнително предимство. За това изключение е трябвало да бъде изпратено уведомление заедно с правните разпоредби, одобрени от Комисията, но то не е било изпратено.
(189)
Изглежда за прилагането на член 125, параграф 2 от TRLIS не е необходимо допълнително определение или разяснения. Обичайно би довело до данъчно облагане на прираста на капитала, реализиран от лизингодателя при прехвърлянето на плавателен съд на лизингополучателя (корабоплавателно предприятие). Ако Испания е счела, че е необходимо разяснение, това е трябвало да бъде представено при уведомлението.
(190)
Следователно мерките за прилагане, и по-специално член 50, параграф 3 от RIS, също представляват неправомерна помощ.
5.5. СЪВМЕСТИМОСТ С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР
(191)
Комисията стигна до заключението, че следните мерки представляват държавна помощ на индивидуална основа и в контекста на STL:
-
Ранна амортизация на активи, придобити посредством договор за финансов лизинг (член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS както и член 49 от RIS);
-
Схема за данък върху тонажа по отношение на допустимостта на дейностите по беърбоут чартър;
-
Член 50, параграф 3 от RIS.
(192)
По принцип държавната помощ, съгласно определението в член 107, параграф 1 от ДФЕС, е забранена. Въпреки това член 107, параграф 2 гласи, че определени видове помощ са съвместими, а член 107, параграф 3, че определени видове помощ или помощ за определени получатели може да бъде обявена за съвместима от Комисията. В зависимост от категорията получатели могат да се прилагат определени правила като Насоките за морския транспорт (101) или Рамка за държавната помощ за корабостроенето (102).
(193)
Нито испанските органи, нито трети страни, идентифицирани като получатели в настоящото решение, са се позовали на прилагането на друга разпоредба на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС или прилагането на друга рамка за държавни помощи, приета въз основа на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
5.5.1. Прилагането на Насоките за морския транспорт
Допустимост на приходите от беърбоут чартър по отношение на данък върху тонажа
(194)
Както бе посочено в съображение 4.3.4 по-горе, испанските органи и определени трети страни считат, че чартирането е включено в решението от 2002 г. за одобрение на испанската схема за данък върху тонажа, тъй като се отнася до експлоатацията на собствени и взети на чартър кораби.
(195)
Комисията не е съгласна с това тълкуване на решението от 2002 г. Както в Насоките за морския транспорт, така и в решението от изрично се посочва, че данъкът върху тонажа следва да се прилага единствено по отношение на дейностите в сферата на морския транспорт (103). По правило приходите от други дейности, извън транспорта, дори и когато са извършвани от дружество за морски транспорт, не могат да бъдат облагани съгласно системата за данък върху тонажа (104), освен чрез изричното изключение и при определени условия (съпътстващи дейности, драгиране, теглене).
(196)
В този контекст „експлоатацията на собствени и взети на чартър кораби“, посочена като допустима дейност в решението от 2002 г., обхваща единствено „експлоатацията“ на плавателни съдове, които са собствени или взети на чартър на база беърбоут и са в експлоатация - както собствените, така и взетите на чартър кораби - от страна на предприятие за морски транспорт.
(197)
Както бе посочено в раздел 143, самите финансови ОИИ, ангажирани в операции за финансиране със STL, не експлоатират плавателни съдове и не предоставят услуги за морски транспорт. Те са финансови посредници, ангажирани в колективното финансиране на даден актив. Не се намесват в стратегическото, техническото, екипажното или дори търговското управление на плавателния съд, който чартират, и не поемат риск или отговорност за предоставянето на услуги в сферата на морския транспорт.
(198)
В допълнение Комисията отбелязва, че ОИИ, ангажирани в операции със STL, чартират единствения им плавателен съд с опция за закупуване (или „кол опция“), която корабоплавателното предприятие се е ангажирало да упражни от самото начало, и опция за продажба (или „пут опция“), която ОИИ може да упражни. Това е еквивалент на забавено, и все пак окончателно, прехвърляне на собствеността на целия флот на ОИИ. Следователно ОИИ не е в същата ситуация като собствениците на кораби, които са засегнати от временен свръхкапацитет, и в търсене на гъвкавост чартират част от флота си на трети страни, оператори, за кратък период от време (вж. съображение 186 по-горе).
(199)
Поради всички тези причини Комисията счита, че ОИИ, ангажирани в операции със STL, не отговарят на условията за испанската система за данък върху тонажа, която е разрешена от Комисията, нито попадат в обхвата на разпоредбите на Насоките за морския транспорт.
(200)
Въпреки това Комисията счита, че с оглед на общия характер на лизинговите операции, ОИИ, ангажирани в операциите със STL, и техните инвеститори действат в качеството си на посредници, които прехвърлят към други получатели (корабоплавателни предприятия) предимство, чиято цел е от общ интерес.
Допустимост на ОИИ и/или техните инвеститори в качеството им на посредници
(201)
Съгласно подхода, възприет в Решение от 20 декември 2006 г. относно френската GIE fiscaux (105), Комисията изразява виждането, че тъй като представлява справедливо възнаграждение за посредничество при прехвърлянето на предимство към корабоплавателни предприятия, което има за цел общия интерес, помощта, задържана от ОИИ или инвеститорите му би била разглеждана за съвместима със същата пропорция. Наистина в този случай няма правно задължение ОИИ да прехвърлят част от получената помощ към корабоплавателни предприятия. Въпреки това при наличието на дискреция по отношение на оценката на съвместимостта на мярката с член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, Комисията счита, че е целесъобразно да вземе предвид благоприятните въздействия на мярката за сектора на морския транспорт и да приложи mutatis mutandis разпоредбите на Насоките за морския транспорт, които обичайно се прилагат по отношение на мерките за помощ, към предимството, прехвърлено на корабоплавателното предприятие. Следователно ако прилагането на Насоките за морския транспорт по отношение на корабоплавателно предприятие, ангажирано в операция със STL, води до коефициент на съвместимо предимство или общо предимство от x%, то процентът на помощта, задържана от ОИИ или от неговите инвеститори, е съвместима.
Предимство за крайните потребители - корабоплавателни предприятия
(202)
Тъй като предимството често е от полза за корабоплавателните предприятия, член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, заедно с Насоките за морския транспорт (106), е единствената рамка за оценка на съвместимостта.
(203)
Комисията счита, че корабоплавателните предприятия не се ползват от държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Въпреки това с цел идентифициране на размера на съвместимата помощ на равнището на ОИИ, - тъй като посредниците пренасочват към корабоплавателните предприятия предимство, което има за цел общия интерес - Комисията счита, че Насоките за морския транспорт следва да се прилагат mutatis mutandis по отношение на предимството, прехвърлено от ОИИ към корабоплавателното предприятие с цел да се определи: 1) размерът на помощта, която първоначално е получена от ОИИ и е прехвърлена към корабоплавателното предприятие, която би била съвместима, ако прехвърленият размер представляваше държавна помощ за корабоплавателното предприятие; 2) пропорцията на съвместимото предимство от общото предимство, прехвърлено към корабоплавателното предприятие; и 3) размерът на помощта, която следва да се разглежда за съвместима като възнаграждение за ОИИ за тяхното посредничество.
(204)
В Насоките за морския транспорт са описани различните категории държавна помощ и условията, при които помощта може да бъде разрешена от Комисията. По-специално в Насоките изрично се посочва, че се прилагат по отношение единствено на дейностите в сферата на морския транспорт и ограничен брой помощни и съпътстващи дейности.
(205)
Когато крайният потребител - корабоплавателното предприятие предоставя услуги в сферата на морския транспорт (или съпътстващи услуги) и отговаря на всички условия от Насоките, полученото от предприятието предимство, което би представлявало помощ, би било съвместимо с вътрешния пазар.
(206)
Съгласно Насоките за морския транспорт помощта може да бъде предоставена посредством различни категории мерки. Едно от основните условия, заложени в член 10 от Насоките от 1997 г. и член 11 от Насоките за морския транспорт от 2004 г., е цялостният таван на помощта, т.е. максималният размер на държавна помощ, който дадено предприятие може да получи и който се разглежда като съвместим с вътрешния пазар (107).
(207)
Съгласно Насоките от 1997 г. таванът на помощта отговаря на „намаление до нула на данъчното облагане и социалните плащания на моряците и корпоративното данъчно облагане на корабоплавателните дейности.“ Съгласно Насоките от 2004 г. таванът отговаря на намаление до нула на данъчното облагане и социалните плащания на моряците и данъчно намаление чрез прилагането на схемата за данък върху тонажа. Въпреки това в Насоките от 2004 г. също се посочва, че „общият размер на предоставената помощ … следва да не превишава общия размер на данъците и социалните плащания, събирани от корабоплавателни дейности и моряци.“
(208)
По отношение на прилагането на тавана на помощта към определени бенефициери собственици на кораби, Комисията счита, че следва да се разгледа на равнище ЕИП. Това означава, че таванът следва да взема предвид корпоративния данък и разходите за социално осигуряване, платени от бенефициерите в други държави - членки на ЕИП. Този подход отговаря на съдебната практика FagorBrand (108) t, при която се потвърждава, че оценката на мярката за държавна помощ следва да вземе предвид кумулативното въздействие на евентуалната помощ, предоставена в различни държави членки.
(209)
Тъй като разглежданият случай се отнася до помощ, предоставена на ОИИ по отношение на придобиването - от собственик на кораб - на дълготраен актив, Комисията е съгласна с испанските органи, че полученото от корабоплавателното предприятие предимство следва да бъде разпределено през целия обичаен период на амортизация на актива (десет години от данъчна гледна точка) и да бъде сравнено с общия размер на данъци и социални плащания за същия период.
(210)
В съответствие с тавана всички предимства, предоставени над общия размер на подоходния данък и социалните плащания на моряците и корпоративното данъчно облагане на корабоплавателни дейности, трябва да се разглеждат като несъвместими с Договора.
5.6. ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
(211)
Член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 предвижда, че „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя.“ Посредством възстановяването на помощта се възстановява, доколкото е възможно, конкурентоспособността, която е била налице преди предоставянето ѝ.
(212)
Въпреки това член 14 от Регламента също предвижда, че Комисията не изисква възстановяване на помощта, ако това би противоречало на определен общ принцип на законодателството на Общността. В този раздел се разглежда дали общите принципи на равно третиране, защита на оправданите правни очаквания или правна сигурност не позволяват на Комисията да разпореди възстановяване на цялата или част от помощта, предоставена в миналото.
5.6.1. Равно третиране
(213)
Съгласно принципа на равно третиране и недискриминация съпоставими ситуации не следва да се третират по различен начин и различни ситуации не следва да се третират по един и същи начин, освен ако това третиране не е обективно обосновано (109).
(214)
Френската схема GIE Fiscaux в действителност е съпоставима със STL в редица аспекти. Изисква посредничеството на прозрачно по отношение на данъците ОИИ или неговите инвеститори между строителя на дълготраен актив и купувача, на когото ОИИ отдава на лизинг или чартира актива. ОИИ прилага ускорена и ранна амортизация на актива, като прирастът на капитала, произтичащ от продажбата на актива, е освободен от корпоративен данък. ОИИ или неговите инвеститори връщат значителна част от облекченията в резултат на данъчните мерки на купувача на актива (например, корабоплавателно предприятие) посредством намаляване на наема или цената на опцията за закупуване. Въпреки това френската схема съдържа изрично освобождаване на прираста на капитала, докато при STL това освобождаване произтича от съвместното прилагане на системата за данък върху тонажа и член 50, параграф 3 от RIS по отношение на ОИИ.
(215)
Комисията също така отбелязва, че правният контекст и процедурната история на френския и испанския случай са различни и Комисията се е въздържала да разпореди възстановяване за част от периода съгласно оценката в окончателното с решение от 2006 г. относно GIE Fiscaux поради причини, свързани със специфичната процедурна история на този случай. По-специално Франция не е уведомила Комисията официално за схемата, а я е информирала преди прилагането на схемата. Комисията също е забелязала, че при откриването на официалната процедура по разследване по отношение на GIE Fiscaux не е издавала решение по сходен случай преди това. За сравнение, при откриването на официалната процедура по разследване по отношение на STL, Комисията вече се е била произнесла, че подобна схема представлява схема за държавна помощ - по-специално френската GIE Fiscaux. Тъй като правният и фактическият контекст на GIE Fiscaux и STL се различават, Комисията счита, че може да бъде обосновано различното третиране. Въпреки това както Комисията ще разясни в раздел 5.6.3 по-долу, поради причини, свързани с принципа за правна сигурност, Комисията се е въздържала да разпореди възстановяването в този случай до датата на публикуването на решението относно френската GIE Fiscaux.
(216)
В допълнение Комисията счита, че при посочените в съображение 94 по-горе случаи прилагането на принципа на оправдани правни очаквания по отношение на сходни мерки е обоснован по отношение на обстоятелствата, характерни за всеки случай. При испанския случай с репутацията отговор на член на Европейския парламент изрично е квалифицирал схемата като обща мярка. За координационните центрове и вътрегруповите дейности на мултинационалните дружества (110), Комисията е установила, че оправданите правни очаквания са били налице въз основа не само на предварителното одобрение на белгийските координационни центрове като обща мярка през 1984 г. и 1987 г., а и на отговора, представен от Комисията на парламентарен въпрос (111). Бе заявено, че широк кръг данъчни мерки - „правила за данъчно облагане на европейските адреси на управление на мултинационални групи, са имали за цел избягване на двойно данъчно облагане“ - „са останали извън обхвата на правилата за държавна помощ“. В допълнение всички тези схеми са били приведени в действие след отговора на парламентарния въпрос. В случая за допустимите дружества в Гибралтар, наличието на оправдани правни очаквания е въз основа на факта, че мярката е моделирана по друга мярка в същата държавна членка - схемата за освободените дружества, - която представлява съществуваща помощ. По сходен начин мерките от Orkney и Shetland са моделирани по примера една на друга.
(217)
По отношение на STL Комисията счита, че следователно общият принцип на равно третиране е спазен, ако, предвид специфичните обстоятелства на схемата, принципите на защита на оправданите правни очаквания и правна сигурност (вж. раздел 5.6.2 и 5.6.3 по-долу) са спазени.
5.6.2. Оправдани правни очаквания
(218)
Оправданите правни очаквания произтичат от действия на Комисията, които са предоставили конкретни, безусловни и непротиворечиви уверения (112) от такова естество, че да породят надежди, които са обосновани (113), сред органите или бенефициерите на схема, че тя е правомерна (114). Според съдебната практика оправдани правни очаквания не могат да бъдат набелязани в липсата на подходящо уведомление (115) (116), освен ако не са идентифицирани извънредни обстоятелства (117).
5.6.2.1. Решение на Комисията от 2001 г. по делото Brittany Ferries (BAI)
(219)
Комисията отбелязва, че Испания не е изпратила уведомление за STL на Комисията и обосновката в решението от 2001 г. относно различна схема - схемата, предхождаща оценената в решението относно GIE Fiscaux, - се позовава на правната система на друга държава членка. Впоследствие Комисията счита, че тази обосновка не представлява извънредни обстоятелства и не е достатъчно, за да обоснове признаването на оправдани правни очаквания в полза на Испания и трети страни, оператори, ангажирани в операциите със STL. Това заключение отговаря на подхода, възприет в Решение на Комисията от 2006 г. относно GIE Fiscaux, при което Комисията не е идентифицирала елемент, който доказва наличието на оправдани правни очаквания (118).
5.6.2.2. Публикуване на проектомерките в Официален вестник на испанския парламент
(220)
Обнародването на проектомерките в Официален вестник на парламента на дадена държавна членка не отговаря на изискването за официално уведомление и изчакване на решението, наложено от тази разпоредба на Договора. Комисията отбелязва, че мярката за ранна амортизация е приведена в действие 21 месеца след публикуване на Регламент (ЕО) № 659/1999 без предварително уведомление и по същото време като схемата за данък върху тонажа, за която е изпратено надлежно уведомление и е разрешена от Комисията в съответствие с разпоредбите на Договора и горепосочения регламент.
5.6.2.3. Искането от 2001 г. за информация относно схемата „лизинг срещу данък“
(221)
Комисията счита, че това писмо не може да е създало оправдани очаквания относно STL или отделните мерки, включени в операциите със STL.
(222)
В съответствие с член 10, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 659/1999 Комисията анализира информацията, която има на свое разположение, относно предполагаемата неправомерна помощ и на 21 декември 2001 г. Поиска информация от държавата членка. Първо, Комисията отбелязва, че искането за информация не е публичен документ. Второ, противно на твърденията на PYMAR, това искане сочи, че Комисията не е разполагала с необходимата информация, за да идентифицира и оцени предполагаемата неправомерна помощ. В такъв случай, даже и да е било публично, то не е могло да създаде оправдани правни очаквания, че схемата не представлява помощ. Трето и най-важно, с писма от 28 януари 2002 г. и 28 май 2002 г. испанските органи категорично са отрекли, че данъчната мярка е достъпна в подкрепа на придобиването на кораби за договори, подписани след 31 декември 2000 г.
5.6.2.4. Решението от 2004 г. относно нидерландското уведомление (119)
(223)
Комисията счита, че Решението от 2004 г. не може да е създало оправдани надежди по отношение на STL или на отделните мерки, включени в операциите със STL, поради следните причини:
(224)
Първо, предметът на разследването на Комисията по този случай не е бил испанската мярка, а схема, за която е представено уведомление от нидерландското правителство, предназначена да компенсира нидерландските корабостроителници или да им позволи да приравнят оферти от 2000 г. (120), представени от испански корабостроителници, за които се предполага, че са се ползвали от държавна помощ, предоставена от Испания по отношение на шест конкретни договори за корабостроене. Следователно целта на Решение на Комисията от 2004 г. бе да оцени помощта, за която е изпратено уведомление от Нидерландия, а не на предполагаема помощ, предоставена в Испания.
(225)
Второ, испанската мярка, която Нидерландия е възнамерявала да приравни, не е била STL, нито някой от компонентите му. Както бе посочено в решението от 2003 г. за откриване на официална процедура по разследване в този случай, нидерландските органи изрично са се позовали на помощта под формата на лихвени субсидии върху кредити, която предполагаемо е предоставена на собственици на кораби съгласно испанския Кралски указ 442/94 (121). В допълнение Комисията отбелязва, че както ранната амортизация на отдадените на лизинг активи, така и испанската схема за данък върху тонажа са влезли в сила чак на 1 януари 2002 г. Проект на тези мерки е публикуван в Официален вестник на испанския парламент на 10 октомври 2001 г. Следователно не може да са били използвани за финансиране на договори за корабостроене през 2000 г.
(226)
Трето, даже и операторите да са мислели, че испанската мярка, която е следвало да бъде приравнена, е била STL, - какъвто не е случаят - изявленията от решението от 2004 г. не може да са създали оправдани правни очаквания. В действителност Комисията е заявила, че не разполага с „достатъчно доказателства за предполагаемата испанска помощ“, тъй като Испания е посочила, че помощта съгласно Кралски указ 442/94 няма да бъде на разположение след 31 декември 2000 г. След тази дата помощта не би била разрешена съгласно регламента за корабостроенето (122). Въпреки това предмет на разследването на Комисията е била приравняващата нидерландска помощ, а не предполагаемата испанска помощ и основните съмнения, изразени от Комисията в решението за откриване на процедура, засягат възможността съгласно Рамката относно държавната помощ за корабостроенето (123) на приравняващата помощ, след нейното доказване, предоставена от друга държава членка, а не от държава извън ЕС.
(227)
Липсата на доказателства за предполагаема помощ са вторични аргументи в съмненията на Комисията. След допитване до Испания относно разяснения въз основа на информацията, предоставена от Нидерландия, Комисията единствено е могла да запише отричането от страна на Испания, че е предоставена помощ (124) (съгласно испанския Кралски указ 442/94), и е стигнала до заключението, че Нидерландия не е успяла да представи достатъчно доказателства за испанската помощ, която е трябвало да бъде приравнена. Липсата на доказателства за държавна помощ не представлява доказателство за липсата на държавна помощ при (която и да е) испанска мярка. Напротив, Комисията вече е разяснила в решението си за откриване на процедура, че „не е успяла да установи, че Испания е предоставила неправомерно предполагаемата помощ, но Комисията продължава да проучва пазара на корабостроене в ЕС и евентуалните нарушения на държавната помощ.“ (125) Ако са считали добросъвестно, че испанската помощ, която Нидерландия възнамерява да приравни, е била STL, действителните или потенциалните получатели на STL следва да са били запознати с факта, че Испания е отрекла съществуването, а не е пледирала за съвместимост.
5.6.2.5. Решение от 2006 г. по дело относно френската GIE Fiscaux
(228)
Комисията счита, че нито решението за откриване на официална процедура по разследване във връзка с френската GIE Fiscaux през 2004 г., нито окончателното решение от 2006 г., при което се стига до заключението, че схемата е частично несъвместима помощ, могат евентуално да са създали оправдани правни очаквания, както твърди PYMAR.
(229)
В действителност за мерките за помощ трябва да се изпрати уведомление на Комисията. При липсата на уведомление единствено извънредни обстоятелства могат да накарат държавата членка и операторите обосновано да очакват, че дадена мярка не представлява помощ. Въпреки това ако не са спазени процедурите за уведомление и одобрение, не може да имат обосновани очаквания, че мярката, която е държавна помощ, е съвместима с вътрешния пазар.
(230)
Напротив, в решението за френската GIE Fiscaux от 20 декември 2006 г. Комисията изрично изразява позицията си, че чрез френската схема за „лизинг срещу данък“ се предоставя държавна помощ. Фактът, че STL е схема за „лизинг срещу данък“, сходна с френската схема, може да е привлякла вниманието на Испания и на получателите към вероятността STL да представлява държавна помощ. Следователно всякакви оправдани правни очаквания преди публикацията в Държавен вестник на Европейския съюз от 30 април 2007 г. на Решението относно френската схема, следва да не се разглеждат като оправдани след тази дата.
(231)
По сходен начин простият факт, че несъвместимата схема не е възстановена при френския случай, не е достатъчен, за да създаде оправдани правни очаквания, че несъвместимата помощ, евентуално идентифицирана при испанския случай, няма да бъде възстановена. В действителност ако е имало причини, които да не позволят на Комисията да нареди на държавата членка да възстанови помощта, те следва да се открият в специфичните обстоятелства на случая.
5.6.2.6. Писмо от 2009 г., изпратено от комисар Крус
(232)
Комисията счита, че писмото, изпратено от комисар Крус, не може да е създало оправдани надежди по отношение на STL или на отделните мерки, включени в операциите със STL, поради следните причини:
(233)
Първо, това писмо не е официален акт, който да представи позицията на Комисията - т.е. колегиума на членовете на Комисията, - каквото би било официално решение на Комисията или отговор на парламентарен въпрос. В своето писмо от една страница комисар Крус е отговорила в контекста на двустранния обмен на писмо от една страница, изпратено от г-жа Brustad, норвежки министър на търговията и промишлеността. Съдържанието на това писмо не е направено обществено достояние от Комисията.
(234)
Комисията отбелязва, че писмото от норвежкия собственик на кораб, цитирано в съображение 107 по-горе, е адресирано към една испанска корабостроителница, с която собственикът на кораб извършва търговска дейност и свидетелството от 2012 г. идва от правителствения орган Gerencia del Sector Naval. Комисията също отбелязва, че нито испанските органи, които са били запознати с протичането на разследването, нито операторите, които са обмисляли операции със STL, са поискали разяснения от Комисията относно позицията, изразена в писмото на комисар Крус.
(235)
Второ и по-важно, дори и ако писмото е било направено обществено достояние през 2009 г., то не е представило конкретни, безусловни и последователни уверения, че STL е правомерна. Всъщност отговорът на комисар Крус се фокусира върху предполагаемата дискриминация между корабостроителниците, установени в различни държави от ЕИП. Заключението на писмото, че не се предвиждат допълнителни действия „на този етап“, изрично се позовава на скорошната публикация на обосновка, в която се разяснява, че STL може да се използва за придобиването на кораби, произведени в други европейски държави, което е пряк отговор на притесненията, изразени от г-жа Brustad. Във всеки случай в писмото не е споменато и липсва изразена позиция относно наличието на държавна помощ на равнището на ОИИ или неговите инвеститори. По отношение на корабоплавателните предприятия, корабостроителниците и посредниците Комисията счита, че те не са получатели на помощта, така че не възниква въпросът за оправдани правни очаквания.
(236)
Следователно Комисията счита, че писмото в никакъв случай не е представило конкретни, безусловни и последователни уверения, които евентуално са могли да създадат оправдани правни очаквания, че схемата не съдържа държавна помощ в полза на ОИИ или неговите инвеститори.
(237)
Тъй като Комисията не установи наличието на оправдани правни очаквания въз основа на писмото, въпросът дали такива оправдани правни очаквания обхващат периода преди писмото не е уместен по никакъв начин.
5.6.2.7. Добросъвестен икономически оператор не би бил способен да предвиди възможното наличие на държавна помощ в комбинацията от няколко мерки
(238)
Тъй като отделните мерки представляват държавна помощ (с изключение на ускорената амортизация на отдадените на лизинг активи), фактът, че икономическите оператори не са могли да предвидят, че тяхната комбинация може също да се разглежда като държавна помощ, е неуместен и не обосновава наличието на оправдани правни очаквания или нарушението на някой основен принцип на законодателството на ЕС.
(239)
Напротив, няколко трети страни сред операторите, ангажирани в операции със STL, са заявили, че решението от 2006 г. относно френския случай GIE Fiscaux им е дал оправдани правни очаквания, че мярката е много сходна със STL. Фактът, че всичките характеристики на френската мярка бяха включени в една правна разпоредба, непременно означава всеобхватна оценка. В това отношение фактът, че различните елементи на STL са включени в различни мерки, de facto свързани и използвани заедно, с цел постигане на сходно въздействие, не следва да гарантира различен подход и не изключва всеобхватната оценка.
(240)
Във всеки случай Комисията счита, че както ранната амортизация на отдадени на лизинг активи, така и освобождаването от данъци съгласно член 50, параграф 3 от RIS на прираста на капитала при прилагането на данъка върху тонажа представляват държавна помощ. При липсата на уведомление за тези разпоредби операторите са могли да имат оправдани правни очаквания, че те са правомерни единствено при извънредни обстоятелства, които не са били доказани.
5.6.2.8. Изявленията относно методите за амортизация в известие на Комисията относно данъчно облагане на дружества (126)
(241)
Комисията отбелязва, че формулировката в известието не е дала основания на операторите да имат оправдани правни очаквания, че STL е правомерна. Първо, цитираните разпоредби засягат единствено методите на амортизация, така че оправданите правни очаквания, ако има такива, могат да обхващат единствено ранната амортизация на отдадените на лизинг активи.
(242)
Второ, известието не може да бъде тълкувано, така че свързана с амортизацията мярка да остане извън обхвата на правилата за държавна помощ. В действителност в съображение 13 от известието се заявява, че правилата за амортизация и правилата за пренасяне на загуби не представляват помощ, при условие че се прилагат без разлика по отношение на всички предприятия и производството на всички стоки. STL не се прилага по отношение на всички предприятия или производството на всички стоки.
(243)
В допълнение в съображение 22 от същото известие се разяснява, че равнището на дискреция, с което се ползва данъчната администрация, и свободата за предприемане на действия, която има, подкрепят презумпцията, че е налице държавна помощ. Както бе обяснено в раздел 24 по-горе, прилагането на ранна амортизация подлежи на изпълнение на условия, чиято формулировка изисква тълкуване, и на предварителното одобрение от страна на данъчната администрация. Преди предоставянето на одобрението администрацията може да изиска допълнителни документи от заявителя или информация от други административни структури. Фактът, че допълнителните документи са налице във всички досиета със заявления, представени пред Комисията, предполага, че те са поискани изрично или имплицитно от администрацията или заявителите са били наясно, че са необходими за получаване на одобрение. Следователно администрацията е разполагала с широки дискреционни правомощия при прилагането на тази мярка.
(244)
Следователно с оглед на характеристиките на схемата, формулировката в известието не е могла да създаде несигурност, а в още по-малка степен оправдани правни очаквания, що се отнася до характера на помощ на ранната амортизация.
5.6.2.9. Допустимост на приходите от беърбоут чартър за схемата за данък върху тонажа
(245)
Одобрението, предоставено с Решение на Комисията C(2002) 582 окончателен от 27 февруари 2002 г., се позовава на „дружества, регистрирани съгласно испанското законодателство, чиято дейност включва експлоатацията на собствени кораби или взети на чартър“. Въпреки това Комисията счита, че това изречение не може да създаде оправдани правни очаквания, че субектите, чиито дейности се състоят изключително в чартирането на един плавателен съд на база беърбоут, биха били допустими съгласно схемата за данък върху тонажа. В действителност, както бе обяснено в съображения (177) и (179) отг, в решението от 2002 г. изрично се посочва, че схемата за данък върху тонажа следва да се прилага изключително по отношение на допустими плавателни съдове и допустими дейности за морски транспорт.
5.6.3. Правна сигурност
(246)
Правната сигурност е основно изискване на европейското законодателство, чиято цел е да гарантира предвидимостта на правните ситуации и взаимоотношенията, които се регулират от тях. Според съдебната практика изискването за правна сигурност не позволява на Комисията да отлага безсрочно упражняването на правомощията ѝ и не означава действия от страна на засегнатата институция (127). Въпреки това досега два кумулативни елемента били необходими за изпълнението на принципа.
-
наличието на набор от елементи, които създават ситуация на несигурност относно редовността на мярката;
-
продължителната липса на действия от страна на Комисията въпреки нейното запознаване с помощта.
(247)
Решението относно френската GIE Fiscaux и съдебното решение относно Salzgitte (128) r са само два случая, при които Комисията и Първоинстанционният съд съответно са счели, че нарушаването на принципа на правна сигурност може да попречи на възстановяването, дори и ако не са налице оправдани правни очаквания. Въпреки това съдебното решение по Salzgitter е отменено от Съда именно заради прилагането на принципа на правна сигурност в случая (129).
5.6.3.1. Елементи, които са създали ситуация на несигурност относно редовността на мярката
(248)
STL и френската GIE Fiscaux имат редица общи ключови характеристики и много сходни въздействия (вж. раздел (212) Равно третиране). И двете се използват при финансирането на дългосрочни инвестиционни активи. Те включват прозрачни по отношение на данъците ОИИ, които амортизират активите и прехвърлят собствеността върху тях на крайния потребител посредством определен вид договор за лизинг. И в двата случая амортизацията е ранна или ускорена, а прирастът на капитала на ОИИ е освободен от данъчно облагане. И в двата случая икономическото предимство в резултат на ранната или ускорената амортизация и от освобождаването на прираста на капитала се поделят между инвеститорите в ОИИ и крайния потребител на актива (посредством отстъпка от цената), макар да са налице значителни различия по отношение на държавната намеса в това отношение.
(249)
Ключовите мерки, които са част от системата STL, са приведени в действие между 2002 г. (130) и 2003 г., т.е. преди решението на Комисията, че френската система представлява държавна помощ.
(250)
С оглед на сходството между STL и GIE Fiscaux е възможно, както бе посочено от испанските органи от трети страни, събитията, цитирани в подкрепа на защитата на правната сигурност за френската система, да са създали ситуация на несигурност по отношение на редовността на STL.
(251)
По тази точка Комисията стигна до заключението, че тази ситуация на несигурност може в действителност да е създадена от изявлението на Комисията в Решението от 2001 г. относно Brittany Ferries (131), че определени данъчни предимства са обща мярка. Както е посочено в съображение 192 от решението относно GIE Fiscaux, тази обосновка не уточнява, че се позовава на схемата, предхождаща GIE Fiscaux, което може да е подвело получателите на схемата и на сходна схема като STL.
(252)
По отношение на другите елементи, цитирани от Испания и от третите страни, Комисията е анализирала дали елементите, цитирани в подкрепа на наличието на оправдани правни очаквания (вж. раздел (212)), може да са създали ситуация на несигурност.
(253)
Първо, държавите членки имат задължение по Договора да уведомяват Комисията за своите планове да предоставят нова помощ. Публикуването на проектомерките в Официален вестник на испанския парламент не може да се разглежда като уведомление на Комисията, а липсата на реакция от страна на Комисията не може да е допринесло за създаването на ситуация на несигурност.
(254)
Второ, искането от 2001 г. на информация относно мярката за „лизинг срещу данък“ сочи, че Комисията е реагирала на твърденията за помощ, представени от жалбоподател. Това искане е адресирано към Испания и в отговорите си Испания категорично е отрекла наличието на такива мерки. Искането не е направено обществено достояние от Комисията, но - ако по някаква причина бъдещите получатели на STL са успели да научат за това искане на информация към момента, в който са имали намерение да участват в схемата, е следвало да бъдат наясно с факта, че е подадена жалба до Комисията, в която е посочено, че мерките по тази схема вероятно представляват държавна помощ. Искането на информация също би дало знак, че Комисията не разполага с достатъчно информация относно мярката с цел нейната оценка и не би следвало да доведе до заключението, че Комисията е одобрила мярката. В допълнение тъй като това искане е изпратено преди влизането в сила на мерките, които съставляват STL, Испания е могла да изпрати уведомление за всичките елементи на схемата с цел правна сигурност. В противен случай получателите следва да са попитали Испания, или Комисията, относно уведомлението за схемата от страна на Испания и одобрението ѝ от Комисията. Следователно нито Испания, нито операторите могат да твърдят, че това искане или, с оглед на дадения отговор, липсата на последващи действия от страна на Комисията са допринесли за създаването на ситуация на несигурност.
(255)
Трето, по отношение на решението от 2004 г. относно нидерландската мярка за компенсиране, Комисията посочва, че компенсацията за мярка, различна от STL, не може да е създала ситуацията на несигурност по отношение на STL. Фактът, че в публични документи е представено точно описание на предполагаемата испанска помощ единствено в нидерландската версия на решението за откриване на официална процедура по разследване, не е достатъчен, за да се стигне до заключението, че читателите са могли да предположат, че това засяга STL. В действителност превод на нидерландското решение или запитването на Комисията лесно са могли да разяснят, че предполагаемата испанска помощ включва лихвени субсидии въз основа на Кралски указ 442/1994. В допълнение Комисията просто е посочила факта, че Испания е отрекла наличието на предполагаема испанска помощ и Нидерландия не е успяла да представи достатъчно доказателства. Както бе посочено в решението, Комисията може единствено да вярва на държавата членка и не може да носи отговорност за несигурността, ако има такава, която липсата на последващи действия от нейна страна може да е причинила. Следователно Комисията установи, че решението от 2004 г. не може да е допринесло за ситуация на несигурност по отношение на правомерността на STL.
(256)
Четвърто, Комисията счита, че ситуацията на несигурност, създадена по отношение на правомерността на STL в резултат на обосновката в Решение на Комисията от 2001 г. относно Brittany Ferries, е преустановена на датата на публикуване на Решение на Комисията относно френската GIE Fiscaux. Това решение е разяснило, че Комисията е разглеждала френската схема „лизинг срещу данък“ като държавна помощ и Испания и бенефициерите на STL следва да са наясно с факта, че схемата може да представлява държавна помощ. В резултат не може да е създала или допринесла за създаването на ситуация на несигурност в това отношение.
(257)
Пето, поради причини, посочени в раздел 5.6.2.6 по-горе, Комисията счита, че писмото, изпратено от комисар Крус през 2009 г. не създава и не допринася за създаването на ситуация на несигурност.
5.6.3.2. Време между жалбата и откриването на процедурата
(258)
Комисията счита, че времето, изминало при разследването на STL, преди откриването на официалната процедура по разследване, следва да се изчислява от 2006 г., когато Комисията е получила жалбите от европейските корабостроителници. В действителност поради изложените по-горе причини нито публикуването на проектомерките в испанския официален вестник, нито предположенията, получени от Комисията през 2001 г. и изрично отхвърлени от Испания през 2002 г., потвърждават виждането, че Комисията е забавила упражняването на правомощията си по разследване без причина. Окончателното решение от 2004 г. по дело C-66/2003, което засяга приравняването на различна мярка за предполагаема държавна помощ, също не подкрепя това становище.
(259)
Времето между първата жалба през 2006 г. и откриването на официалната процедура по разследване през 2011 г. не изглежда прекомерно, предвид редицата засегнати данъчни мерки, сложността на операциите „лизинг срещу данък“ и липсата на прозрачност относно тези лизингови операции. В допълнение Комисията е изпратила осем официални искания за информация между септември 2006 г. и май 2010 г. (132), като е поддържала редовен контакт с испанските органи.
(260)
В допълнение чак през октомври 2010 г. Комисията получи нова жалба с ключов елемент за оценката на схемата, а именно комплексното проучване от данъчните експерти с описание на функционирането на схемата и въздействието ѝ. Следователно времето при разследването на STL не изглежда достатъчно, за да се постави под въпрос правната сигурност.
(261)
С оглед на сложността на разглежданите мерки Комисията не може да отсъди, че може да е създадена правна несигурност от решението от 2001 г. относно Brittany Ferries, както предполага Испания и получателите, по отношение на класифицирането на STL като помощ. Но това може да важи единствено до публикуването в Официален вестник на 30 април 2007 г. на Решение на Комисията относно френската GIE Fiscaux, в което Комисията е установила, че схемата представлява държавна помощ.
(262)
Следователно Комисията стигна до заключението, че не следва да разпореди възстановяването на помощта, произтичаща от операциите със STL, по отношение на която е предоставена помощта между влизането в сила на STL през 2002 г. и 30 април 2007.
5.6.4. Определяне на размерите, които да бъдат възстановени
(263)
Комисията оцени различни данъчни мерки, които представляват схеми за държавна помощ. Целта на настоящото решение не е да установи точните размери на помощта, получена от всеки бенефициер при всяка операция със STL. Въпреки това Комисията счита, че трябва да се прилага следната методика от държавата членка с цел определяне на получателите на помощта и размера на несъвместимата помощ, която да бъде възстановена от тях, за всеки отделен случай. Тази методика може да бъде допълнително усъвършенствана в сътрудничество с испанските органи, и по-специално с цел установяване на действителния размер на данъчното облекчение, с което се ползват инвеститорите, с оглед на отделната данъчна ситуация.
(264)
Стъпка 1: Изчисляване на общото данъчно облекчение, осъществено от операцията: Това е нетната настояща стойност на данъчното предимство, действително получено от ОИИ или от инвеститорите му (т.е. преди приспадането на частта на това предимство, прехвърлена към корабоплавателното предприятие посредством отстъпка от цената). Нетната настояща стойност следва да се изчисли към началната дата на амортизацията - ранната амортизация, одобрена от данъчните органи, - а предвид процентите на отстъпка, използвани за целта на изчислението, трябва да се основават на пазарните реалности. Комисията предлага по правило Испания да може да използва изчисления, представени от ОИИ пред данъчната администрация, при подаване на заявления за ранна амортизация (вж. съображение (170) по-горе). По принцип данъчното предимство се разглежда като предоставено на датата, на която данъците са дължими от ОИИ или неговите инвеститори.
(265)
Стъпка 2: Изчисляване на данъчното предимство, осъществено от общите данъчни мерки, приложени по отношение на операцията: Това е нетната настояща стойност - изчислена по същия начин като при стъпка 1 - на размера на данъчните предимства, които би получило ОИИ или неговите инвеститори при референтна ситуация, при която би била използвана единствено ускорена амортизация от момента на пускане в експлоатация на плавателния съд, а експлоатацията е подлежала на обичайните правила за корпоративно данъчно облагане. Съгласно този сценарий прирастът на капитала от продажбата на плавателния съд на корабоплавателно предприятие не следва да подлежи на корпоративния данък, който обичайно се прилага по отношение на корпоративните приходи, към датата на упражняване на опцията от страна на корабоплавателното предприятие. По принцип данъчното предимство се разглежда като предоставено на датата, на която данъците са дължими от ОИИ или неговите инвеститори.
(266)
Стъпка 3: Изчисление на данъчното предимство, равно на държавната помощ: тъй като Комисията счита, че ускорената амортизация представлява обща мярка, размерът на предимството, който отговаря на мярката (т.е. отсроченото плащане на определени данъчни суми), не представлява държавна помощ. Разликата между сумите, получени при стъпка 1 и стъпка 2, следва да отговаря на помощта, която ОИИ и неговите инвеститори са получили като получатели на въпросните данъчни мерки, т.е. нетната настояща стойност на общото предимство, извлечено от използването на ранна амортизация, схемата за данък върху тонажа (за който ОИИ не са допустими) и данъчното освобождаване на прираста на капитала съгласно член 50, параграф 3 от RIS. По принцип данъчното предимство се разглежда като предоставено на датата, на която данъците са дължими от ОИИ или неговите инвеститори.
(267)
Стъпка 4: Изчисление на размера на съвместимата помощ първо, помощта, получена от ОИИ или неговите инвеститори, съгласно изчисленията при стъпка 3, е съвместима, тъй като отговаря на предимството, прехвърлено към корабоплавателното предприятие, което би било съвместимо, ако е било разглеждано като държавна помощ за корабоплавателното предприятие. Процентът на помощта, прехвърлена към корабоплавателното предприятие, трябва да бъде определен въз основа на изчисление, сходно с представените от ОИИ в тяхното заявление пред данъчната администрация (вж. съображение (138) по-горе), и се позволява възнаграждение съобразно пазара на посреднически услуги. Както бе обяснено в съображения 0 до (208) отг, част от предимството, прехвърлено към корабоплавателното предприятие, може да се разглежда като съвместимо, ако корабоплавателното предприятие, засегнатият плавателен съд и неговите транспортни дейности са допустими съгласно Насоките за морския транспорт. Съвместимият размер следва да бъде определен в съответствие с глава 11 от Насоките и надлежно да се вземе предвид цялата вече отпусната помощ на това корабоплавателно предприятие в ЕИП. По-специално размерите на помощта, предоставена в Испания, трябва да бъдат добавени към тези, предоставени в държавата на стопанска дейност на предприятието (ако тя е държава - членка на ЕИП). Размерът на помощта, превишаващ тавана, или недоказан като съвместим съгласно глава 11 от Насоките за морския транспорт, ще бъде разглеждан като несъвместим.
(268)
Тъй като таванът в глава 11 от Насоките за морския транспорт се изчислява на годишна основа, а предимството, получено от корабоплавателното предприятие, е свързано с дълготраен актив, Комисията е съгласна, че за прилагането на този таван, предимството за корабоплавателното предприятие, произтичащо от операцията със STL, може да се разпредели през обичайния период на амортизация (десет години) на засегнатия плавателен съд.
(269)
Второ, тъй като отговаря на възнаграждение в съответствие с пазара на посреднически услуги на финансови инвеститори при прехвърлянето на съвместимо предимство към корабоплавателните предприятия, това възнаграждение също ще бъде разглеждано като съвместима или несъвместима помощ, при същата пропорция като предимството, предоставено на корабоплавателното предприятие (вж. съображение 0 по-горе).
5.6.5. Договорни клаузи
(270)
Както бе посочено по-горе, PYMAR е информирал Комисията относно определени клаузи в някои договори между инвеститорите, корабоплавателните предприятия и корабостроителниците. Съгласно тези клаузи корабостроителниците са били длъжни да компенсират другите страни, ако не е било възможно да бъдат получени очакваните данъчни предимства.
(271)
В окончателното си отрицателно решение с частично възстановяване относно френския случай GIE fiscaux (133), който има значителни сходства с разглеждания случай, Комисията отбеляза, че: „фактът, че финансовите и правни рискове, поети от членовете на ИГ, биха могли, в определени случаи, да се прехвърлят с договор на ползвателите на имуществото, не може да противоречи на принципа, според който, когато Комисията изисква, при необходимост, възстановяването на неправомерна помощ, нейната цел е да лиши различните бенефициери от облекчението, от което те са се ползвали на своя пазар спрямо конкурентите си и да възстанови положението преди изплащането на посочената помощ.“ Комисията стигна до заключението, че: „осъществяването на тази цел не би могло да зависи от … договорните клаузи, за които са се споразумели бенефициерите на помощта.“
(272)
Според добре установената съдебна практика задължението на държавата да забрани помощ, считана от Комисията за несъвместима с вътрешния пазар, има за цел да възвърне предходна ситуация (134). Според друга формулировка основната цел при възстановяването на неправомерно изплатена държавна помощ е елиминирането на нарушаването на конкуренцията, причинено от конкурентното предимство, което е осигурило такава помощ (135). Чрез възстановяването на помощта бенефициерът форфетира предимството, което е получил пред конкурентите си на пазара, и се възстановява ситуацията, предхождаща плащането на помощта (136).
(273)
С цел постигане на този резултат Комисията трябва да разполага с правомощията да разпореди възстановяването от действителните получатели, така че да може да се изпълни функцията за възстановяване на конкурентната ситуация на пазара (пазарите), когато е възникнало нарушаване. С тази цел Комисията трябва да може да идентифицира ясно предприятията, които са задължени да възстановят неправомерната помощ, която е обявена за несъвместима. Тази цел обаче би била безвъзвратно нарушена, ако частните страни са били способни посредством договорни клаузи да изменят въздействията от решенията за възстановяване, приети от Комисията. При наличието на тази възможност, тя би мога да се използва от икономическите оператори, които се ползват със значителни правомощия за договаряне за защита им от решения за възстановяване, което следователно лишава контрола върху държавната помощ от практическите му последствия.
(274)
Посредством сравнение в скорошното решение на съда относно Residex (137), Съдът е обявил, че като вземе предвид всичките особени характеристики на случая, националният съд трябва да идентифицира бенефициера или според случая получателите на гаранция, която представлява държавна помощ, и да наложи възстановяването на общата сума на въпросната помощ. В допълнение независимо от това кой може да е бенефициерът на помощта и предвид целта на мерките, които националните съдилища са задължени да предприемат при нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС основно с цел възстановяване на конкурентната ситуация, предхождаща плащането на въпросната помощ, тези съдилища трябва да гарантират, че мерките, които предприемат с оглед валидността на горепосочените актове, улеснява постигането на такава цел. Това сочи, че при необходимост от премахване на нарушението, причинено от помощта, националните съдилища могат да се намесят и да обявят договорите за недействителни, дори и в ущърб на страните, които не са получатели на помощта, като в този случай това са кредитодателите, чиито вземания са подкрепени от държавна гаранция. Същата логика се прилага a fortiori и по отношение на Комисията, когато тя разпорежда помощта да бъде ефективно възстановена от получателите. В това отношение следва да се подчертае, че Комисията е призована да вземе окончателно решение относно мярката за помощ, а не да гарантира, че правата на индивидите са спазени при нарушение на задължението за предварително уведомление относно държавна помощ пред Комисията съгласно член 108, параграф 3 от ДФЕС, което трябва да се извърши от националните съдилища.
(275)
Следва, че договорните клаузи, които защитават получателите на помощта от възстановяване на неправомерна и несъвместима помощ чрез прехвърлянето на правните и икономическите рискове за това възстановяване към други лица, противоречат на същността на системата за контрол върху държавната помощ, създадена от Договора. Такава система е ключова за изпълнението на задачите, поверени на Комисията, и по-специално за функционирането на вътрешния пазар, като следователно представлява набор от правила за обществения ред (138). Следователно частните страни не могат да се отклоняват от договорните клаузи.
(276)
Това се отнася в по-голяма степен до ситуацията, предмет на разглеждане при системата STL, при която някои от корабостроителниците са под контрола на държавата. Доколкото публичните корабостроителници са предвидили договорните клаузи да защитават получателите от възстановяване на помощ, тяхното поведение би попречило на възстановяването на неправомерна и несъвместима държавна помощ от изпълнение на функцията ѝ. В допълнение поведението на контролирани от държавата оператори, които се опитват да защитят своите договорни контрагенти от възстановяване, може да окаже значителен натиск върху техните частни конкуренти, които могат да бъдат насърчени да приемат сходни клаузи в техните договори, което следователно води до генерализирана защита на получателите от възстановяване.
6. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
Комисията стигна до заключението, че:
-
Съгласно Насоките за морския транспорт и Решение от 27 февруари 2002 г. за одобрение на испанската система за данък върху тонажа, дейностите, които се състоят изключително в отдаване на лизинг, чартър и наем на плавателни съдове, не представляват транспортни услуги. Следователно тези дейности по същество са недопустими за испанската схема за данък върху тонажа, както е разрешена от Комисията.
-
Член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS, както и член 49 от RIS (ранна амортизация на отдадени на лизинг активи), прилагането на системата за данък върху тонажа по отношение на недопустими ОИИ, както и член 50, параграф 3 от RIS представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
-
Тези мерки не са съществуваща помощ по смисъла на член 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 659/1999, тъй като за тях не е изпратено уведомление, нито са разрешени от Комисията.
-
Испания е привела в действие неправомерно въпросната помощ в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
-
Следователно така наречената испанска система „лизинг срещу данък“, която включва комбинираното прилагане на член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS, както и член 49 от RIS (ранна амортизация на отдадени на лизинг активи), прилагането на системата за данък върху тонажа по отношение на недопустими ОИИ, както и използването на член 50, параграф 3 от RIS, е неправомерна.
-
Помощта за ОИИ или неговите инвеститори може да се разглежда като съвместима с вътрешния пазар, тъй като представлява възнаграждение в съответствие с пазара за посреднически услуги на финансови инвеститори и е насочена към предприятията от сектора на морския транспорт, които са допустими съгласно Насоките за морския транспорт в съответствие с условията, заложени в тези насоки. Това означава по-специално, че общият размер, прехвърлен на корабоплавателните предприятия, не превишава тавана, заложен в глава 11 от насоките.
-
Частта от помощта, която превишава размера на съвместимата помощ, следва да бъде възстановена от получателите, т.е. ОИИ и техните инвеститори, като не се предвижда възможността тези получатели да прехвърлят тежестта от възстановяването към други лица.
-
Комисията не следва да разпореди възстановяването на помощта, която произтича от операциите със STL, по отношение на които е предоставена помощ между влизането в сила на STL през 2002 г. и 30 април 2007 г., датата на публикуване на Решението относно дело C-46/2004 France GIE Fiscaux (вж. съображение (265) по-горе).
-
След тази дата разпореждането на възстановяването не би нарушило общите принципи на защита на оправданите правни очаквания и правната сигурност, залегнали в законодателството на Европейския съюз.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Мерките, произтичащи от член 115, параграф 11 от TRLIS (ранна амортизация на отдадени на лизинг активи), от прилагане на схемата за данък върху тонажа по отношение на недопустими предприятия, плавателни съдове или дейности и от член 50, параграф 3 от RIS, представляват държавна помощ за ОИИ и техните инвеститори, неправомерно приведена в действие от Испания от 1 януари 2002 г. в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 2
Посочените в член 1 мерките за държавна помощ са несъвместими с вътрешния пазар, с изключение на обхвата на помощта, който отговаря на възнаграждение в съответствие с пазара за посреднически услуги на финансови инвеститори, и е насочено към предприятията от сектора на морския транспорт, които са допустими съгласно Насоките за морския транспорт в съответствие с условията, заложени в насоките.
Член 3
Испания следва да преустанови посочената в член 1 схема за помощ, доколкото тя е несъвместима с общия пазар.
Член 4
1. Испания следва да възстанови несъвместимата помощ, предоставена по схемата, посочена в член 1, от инвеститори в ОИИ, които са се ползвали от нея, като не се предвижда възможността тези получатели да прехвърлят тежестта от възстановяването към други лица. Въпреки това възстановяването не обхваща помощ, предоставена като част от операции по финансиране, по отношение на които компетентните национални органи са се ангажирали да предоставят мерките посредством правно задължаващ акт, приет преди 30 април 2007 г.
2. Сумите, които трябва да бъдат възстановени, включват и лихвите от датата, на която сумите са били предоставени на разположение на получателите, до тази на тяхното действително възстановяване.
3. Лихвите се изчисляват с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (139) и Регламент (ЕО) № 271/2008 на Комисията (140) за изменение на Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Испания отменя всички неизплатени плащания от схемата, посочена в член 1, считано от датата на приемане на настоящото решение.
Член 5
1. Възстановяването на помощта, отпусната по схемата, посочени в член 1, е незабавно и ефективно.
2. Испания гарантира, че това решение се прилага в рамките на четири месеца от датата на уведомяване на решението.
Член 6
1. В рамките на два месеца от уведомлението за настоящото решение Испания представя следната информация:
а)
списък на получателите, които са получили помощ по схемата, посочена в член 1, и общия размер на помощта, получена от всеки от тях по схемата;
б)
общия размер (главница и лихви при възстановяване), която всеки получател трябва да възстанови;
в)
подробно описание на вече предприетите мерки за изпълнение на настоящото решение и на планираните такива;
г)
документи, доказващи, че на получателите е разпоредено да възстановят помощта.
2. Испания информира редовно Комисията за хода на националните мерки, предприети за прилагане на настоящото решение, до окончателното възстановяване на помощта, посочена в член 1. При искане от страна на Комисията, предоставя незабавно информация за вече предприетите мерки за изпълнение на настоящото решение и за планираните такива. Предоставя също така подробна информация относно размера на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателите.
Член 7
Адресат на настоящото решение е Кралство Испания.
Съставено в Брюксел на 17 юли 2013 година.
KOMISJONI OTSUS,
17. juuli 2013,
riigiabi SA.21233 C/11 (ex NN/11, ex CP 137/06) kohta, mida andis Hispaania Teatavate kapitalirendilepingute suhtes kohaldatav maksukord (Hispaania maksu tasaarvelduse süsteem)
(teatavaks tehtud numbri C(2013) 4426 all)
(Ainult hispaaniakeelne tekst on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2014/200/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,
võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi vastavalt eespool osutatud sätetele (1) ja võttes neid märkusi arvesse
ning arvestades järgmist:
1. MENETLUS
(1)
Alates 2006. aasta maist komisjonis registreeritud mitme kaebuse kohaselt võimaldas mereveoettevõtjate suhtes 2002. aastast kohaldatav Hispaania süsteem (Hispaania maksu tasaarvelduse süsteem) osta mereveoga tegelevatel ettevõtjatel Hispaanias laevu 20-30 % odavamalt. Kaks riiklikku laevatehaste ühendust ja üks eraldiseisev laevatehas esitasid kaebuse, et kõnealuse süsteemi tagajärjel kaotasid nende liikmed laevaehituslepinguid Hispaania laevatehastele. 13. juulil 2010. aastal kirjutasid seitsme Euroopa riigi laevaehitusliidud ühiselt alla petitsioonile nn Hispaania süsteemi vastu. Kaebusi toetas vähemalt üks mereveoettevõtja. 2010. aasta augustis esitas samal teemal küsimuse Euroopa Parlamendi liige (2).
(2)
Komisjon saatis Hispaaniale teabenõuded 15. septembri 2006. aasta, 30. jaanuari 2007. aasta, 6. novembri 2007. aasta ja 3. märtsi 2008. aasta kirjadega. Hispaania vastas 16. oktoobri 2006. aasta, 23. ja 27. veebruari 2007. aasta ning 11. jaanuari ja 27. märtsi 2008. aasta kirjadega. 29. aprillil 2008. aastal toimunud koosolekul palus komisjon täiendavat teavet, mida Hispaania andis 17. juuni 2008. aasta kirjaga. 23. septembri 2008. aasta kirjas palus komisjon täiendavat lisateavet, mida Hispaania andis 24. oktoobri 2008. aasta kirjaga.
(3)
Kaebuse esitajatelt laekunud uue teabe alusel nõudis komisjon 11. jaanuari ja 25. mai 2010. aasta kirjadega täiendavat lisateavet. Hispaania vastas 10. märtsi ja 26. juuli 2010. aasta kirjadega. Kohtumine Hispaania ametiasutustega toimus 24. jaanuaril 2011. aastal.
(4)
29. juuni 2011. aasta kirjaga teatas komisjon Hispaaniale oma otsusest algatada kõnealuse abi suhtes Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetlus.
(5)
2. augusti 2011. aasta kirjaga esitas Hispaania oma märkused ametliku menetluse algatamise otsuse kohta.
(6)
Komisjoni ametliku uurimismenetluse algatamise otsus (edaspidi „otsus K(2011) 4494 (lõplik)”) avaldati Euroopa Liidu Teatajas (3). Komisjon kutsus huvitatud isikuid üles esitama märkusi kõnealuste meetmete kohta.
(7)
Komisjon sai märkusi mitmelt huvitatud isikult. Komisjon edastas need 23. veebruari, 7. märtsi, 11. juuli ja 29. oktoobri 2012. aasta ning 12. veebruari, 25. veebruari ja 22. aprilli 2013. aasta kirjadega Hispaaniale, andes võimaluse vastamiseks. Hispaania esitas oma märkused 30. aprilli, 24. mai, 9. juuli, 23. juuli ja 14. novembri 2012. aasta ning 25. veebruari, 12. märtsi ja 21. mai 2013. aasta kirjadega. 3. ja 9. oktoobri 2012. aasta kirjadega esitas Hispaania ka täiendavad tähelepanekud. Vastavate huvitatud isikute soovi kohaselt kohtus komisjon 13. novembril 2012. aastal ja 4. veebruaril 2013. aastal laevatehaste ühendusega Pequeños y Medianos Astilleros en Reconversión (PYMAR) (4) ning 6. märtsil 2013. aastal Hispaania ametiasutustega.
2. HISPAANIA MAKSU TASAARVELDUSE SÜSTEEMI KIRJELDUS
(8)
Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi kasutatakse tehingute korral, mis on seotud merelaevade ehitamisega laevatehastes (müüjad) ja laevade omandamisega mereveoettevõtjate (ostjad) poolt, ning kõnealuste tehingute rahastamisel ajutise õigusliku ja finantsstruktuuri abil.
(9)
Hispaania süsteem põhineb:
-
panga kehtestatud ajutisel õiguslikul ja finantsstruktuuril mereveoettevõtja ja laevatehase vahel, st laeva ostja ja müüja vahel;
-
tehingu eri poolte vaheliste lepingute keerukal võrgustikul;
-
mitme Hispaania maksumeetme rakendamisel.
(10)
Komisjoni taotlusel kinnitasid Hispaania ametiasutused, et maksu tasaarvelduse süsteemi kasutati ajavahemikul 1. jaanuarist 2002 kuni 30. juunini 2010 seoses 273 laevaehitus- ja omandamistehinguga kogusummas 8 727 997 332 eurot. Süsteemi kohaldati kuni 29. juunini 2011, mil algatati ametlik uurimismenetlus. Ostjad on Euroopa ja muu maailma mereveoettevõtjad. Kõik tehingud peale ühe (leping kogusummas 6 148 969 eurot) olid seotud Hispaania laevatehastega.
2.1. HISPAANIA MAKSU TASAARVELDUSE SÜSTEEM - ÕIGUSLIK JA FINANTSSTRUKTUUR
(11)
Nagu eespool märgitud, saab laevaomanik Hispaania süsteemi kohaselt tellida uue laeva ehitamise 20-30 % laevatehase määratud hinnast odavamalt. Selleks et soodushinda saada (pärast allahindluse mahaarvamist), peab mereveoettevõtja nõustuma laeva otse tehaselt ostmise asemel selle ostmisega majandushuviühingult, mis on registreeritud Hispaania õiguse alusel ja mille on asutanud pank.
(12)
Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi struktuur on maksuplaneerimise kord, mille kehtestab üldjuhul pank, et luua maksualaselt läbipaistva majandushuviühingu investorite jaoks maksusoodustusi ja kanda osa kõnealustest maksusoodustustest laeva hinna vähendamise teel üle mereveoettevõtjale. Soodustuse ülejäänud osa jääb ühingu investoritele tasuna investeeringu eest. Lisaks majandushuviühingule hõlmab maksu tasaarvelduse süsteem ka teisi vahendajaid, nagu näiteks pank ja liisinguettevõtja (vt allolev joonis).
(13)
Tegelikult rendib majandushuviühing liisinguettevõtjalt laeva alates selle ehitamise alguskuupäevast. Kui laev on valmis, annab majandushuviühing selle mereveoettevõtjale laevapereta prahtimise kaudu rendile ning mereveoettevõtja hakkab laeva käitama. Vastastikuste ostu- ja müügivõimalusi sisaldavate lepingute abil (5) kohustub majandushuviühing rendilepingu lõppedes laeva igal juhul ostma ja mereveoettevõtja omakorda kohustub ostma laeva laevapereta prahtimise lepingu lõppedes. Rendilepingus kehtestatud optsiooni täitmise tähtaeg määratakse laevapereta prahtimise lepingu optsiooni täitmise tähtajast mõned nädalad varasemaks. Mõlemad optsioonid täidetakse siis, kui majandushuviühing läheb üle tonnaažimaksuga maksustamise korrale (üksikasjalikuma kirjelduse saamiseks vt jaotis 2.2.4 „Meede 4: tonnaaži maksustamise süsteem”). Poolte vahel sõlmitakse raamleping, et tagada kõigi osalejate nõusolek maksu tasaarvelduse süsteemi ülesehituse ja toimimisega.
(14)
Otsuses K(2011) 4494 (lõplik) (jaotis 2.2) (6) kirjeldatakse Hispaania esitatud näidete põhjal (7) üksikasjalikumalt erinevate süsteemis osalejate vahel teostatavaid tehinguid.
2.2. HISPAANIA MAKSU TASAARVELDUSE SÜSTEEM - MAKSUDEGA SEOTUD ASPEKTID
(15)
Eespool jaotises 2.1 kirjeldatud maksu tasaarvelduse süsteemi eesmärk on eelkõige luua soodustusi teatavate maksumeetmete osas, pidades silmas majandushuviühingu ja selles osalevate investorite huve, kes omakorda annavad osa kõnealustest soodustustest edasi uue laeva omandanud mereveoettevõtjale.
(16)
Majandushuviühing kogub maksusoodustusi kahes etapis vastavalt kahele erinevale maksueeskirjale. Esimeses etapis rakendatakse renditud laeva ennetähtaegset ja kiirendatud amortisatsiooni tavapärase ettevõtete tulumaksusüsteemi raames. See tekitab majandushuviühingule märkimisväärse maksukahjumi. Kuna ühing on maksualaselt läbipaistev, võib maksukahjumi arvata investorite sissetulekutest maha proportsionaalselt nende osalusega majandushuviühingus.
(17)
Tavapärastes tingimustes tuleks laeva ennetähtaegse ja kiirendatud amortisatsiooni abil saavutatud kokkuhoid maksude pealt hiljem kompenseerida suurema tulumaksu abil, kui alus on täielikult amortiseeritud ja amortisatsioonikulusid ei saa enam maha arvestada või kui laev müüakse ja sellest saadakse kapitali kasvutulu (8). Kuna majandushuviühing on maksualaselt läbipaistev, lisataks selle hilisematel aastatel kasvanud kasum tavapäraselt investorite tuludele ja kuuluks maksustamisele.
(18)
Maksu tasaarvelduse süsteemi rakendamisel aga ei säilita majandushuviühing laevu täieliku amortiseerumiseni. Investoritele üle kantud esialgse kahjumi tulemusena saavutatud kokkuhoid maksude pealt kindlustatakse teises etapis majandushuviühingu ümberlülitumise teel tonnaažimaksuga maksustamise korrale ja vahetult pärast seda laeva mereveoettevõtjale müümisega, millest saadud kapitali kasvutulu on maksust täielikult vabastatud (9). Kõnealuse kahe etapi kohta vt otsus K(2011) 4494 (lõplik) (jaotis 2.3.1).
(19)
Komisjoni käsutuses oleva teabe kohaselt (10) võimaldab Hispaania süsteemi puhul kasutatav maksumeetmete kombineeritud mõju majandushuviühingul ja selle investoritel saada maksukasu, mis moodustab ligikaudu 30 % laeva algsest brutohinnast. Osa kõnealusest, esialgu majandushuviühingu/selle investorite kogutud maksukasust jääb investoritele (10-15 %) ja osa antakse edasi mereveoettevõtjale (85-90 %), kes lõpptulemusena saab aluse omanikuks 20-30 % võrra laeva algsest brutohinnast odavamalt.
(20)
Nagu eespool osutatud, kombineerivad maksu tasaarvelduse süsteemi tehingud maksusoodustuse saamiseks mitmeid erinevaid, kuid siiski omavahel seotud maksumeetmeid. Alljärgnevas jaotises kirjeldatakse lühidalt kõnealuseid meetmeid. Üksikasjalikuma kirjelduse saamiseks vt otsus K(2011) 4494 (lõplik) (jaotis 2.4).
2.2.1. Meede 1: renditud varade kiirendatud amortisatsioon (11)
(ettevõtte tulumaksu seaduse artikli 115 lõige 6)
(21)
Hispaanias käsitletakse renditehingut maksude osas teistmoodi kui raamatupidamisarvestuslikus osas. 5. märtsi 2004. aasta kuninga seadusandliku dekreedi 4/2004 (millega kiidetakse heaks ettevõtte tulumaksu seaduse konsolideeritud versioon (Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades, TRLIS)) (12) XIII peatükki ja 30. juuli 2004. aasta kuningliku dekreedi 1777/2004 (millega kiidetakse heaks ettevõtte tulumaksu määrus (Reglamento del Impuesto sobre Sociedades, RIS)) (13) artiklit 49 kohaldatakse nende kapitalirendilepingute suhtes, mis on vähemalt kaheaastase tähtajaga vallasasjade puhul ja kümneaastase tähtajaga kinnisasjade või tööstusseadmete puhul.
(22)
Maksete seda osa, mis võimaldab rendileandjal katta varaobjekti kulutused (14), loetakse maksustatavast tulust mahaarvatavaks kulutuseks teatud tingimustel, st maha arvatav summa ei tohi ületada summat, mis saadakse, korrutades vara maksumust konkreetse varaliigi suurima lineaarse amortisatsiooni ametliku koefitsiendi kahe- või kolmekordse määraga.
(23)
Laevade puhul jaotatakse tavapärane lineaarne amortisatsioon maksustamisel kümne aasta peale (10 % aastas). Renditud varade suurim kiirendatud amortisatsiooni määr jääb aastas 20 % ja 30 % vahele (40-60 kuud). Hispaania õiguse kohaselt võivad laevaomanikud amortiseerimisel kasutada ka degressiivse (15) või kumulatiivse (SYD) (16) amortisatsiooni meetodit.
2.2.2. Meede 2: renditud varade ennetähtaegse amortisatsiooni kohaldamine kaalutlusõigust kasutades
(TRLIS artikli 115 lõige 11 ja artikli 48 lõige 4 ja RIS artikkel 49)
(24)
TRLIS artikli 115 lõike 6 alusel algab renditud vara kiirendatud amortisatsioon varaobjekti käikulaskmise kuupäevast, st mitte enne, kui rendilevõtja on vara kätte saanud ja hakkab seda kasutama. TRLIS artikli 115 lõike 11 kohaselt (17) võib majandus- ja rahandusministeerium määrata rendilevõtja ametliku taotluse korral siiski varasema amortisatsiooni alguskuupäeva. Põhimõtteliselt kohaldatakse seda sätet teatavatel tingimustel kõigile renditud varadele, mille kohta on sõlmitud rendileping ja mis on kiirendatud amortisatsiooni nõuetele vastavad.
(25)
TRLIS artikli 115 lõikes 11 seatakse tegelikult kaks üldist tingimust. Kõigepealt tuleb varaobjekti lepingu sõlmimise tähtaja või ehitusperioodi erijoonte ning selle majanduskasutuse eripäraga arvestades määrata uus alustamise tähtaeg. RIS artikli 49 kohaselt lubab maksuamet ennetähtaegset amortiseerimist ehitamise algusest, kui ehitusperiood kestab rohkem kui 12 kuud ja rendilepingus on oodatavad rendimaksed ette nähtud. Teiseks ei tohi selle tähtpäeva määramine mõjutada maksustatava summa väljaarvutamist, mis tuleneb varaobjekti tegelikust kasutamisest või omandi üleminekul tehtud maksetest ja mis tuleb kindlaks määrata vastavalt üldisele maksukorrale või TRLIS VII jaotise VIII peatükis sätestatud erikorrale.
(26)
Vastavalt TRLIS artikli 48 lõikele 4 (18) renditakse ennetähtaegse amortisatsiooni korraga hõlmatud varad, mida kirjeldatakse TRLIS artikli 115 lõikes 1, Hispaanias registreeritud majandushuviühingule, kes rendib need omakorda kolmandatele isikutele. RIS artiklis 49 sätestatakse menetlus, mida tuleb renditud varade ennetähtaegse amortisatsiooni taotlemisel järgida.
2.2.3. Meede 3: majandushuviühingud
(27)
Nagu eespool osutatud, on Hispaania majandushuviühingud oma liikmetest eraldi seisvad juriidilised isikud. Seetõttu saavad majandushuviühingud taotleda TRLIS artiklites 124-128 (vt jaotis 2.2.4) sätestatud ennetähtaegse amortiseerimise meetme kohaldamist ja alternatiivset tonnaažimaksuga maksustamise korda, kui nad täidavad Hispaania õiguse kohaselt abikõlblikkuse tingimused, isegi siis, kui ükski nende liikmetest ei ole mereveoettevõtja.
(28)
Maksualaselt on majandushuviühingud oma Hispaania residentidest aktsionäridele läbipaistvad. Teisisõnu, maksustamise seisukohast kantakse majandushuviühingute kasumid (või kahjumid) proportsionaalselt otse üle nende Hispaania residentidest liikmetele. Kuna Hispaania süsteemi tehingutes osalevate majandushuviühingute liikmed käsitlevad ühinguid pigem investeerimisvahenditena kui võimalusena ühistegevuseks, osutatakse käesolevas otsuses neile kui investoritele.
(29)
Majandushuviühingu maksualane läbipaistvus tähendab seda, et märkimisväärse kahjumi, mis majandushuviühingul ennetähtaegse ja kiirendatud amortiseerimise tõttu tekib, võib otse üle kanda investoritele, kes saavad nende kahjumitega vähendada oma kasumit ja seega ka tasumisele kuuluvat maksusummat.
2.2.4. Meede 4: tonnaaži maksustamise süsteem (TRLIS artiklid 124-128)
(30)
Hispaania tonnaažimaksuga seotud õigusakte on kohaldatud alates 2002. aastast. Nendega on ette nähtud mereveoettevõtjate maksustatavate tulude arvutamise alternatiivne variant abikõlbliku transporditegevuse jaoks, mis põhineb mereveoettevõtjate kasutuses olevate laevade tonnaažil, mitte tulude ja kulude vahel.
(31)
Komisjon andis nõusoleku (19) Hispaania tonnaažimaksuga maksustamise korrale kui siseturuga kokkusobivale riigiabile, toetudes meretranspordile antavat riigiabi käsitlevatele ühenduse suunistele (20) (merendusalased suunised). Tonnaažimaksuga maksustamise korda reguleerivaid sätteid sisaldavad TRLIS XVII peatüki artiklid 124-128.
(32)
Hispaania võttis vastu ka rakendusmeetmed, mis on esitatud RIS VI jaotise artiklites 50-52. Komisjon märgib ära, et vastupidiselt TRLIS artiklites 124-128 sätestatud eeskirjadele, millest komisjonile teatati ja mille ta heaks kiitis, ei teatatud kõnealustest rakendusmeetmetest, eelkõige RIS artikli 50 lõikes 3 (vt jaotis 2.2.5) sisalduvast erandist, ja komisjon ei ole neid heaks kiitnud.
(33)
Nagu ka teistes liikmesriikides, on Hispaania tonnaažimaksuga maksustamise korraga liitumine vabatahtlik ja nõuab eelnevat maksuameti luba, mis kehtib kümme aastat. Tulud mereveondusega mitteseotud või abikõlbmatust tegevusest alluvad tavalistele tulumaksualastele õigusnormidele.
(34)
Hispaania õigusaktide kohaselt võib maksu tasaarvelduse süsteemis osalevad majandushuviühingud kanda ühte mereveoettevõtjate registritest (21), kuna Hispaania ametiasutuste väitel hõlmab nende tegevus nii neile endile kuuluvate kui ka prahitud aluste käitamist. Käitamise mõiste hõlmab seega laevapereta prahtimise kaudu kolmandale isikule laeva kättesaadavaks tegemist.
(35)
Abikõlbliku mereveondusega seotud tegevuse maksubaas arvutatakse vastavalt kogumahutavusele:
Puhasmahutavus
Päevasumma 100 tonni kohta (eurodes)
0 - 1 000
0,90
1 001 - 10 000
0,70
10 001 - 25 000
0,40
Üle 25 001
0,20
(36)
Kui alternatiivne maksubaas on mereveoettevõtja käitatava kogumahutavuse kohaselt arvutatud, kohaldatakse sellele baasile tavapärast ettevõtte tulumaksu määra.
(37)
Vastavalt TRLIS artikli 125 lõike 2 esimesele taandele peaks tonnaažimaksuga maksustamise korra maksubaas hõlmama avamere (abikõlbliku) mereveondusega seotud tegevuse kõiki tulusid, sealhulgas eriti kapitali kasvutulu, mis saavutatakse, kui tonnaažimaksuga maksustamise korda kasutav ettevõtja müüb uuena omandatud laevad, jäädes kõnealust korda kasutama. Seevastu tavapäraste ettevõtte tulumaksueeskirjade kohaselt - kuna maksubaas määratakse kindlaks tulude ja kulude vahena - kui ettevõtja omandab alused ja seejärel müüb need, saades kapitali kasvutulu, käsitletakse seda erakorralist kapitali kasvutulu maksustatava tuluna ja seega suurendab see maksustatavat maksubaasi, millelt tasutakse äriühingu tulumaks.
Erakorralise kapitali kasvutulu maksustamine laevade tonnaažimaksuga maksustamise korrale üleminekul
(38)
Kui tegemist on laevaga, mis ei ole enam uus ja selle tulu maksustamine viiakse tavapäraselt ettevõtte maksusüsteemilt üle tonnaažimaksuga maksustamise korrale, kehtivad erisätted. Laevade puhul, mida ettevõtja tonnaažimaksuga maksustamise süsteemiga liitudes juba omab, või pärast süsteemiga liitumist ostetud kasutatud laevade puhul kohaldatakse TRLIS artikli 125 lõikes 2 (22) sätestatud erimenetlust. Kõnealuse menetluse kohaselt maksustatakse teatavad summad ettevõtte tulumaksu tavapärase korra kohaselt ainult siis, kui laev müüakse.
-
Tonnaažimaksuga maksustamise kohaldamise esimesel eelarveaastal või aastal, millel kasutatud laevad osteti, tuleb eraldada mittejaotatavad reservid, mis vastavad selle eeskirja kohase iga asjaomase laeva tegeliku turuväärtuse ja raamatupidamisliku netoväärtuse vahele või tuleb kõnealune vahe näidata aastaaruandes eraldi iga laeva ja iga eelarveaasta kohta, mil laevade omandiõigus säilib.
-
Kui aluse müük on lõpule viidud, lisatakse omandiõiguse üleandmise kuupäeval nn positiivse reservi summa koos positiivse vahega müüdava laeva maksukulumi ja arvestusliku kulumi vahel TRLIS artikli 125 lõikes 1 osutatud tonnaažimaksuga maksustamise maksubaasi.
(39)
Seega määratakse Hispaania tonnaažimaksuga maksustamise korra tavapärasel komisjoni poolt heaks kiidetud rakendamisel võimalik kapitali kasvutulu kindlaks tonnaažimaksuga maksustamise korraga liitumisel ja eeldatakse, et kapitali kasvutulu maksustamine, kuigi viivitusega, toimub hiljem, kui laev müüakse või lammutatakse. Nagu on selgitatud jaotises 2.2.5, ei lükata Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi kohaselt maksustamist edasi, vaid välditakse täiesti, kuna asjaomaseid laevu peetakse uuteks, mitte kasutatuteks. Seega ei kohaldata erimenetlust.
2.2.5. Meede 5: RIS artikli 50 lõige 3
(40)
Maksu tasaarvelduse süsteemi lubatud tehingute puhul märgib komisjon, et majandushuviühingud saavad loobuda tavapärasest ettevõtte tulumaksusüsteemist, et liituda tonnaažimaksuga maksustamise korraga, jättes ennetähtaegsest ja kiirendatud amortisatsioonist tuleneva edasilükkunud maksukohustise täitmata nii süsteemiga liitudes kui ka aluse müümisel või lammutamisel.
(41)
Erandina TRLIS artikli 125 lõikes 2 sätestatud eeskirjast märgitakse RIS artikli 50 lõikes 3 (23), et juhul, kui alused omandatakse maksuametilt eelnevalt loa saanud rendilepingu osaks oleva ostuoptsiooniga, peetakse neid uuteks (24) ja mitte kasutatuteks - sõltumata sellest, kas laevu on juba käitatud või amortiseeritud - alates optsiooni rakendamise kuupäevast, st pärast majandushuviühingu üleviimist tonnaažimaksuga maksustamise korrale. Komisjonile kättesaadava teabe kohaselt kohaldati kõnealust erandit ainult konkreetsete maksuameti heaks kiidetud rendilepingute puhul seoses ennetähtaegse amortisatsiooni taotlemisega vastavalt TRLIS artikli 115 lõikele 11 (vt jaotis 2.2.2 „Meede 2: renditud varade ennetähtaegse amortisatsiooni kohaldamine kaalutlusõigust kasutades”), st seoses renditud äsjaehitatud merelaevadega, mis omandati maksu tasaarvelduse süsteemi tehingute kaudu ja - ühe erandiga - Hispaania laevatehastelt.
(42)
Sellistel juhtudel loetakse, et majandushuviühing on laeva omandanud uuena rendivõimaluse rakendamise kuupäeval, st pärast majandushuviühingu tonnaažimaksuga maksustamise korrale üleminekut. RIS artikli 50 lõikes 3 sätestatud erandi esimene tulemus on see, et hoidutakse kohaldamast TRLIS artikli 125 lõikes 2 sätestatud eeskirju. Majandushuviühingul ei ole vaja sisse seada mittejaotatavat reservi ning positiivne vahe mereveoettevõtja makstud hinna ja laeva arvestusliku väärtuse vahel majandushuviühingu raamatupidamisdokumentides (25) ega ka positiivne vahe laeva arvestusliku väärtuse ja maksustatava väärtuse vahel (26) ei kuulu maksustamisele. Teiseks on tulemuseks see, et müügist mereveoettevõtjale saadav tulu (märkimisväärne laevapereta prahtimise optsiooni täitmishind) loetakse pärinevaks laevast, mille ostab ja müüb ettevõtja, kes kasutab tonnaažimaksuga maksustamise korda ja see lisatakse TRLIS artikli 125 lõike 2 esimese taande kohaselt tonnaažimaksuga maksustamise maksubaasi.
3. AMETLIKU UURIMISMENETLUSE ALGATAMISE PÕHJUSED
(43)
Esimese sammuna asus komisjon seisukohale, et Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi tuleks vaatamata erinevate maksumeetmete rakendamisele analüüsida ühtse süsteemina (üldine lähenemisviis), kuna erinevaid meetmeid on võimalik kasutada de jure või de facto ainult ühiselt, ning järeldas, et see kujutab endast riigiabi.
(44)
Järgmisel etapil hinnati üksikuid meetmeid eraldi (individuaalne lähenemisviis) ja komisjon tegi selle käigus järgmised järeldused:
-
renditud varade kiirendatud amortisatsiooni (meede nr 1) võib käsitada riigiabina, kuid käsitatakse igal juhul olemasoleva abina, kuna seda rakendati enne Euroopa Liiduga ühinemist. Seetõttu ei algatatud kõnealuse meetme suhtes ametlikku uurimismenetlust;
-
renditud varade ennetähtaegset amortisatsiooni (meede nr 2) võib käsitada riigiabina, kuna see annab valikulise eelise, arvestades Hispaania õigusaktidega kehtestatud ebamääraseid tingimusi ja Hispaania maksuameti rakendatavat kaalutlusõigust nende tingimuste tõlgendamisel. Kõnealust meedet, mis jõustus 2002. aastal (27), loeti ebaseaduslikuks ja tõenäoliselt siseturuga kokkusobimatuks riigiabiks;
-
majandushuviühingu puhul (meede nr 3) ei tuvastatud võimalikku riigiabi. Selle meetme suhtes ei algatatud ametlikku uurimismenetlust;
-
tonnaažimaksuga maksustamise korra (meede nr 4) kiitis komisjon 2002. aastal heaks kui siseturuga kokkusobiva riigiabi. Tonnaažimaksuga maksustamise lubatud korra kokkusobivust ei seatud kahtluse alla otsuses K(2011) 4494 (lõplik). Komisjoni väljastatud loa alusel tuleks igal juhul kõnealust meedet pidada olemasolevaks abiks.
Komisjon väljendas siiski kahtlusi seoses tonnaažimaksuga maksustamise korra kahe aspektiga:
-
komisjon seadis kahtluse alla teatud ettevõtjatele, nagu näiteks Hispaania süsteemi tehingutes osalevad majandushuviühingud, antud võimaluse kasu saada tonnaažimaksuga maksustamise korrast, kuna nende tegevus piirdub aluste laevapereta rendile andmise või liisimisega. Komisjon leidis, et kõnealused ettevõtjad ei ole tegevad kaupade ja reisijate mereveo sektoris nõukogu määruses (EMÜ) nr 4055/86 (28) ja nõukogu määruses (EMÜ) nr 3577/92 (29) kindlaks määratud tähenduses, vaid pigem finantsinvesteeringute ja kaupade rentimise või liisimisega tegelevas sektoris. Komisjon märkis, et nende abikõlblikkusest Hispaania tonnaažimaksuga maksustatava korra suhtes ei ole komisjonile teatatud ega selleks luba saadud;
-
kapitali kasvutulu maksuvabastust (meede nr 5), mis tuleneb tonnaažimaksuga maksustamise korra rakendusmeetmetest (RIS artikli 50 lõige 3) ja mille Hispaania ametiasutused esitasid lubatud tonnaažimaksuga maksustamise süsteemi osana, käsitleti täiendava meetmena, mis jääb komisjoni 2002. aastal antud loa kohaldamisalast välja. Kõnealust meedet loeti ka ebaseaduslikuks ja tõenäoliselt siseturuga kokkusobimatuks abiks.
(45)
Võimalike abisaajatena tuvastati:
-
majandushuviühingud kui esmased maksusoodustuste saajad;
-
majandushuviühingute liikmed/investorid, kes saavad maksusoodustustest kasu, kuna ühingud on maksualaselt läbipaistvad;
-
mereveoettevõtjad, kes saavad osa maksusoodustustest alandatud laevahindade näol;
-
võimalik, et ka laevatehased, osalevad pangad, liisinguettevõtjad ja teised vahendajad.
(46)
Komisjon leidis, et abi ei ole siseturu põhimõtetega kooskõlas.
4. HISPAANIA JA HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED
(47)
Märkuseid saadi Hispaania ametiasutustelt ja 41 kolmandalt isikult, sealhulgas riigiasutustelt, valdkondlikelt ühendustelt ja maksu tasaarvelduse süsteemi tehingutes osalevatelt üksikettevõtjatelt või nende konkurentidelt, nagu näiteks välisriikide laevatehased või laevaehitusühingud.
(48)
Tähelepanekutes käsitleti komisjoni otsuses K(2011) 4494 (lõplik) antud komisjoni hinnangu järgmisi aspekte:
-
menetlusega seotud aspektid;
-
üldine lähenemisviis: Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi kui terviku hindamine võrreldes seda moodustavate üksikute meetmete hindamisega;
-
küsimus, kas üksikud meetmed vastavad riigiabi nõuetele (eelise olemasolu, riiklikud vahendid, riigile omistatavus, mõju konkurentsile ja kaubandusele) ning kas mõned neist kujutavad endast olemasolevat abi;
-
abisaajate tuvastamine;
-
võimaliku riigiabi siseturuga kokkusobivus;
-
takistused abi tagastamisel (võrdne kohtlemine, õiguspärase ootuse kaitse, õiguskindlus).
4.1. MENETLUS
(49)
Hispaania arvates algatas komisjon ametliku uurimismenetluse ilma peamisi järeldusi Hispaania ametiasutuste kaudu nõuetekohaselt kontrollimata. Seetõttu on rikutud Hispaania riigi kaitseõigust ja võistlevuse põhimõtet, mis on mis tahes haldusmenetluse eelduseks.
(50)
Mitmete kolmandate isikute arvates oleks komisjon pidanud kasutama olemasoleva abi menetlust, kuna kaks asjaomast maksumeedet (renditud varade amortiseerimiseeskirjad ja tonnaažimaksuga maksustamise kord) oleksid, juhul kui neid käsitleda abina, olemasolev abi.
4.2. HISPAANIA MAKSU TASAARVELDUSE SÜSTEEMI HINDAMINE TERVIKUNA / ÜKSIKUTE MEETMETE HINDAMINE
4.2.1. Kaebuse esitajad
(51)
Hollandi laevatööstuse seisukohalt tuleks Hispaania süsteemi vaadelda tervikuna, kuna tegemist on organiseeritud süsteemiga, mis kasutab teadlikult erinevaid maksumeetmeid, et saada majanduslikku kasu, mis on palju suurem kui erinevate meetmete eraldi rakendamisel saadav kasu, ning sellepärast, et need meetmed on omavahel seotud. Tonnaažimaksuga maksustamise süsteem võimaldab majandushuviühingutel muuta ennetähtaegse ja kiirendatud amortisatsiooni kohaldamisel saadav ajutine maksusoodustus püsivaks. Hispaania ametiasutuste seatud ebamäärased tingimused ennetähtaegse amortisatsiooni taotlemisele ja nende tõlgendamine annab kaalutlusõiguse maksuametile. Seda kinnitab ka asjaolu, et praktikas antakse luba ainult tavapäraselt ettevõtte maksusüsteemilt tonnaažimaksuga maksustamise korrale üleminekuks.
(52)
Taani mereveo- ja […] (30) (31) käsitleb samuti majandushuviühingut tervikuna riigiabikavana, mis olenemata sihtrühmast annab teatud ettevõtjatele selgelt majandusliku eelise.
4.2.2. Hispaania ja maksu tasaarvelduse tehingutes osalejad
(53)
Hispaania ja ettevõtjad, keda komisjon pidas võimalikeks abisaajateks (mereveoettevõtjad, pangad, majandushuviühingute investorid, maksu tasaarvelduse süsteemi tehingutes osalevad laevatehased), vaidlustasid siiski kõnealuse üldise lähenemisviisi.
(54)
Nad leiavad, et maksu tasaarvelduse süsteem ei ole sellisel kujul Hispaania maksuõiguses sätestatud ja süsteemi tehingud on eraõiguslikud lepingud (rentimine, laevapereta prahtimine, majandushuviühing), mille sõlmivad eraõiguslikud isikud, kellel on oma varaobjekti rahastamiseks õigus vabalt valida odavaim viis ning kasutada kättesaadavaid lepingulisi ja maksualaseid kokkuleppeid. Samuti väidavad nad, et Hispaaniat ei tohiks pidada vastutavaks soodustuste eest, mis maksumaksjad on maksukoorma vähendamiseks omandanud. Lisaks sellele ei nõua maksuõigus kõigi meetmete kasutamist, mida komisjon nimetas otsuses K(2011) 4494 (lõplik).
(55)
Asociación Española de Banca (Hispaania Pangaliit) leiab, et see on esimene kord, kui komisjon on tuvastanud riigiabi pigem eraõiguslike üksuste vaheliste õigustehingute kombinatsioonis kui õigusnormis.
(56)
Süsteemi asemel näeb Hispaania Pangaliit pigem kaht erinevat skeemi (amortisatsiooni kord ja tonnaažimaksuga maksustamise kord), mida saab üksteisest selgelt lahutada ja eraldi käsitleda, sõltumata sellest, kas neid kasutatakse eraldi või koos.
(57)
Lisaks sellele on Hispaania Pangaliit seisukohal, et komisjon ei määranud enne valikulise eelise tuvastamist kindlaks üldist võrdlussüsteemi. Hispaania Pangaliidu arvates on vara omandamise rahastamiseks rahastamisvahendite ja maksumeetmete erinevat ühendamist kasutades väga palju mooduseid ning komisjon peaks võrdlema kõiki alternatiivseid olukordi. Järeldus, et Hispaania süsteem annab teatud ettevõtjatele valikulise eelise, oleks seega kunstlik, eriti juhul, kui komisjon kasutab investeeringu rahastamise võrdlusalusena maksustamise seisukohalt kõige kulukamat viisi, jättes kõrvale kõik investoritele kättesaadavad stimuleerivad meetmed.
(58)
Järelikult ei anna Hispaania süsteem valikulist eelist. Seda kinnitab eriti asjaolu, et komisjon määratleb mitu võimalikku abisaajat, kes ei vasta majandussektoritele. Osutades komisjoni teatisele riigiabi eeskirjade kohaldamise kohta äriühingute otsese maksustamisega seotud meetmete suhtes (32) (edaspidi „komisjoni teatis äriühingute maksustamise kohta”) ja Madalmaade Groepsrentebox’iga (33) seotud komisjoni otsusele, leiab Hispaania Pangaliit, et lähtudes asjaolust, et majandushuviühingute liikmetel on kasulikum investeerida merelaevadesse kui muudesse varadesse, ei saa järeldada, et kõnealune meede on valikuline.
(59)
Kuna Hispaania maksu tasaarvelduse süsteem koosneb üksnes eraõiguslikest isikutest, kes kasutavad eraõiguslike lepingute raames üldiseid maksumeetmeid, ei hõlma see riiklikke vahendeid.
(60)
Hispaania Pangaliidu arvamuse kohaselt puudub mõju konkurentsile ja liikmesriikidevahelisele kaubandusele, kuna komisjoni tuvastatud peamised abisaajad on mereveoettevõtjad ning kõnealune meede on kättesaadav kõigile Euroopa ja muu maailma mereveoettevõtjatele.
(61)
Kolmandad isikud kirjeldavad esitatud märkustes Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi kui rida meetmeid, mis ei ole üksteisega seotud (individuaalne lähenemisviis) ja ei esita rohkem märkusi süsteemi kui terviku kohta.
4.3. ÜKSIKUTE MEETMETE HINDAMISEGA SEOTUD TÄHELEPANEKUD
4.3.1. Kiirendatud amortisatsioon (TRLIS artikli 115 lõige 6) (34) - meede 1
(62)
Hispaania ja teatavate kolmandate isikute arvamuse kohaselt on kõnealune meede üldiselt kohaldatav igat liiki varadele ja kõigile sektoritele. Rendimaksete erinev maksustamise ja raamatupidamisarvestuse kord ei too kaasa mingit reaalset valikulisust, mida kinnitab kõnealust meedet kohaldavate sektorite mitmekesisus. Hispaania ettevõtte tulumaksu süsteem näeb lisaks sellele ette kiirendatud amortisatsiooni alternatiivseid võimalusi. Hispaania Pangaliit väidab, et lineaarset kulumiarvestust ei saa võtta soodustuse olemasolu kindlaks tegemisel (ainsa) võrdlusalusena, kuna üldiselt on lubatud ka muud amortisatsiooniarvestuse meetodid. TRLIS artiklis 11 ja RIS artiklites 1-5 sätestatakse võimalus rakendada degressiivseid kuluarvestusmeetodeid, nagu näiteks väheneva jääkväärtuse (35) või kiireneva amortisatsiooni (36) meetod ja ka vara amortiseerimise võimalus maksuhalduriga kokkulepitud erikava alusel (37). Hispaania Pangaliit toob näiteks, et väheneva jääkväärtuse meetodit saab kohaldada 2,5 korda kõrgema määraga kui kohaldatavat lineaarset kulumiarvestuse määra, st 25 %.
4.3.2. Ennetähtaegse amortisatsiooni kohaldamine kaalutlusõigust kasutades (TRLIS artikli 115 lõige 11 ja artikli 48 lõige 4 ning RIS artikkel 49) - meede 2
(63)
Väidetakse, et ennetähtaegne amortisatsioon on üks kiirendatud amortisatsiooni meetoditest, mille kohaselt kiirendatud amortisatsioon võib teatavatel tingimustel alata enne vara lõppkasutajale üleandmise kuupäeva ja enne, kui seda on jõutud kasutama hakata. Kui vara ehitamise ajal makstud summasid ei saa maha arvata, tähendaks see tegelikult enneaegset maksustamist. Ennetähtaegne amortisatsioon taastab neutraalse olukorra ning rahavoo ja maksualase kohtlemise vahelise vastavuse.
(64)
Hispaania Pangaliit rõhutab, et amortisatsiooniperioodi ennetamise võimalus on üldine meede, mis on sätestatud ka TRLIS artikli 11 lõike 1 punktis d ja RIS artiklis 5, mis määravad kindlaks amortisatsioonile kohaldatavad üldised eeskirjad. Kõnealused sätted lubavad maksuametil heaks kiita maksustatava isiku esitatud ja põhjendatud erakorralise amortisatsioonikava, sealhulgas ehitamisel olevate varade kohta.
(65)
Ennetähtaegse amortisatsiooni puhul nõutava eelneva loa ja maksuameti järgitava menetluse ainus eesmärk on teha kindlaks, et tehing on reaalne ja täidetakse õigusaktides kehtestatud objektiivseid kriteeriume. Eelkõige tuleb eelnevalt tagada, et on olemas rendileping, mille alguskuupäev on vara kasutuselevõtmise või üleandmise kuupäevast varasem; taotluse esitamisel on märgitud, et vara maksumuse tagastamiseks tehtavad maksed on mahaarvatavad; leping pikka lepingujärgset/ehitamise perioodi nõudva vara omandamiseks on vara kasutamistingimustega kooskõlas; vara ehitusleping on allkirjastatud ja märgitud on vara kasutamist reguleerivad erakorralised lepingulised tingimused.
(66)
Peale RIS artiklis 49 sätestatud üldiste tingimuste kehtestatakse TRLIS artikli 48 lõikes 4 lisatingimus, kui taotlejaks on majandushuviühing. Loa andmine ei sõltu muude meetmete kohaldamisest või lisadokumentide esitamisest. Lõpuks, asjaolu, et menetluses ei kohaldata mingit kaalutlusõigust, näitab, et maksuamet ei ole ühtki esitatud taotlust kunagi rahuldamata jätnud. Selles osas leiab Hispaania Pangaliit, et komisjon peaks lähemalt uurima põhjusi, miks ei ole finantstehinguid tehtud. Kui mõned mereveoettevõtjad ei leidnud tehingu teostamiseks sobivat panka, nagu komisjon mitteametliku teabe põhjal väidab, on selle põhjuseks pigem asjaolu, et osapooled ei jõudnud teatavates tehingu üksikasjades, nagu näiteks hinnas, kokkuleppele. Hispaania Pangaliit eitab ametlikult, et mõni tema liikmetest osales koosolekutel või mitteametlikel kohtumistel Hispaania ametiasutustega. Olukord ei ole päriselt sarnane sellega, mida kirjeldatakse komisjoni otsuses Prantsusmaa maksualaste majanduslike huvirühmade (GIE fiscaux) (38) kohta, mille puhul peeti tingimust, et tehingul peaks olema märkimisväärne majanduslik ja sotsiaalne tähtsus, ebatäpseks ja asi jäeti maksuameti otsustada. Hispaania Pangaliit, vastupidi, ei nõustu, et mõni RIS artiklis 49 täpsustatud tingimustest võiks olla ebatäpne ja tõlgendatav.
(67)
Sellest lähtuvalt on ennetähtaegne amortisatsioon sarnaselt kiirendatud amortisatsiooniga üldiselt kohaldatav igat liiki varadele ja kõigile sektoritele. See on üldine meede.
(68)
Kui tegemist on kiirendatud amortisatsiooni kohaldamise meetodiga, tuleks seda abina käsitlemise korral pidada olemasolevaks abiks.
4.3.3. Majandushuviühingute maksude läbipaistvus (TRLIS artikkel 48) - meede 3
(69)
Hispaania Pangaliidu arvates on majandushuviühingute läbipaistvus kooskõlas Hispaania maksusüsteemi loogikaga. Läbipaistvus võimaldab teha mitmetel investoritel ühisinvesteeringu, mida igaüks eraldi ei hakkaks tegema, ja taotleda (tänu kõnealusele läbipaistvusele ja vastavalt oma osale investeeringus) siiski sellist maksukohtlemist, mida oleks kohaldatud, kui nad oleksid investeerinud eraldi. Majandushuviühingu staatuse kohaldamisega ei ole seotud ühtki soodustust. Lisaks ei kaasne selle staatusega mingeid valdkondlikke piiranguid. Hispaania iga maksumaksja võib olla majandushuviühingu liige. Seega ei ole ühingu puhul tegemist valikulikkusega.
4.3.4. Tonnaažimaksuga maksustamise kord (TRLIS artiklid 124-128) - meede 4
(70)
Kuna komisjon teatas otsuses K(2011) 4494 (lõplik), et ta kiitis aastal 2002 Hispaania tonnaažimaksuga maksustamise korra merendusalaste suunistega (39) kooskõlas olevana heaks, keskenduvad Hispaania ametiasutused ja kolmandad isikud oma märkustes 2002. aastal antud loa kohaldamisalale ning konkreetsetele küsimustele, kas maksu tasaarvelduse süsteemi tehingutes osalevatele rahastamisega seotud majandushuviühingutele (40) tuleks kohaldada tonnaažimaksuga maksustamise korda.
(71)
Küsimuse osas, kas maksu tasaarvelduse süsteemi tehingutes osalevatele rahastamisega seotud majandushuviühingutele (40) - kes ei käita laevu, vaid investeerivad neisse ja rendivad laevad osana finantsinvesteeringust välja - tuleks kohaldada tonnaažimaksuga maksustamise korda, väidab Hispaania, et ettevõtjad käitavad laevu neid välja rentides ja on seepärast kantud (mereveoettevõtjatena) Hispaania laevaregistritesse alates 28. juuli 1989. aasta kuningliku dekreedi 1027/1989 artikli 1 (41) (mis on üle võetud 24. novembri 1992. aasta seaduse 27/1992 artiklisse 9) jõustumisest. Kuna komisjon andis loa tonnaažimaksuga maksustamise korra kohaldamiseks kõigile Hispaania laevaregistritesse (42) kantud ettevõtjatele, hõlmab see luba ettevõtjaid, kes omavad laevu ja rendivad või liisivad neid kolmandatele isikutele. Seega kui kõnealust meedet käsitletakse riigiabina, tuleks seda pidada olemasolevaks abiks.
4.3.5. RIS artikli 50 lõige 3 - meede 5
(72)
Hispaania, laevatehaste ühendus PYMAR ja mõned pangad kinnitavad, et RIS artikli 50 lõige 3 sisaldab ainult õiguskindluse tagamiseks ette nähtud rakendusmeetmeid. Nad väidavad, et Hispaania õigussüsteemi põhimõtete kohaselt peavad maksumeetme olulised üksikasjad olema alati seadusega reguleeritud ja kõnealuses sättes, mis sisaldub kuninglikus dekreedis, ei esitata midagi uut, vaid üksnes selgitatakse TRLIS artikli 125 lõike 2 kohaldamisala. See ei lähe seaduses sätestatust lahku ega loo täiendavaid hüvesid. Kapitali kasvutulu maksustamata jätmine oli juba komisjoni loa saanud kava osa ja sellest lähtudes tuleks seda abina käsitledes pidada olemasolevaks abiks.
(73)
Lisaks kinnitavad Hispaania ja väidetavad abisaajad, et aluse pidamine uueks on loogiline, kuna enne rentnikku seda ei kasutatud ja võimaluse kasutamine lepitakse kokku rendilepingu allkirjastamisel (43). Hispaania Pangaliit märgib, et tavapäraselt loetakse rendilepingu kaudu omandatud vara uueks.
4.4. TÄHELEPANEKUD SEOSES RIIGI RESSURSSIDE ÜLEMINEKUGA JA MEETMETE RIIGILE OMISTATAVUS
(74)
Kaebuse esitajate väidete kohaselt tähendab maksude mahaarvamine riigi ressursside üleminekut maksutulu kaotamise kujul. Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi / maksumeetmete puhul on tegemist riigipoolsete meetmetega, kuna kõik meetmed sisalduvad Hispaania õigusaktides. Lisaks sellele tugineb Hispaania süsteem maksuameti antavale loale. Isegi siis kui kõnealused load antakse seoses üksikute meetmetega, on selge, et tegelikkuses saavad loa süsteemi kõik tehingud. Seda kinnitab asjaolu, et maksuametile esitatud ennetähtaegse amortisatsiooni taotluses kirjeldatakse üksikasjaliselt maksusoodustuse koostisosi ja jagamist majandushuviühingu/investorite ja mereveoettevõtjate vahel ning see sisaldab ühtlasi laevatehase teatist, milles esitatakse kokkuleppest tulenevad võimalikud sotsiaalsed ja majanduslikud soodustused. Kõnealuste dokumentide süstemaatilisel esitamisel ei oleks mingit vajadust, kui need ei oleks heakskiitmise eeltingimuseks.
(75)
Mereveoettevõtjad seevastu kinnitavad, et allahindlus, mis laevatehas või majandushuviühing alghinnast teeb, ei ole omistatav riigile, kuna tegemist on eraõiguslike lepinguliste suhetega majandushuviühingu ja tehingus osaleva mereveoettevõtja vahel.
4.5. TÄHELEPANEKUD SEOSES KONKURENTSI MOONUTAMISE JA MÕJUDEGA KAUBANDUSELE
(76)
[…] leiab, et asjaomaste soodustuste suurus (otsuses K(2011) 4494 (lõplik) toodud näite kohaselt 14 miljonit eurot) kahtlemata mõjutab soodustuste saajate turupositsiooni ja tekitab seega kõrge konkurentsitasemega turgudel märkimisväärseid moonutusi. Kõnealune kava annab suure eelise Hispaania laevatehastele, kes saavad pakkuda oma laevu hinnaga, mis on madalam muude Euroopa laevatehaste omast ja sisaldab maksu tasaarvelduse süsteemi kaudu saadavaid soodustusi. […] osutab Hispaania tööstusministeeriumi statistikale, millest selgub, et aja jooksul on Hispaania laevatehased hakanud teenindama järjest suuremal hulgal välisriikide laevaomanikke.
(77)
Mereveoettevõtjate osas leiab […], et Hispaania laevatehastelt laevade palju odavamalt ostmine aitab neil säästa miljoneid eurosid nende kindlaksmääratud hinna olulisest osast. Kuna see jagatakse kogu laevade maksumuse tagastamise perioodi peale, annab kõnealune soodustus konkurentsieelise teiste vedajate ees ja moonutab paljude aastate vältel konkurentsi.
(78)
Nagu eespool mainitud, väidavad laevaomanikud, et kõigil mereveoettevõtjatel on juurdepääs Hispaania laevatehaste pakutavate tingimuste kasutamisele, mistõttu nad võiksid kasu saada mis tahes soodushindadest, mis nendel laevatehastel on pakkuda. Samuti kinnitavad nad, et on maksnud õiglase turuhinna ja ei ole ühegi majandusliku eelise näol kasu saanud. Järelikult on ebatõenäoline, et laevade ostmine Hispaania laevatehastelt vähendaks märgatavalt nende tegevuskulusid või tugevdaks kestvalt nende positsiooni, nagu märgiti komisjoni otsuses K(2011) 4494 (lõplik).
4.6. TÄHELEPANEKUD SEOSES ABISAAJATE TUVASTAMISEGA
(79)
Hispaania Pangaliidu arvates ei saa majandushuviühingud olla abisaajad. Nende maksualase läbipaistvuse tõttu on investorid need, kes peavad maksma majandushuviühingute äritegevusega kaasnevad maksud. Sellepärast ei saa majandushuviühingud mingit maksusoodustusest tulenevat majanduslikku kasu. Lisaks sellele võib iga Hispaania maksumaksja olla majandushuviühingu investor ehk liige.
(80)
Teisest küljest peavad mitmed mereveoettevõtjad majandushuviühinguid ainsateks võimalikeks abi saajateks. Laevaomanikud ei saa olla abisaajad, kuna nad ei ole Hispaania maksumaksjad. Nad väidavad, et komisjon eksis, eeldades ilma selgitusi jagamata, et maksusoodustused kantakse vähendatud hindade kaudu üle majandushuviühingult mereveoettevõtjale. Tegelikult määrab vara eraõiguslik omanik hinna kindlaks ärilise otsusega.
(81)
Laevaomanikud kinnitavad, et kogu maailma mereveoettevõtjad omandavad laevad erinevate riikide laevatehastest, sealhulgas soovi korral Hispaania laevatehastest. Sellepärast võivad kõik mereveoettevõtjad kasutada mis tahes hinnasoodustusi, mida Hispaania laevatehastel on võimalik pakkuda.
(82)
Mitmed laevaomanikud väidavad, et juhul, kui Hispaania süsteemi käsitatakse riigiabina, ei ole nad abisaajad. Selgituseks tuuakse kaks põhjust: esiteks näitab see, kuidas süsteemi struktuur toimib, et majandushuviühingu ja laevatehase vaheline tegevus on kooskõlastatud ja moodustab ühtse huvikeskme, määrates müügihinnad; teiseks toovad puksiire ja päästelaevu käitavad ettevõtjad näiteid väljaspool Hispaaniat asuvatelt laevatehastelt sarnaste aluste ehitamiseks saadud pakkumistest. Kõnealused pakkumised on samas hinnavahemikus või isegi odavamad kui lõpuks valitud Hispaania laevatehaste omad. Nad kinnitavad, et lõpptulemusena maksid nad õiglase turuhinna ja ei ole saanud kasu mingisugusest majanduslikust eelisest ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses. Kui Hispaania süsteem pakub majanduslikku eelist, oleksid selle saajaiks süsteemi tehingutes osalevad laevatehased ja mitte mereveoettevõtjad.
(83)
Hollandi laevaehitustööstuse arvates on abisaajateks majandushuviühingud, nende investorid ja mereveoettevõtjad, aga ka Hispaania laevatehased, kuna hindade vahel, mida laevaomanik maksab ja laevatehas turuhinnast kõrgemana saab, on oluline vahe. Riikliku laevaehitusliidu arvamuse kohaselt oli kava eesmärk tuua kasu laevatehastele. Oleks ekslik järeldada, et Hispaania süsteem toob kasu mereveoettevõtjatele. Ehitushinna vähendamine ei tähenda tingimata soodustust laeva ostjale. Peale selle saavad Hispaania laevatehased seda soodustust pakkuda ainult nendele ostjatele, kes kasutavad maksu tasaarvelduse süsteemi. Hispaania maksu tasaarvelduse süsteem on laevaehitusele antav ebaseaduslik abi, mis kahjustab teiste riikide laevaehitajaid, kes otseselt konkureerivad Hispaania laevaehitajatega.
(84)
PYMAR leiab, et komisjon ei põhjendanud otsuses K(2011) 4494 (lõplik) piisavalt, miks ta määratleb laevatehased võimalike riigiabi saajatena. Ühtlasi osutab ta, et otsustes GIE fiscaux’, Brittany Ferries, Air Caraïbes’i või Le Levant’i (44) juhtumite kohta, mis käsitlevad samalaadseid maksukavasid, ei määratle komisjon varaobjekti tootjat riigiabi saajana.
4.7. TÄHELEPANEKUD SEOSES LIIGITAMISEGA OLEMASOLEVAKS VÕI EBASEADUSLIKUKS ABIKS
(85)
Nagu on öeldud eespool jaotises 4.3, leiavad Hispaania ja teatavad kolmandad isikud, et asjakohased on ainult kaks meedet. Kõigepealt TRLIS artikli 115 sätted kapitalirendilepingu alusel omandatud varaobjekti kulude mahaarvamise kohta. Hispaania võttis need sätted vastu enne Euroopa Liiduga ühinemist. Kui kõnealust meedet käsitatakse abina, on see järelikult olemasolev abi, nagu on märgitud komisjoni otsuses K(2011) 4494 (lõplik), ning TRLIS artikli 115 lõige 11, mis lubab maksuametil määrata mahaarvamise algusaega, on ainult artikli 115 rakendamise vahend. Teiseks, kuna komisjon kiitis 2002. aastal heaks TRLIS artiklites 124-128 sätestatud tonnaažimaksuga maksustamise korra, on ka see olemasolev abi. Rakendussätted, eelkõige RIS artikli 50 lõige 3, ei muuda õigusaktis kehtestatud eeskirju, ja seega kehtib neile komisjoni luba.
4.8. TÄHELEPANEKUD SEOSES ABI KOKKUSOBIVUSEGA
(86)
Hispaania ametiasutused ja väidetavad abisaajad kinnitavad, et abi on siseturuga kokkusobiv 2002. aastal heaks kiidetud tonnaažimaksuga maksustamise korra alusel, kuna see hõlmab Hispaania õigusaktide (45) kohaselt registreeritud laevandusettevõtjaid, kelle tegevus sisaldab nende omanduses olevate või prahitud laevade käitamist. Kuna RIS artikli 50 lõikega 3 ainult rakendatakse tonnaažimaksuga maksustamise kord, kuulub ka see 2002. aasta otsuse reguleerimisalasse.
(87)
Kolmandad isikud kinnitavad ka seda, et mis tahes abi, mis hõlmab omanduses olevate või prahitud laevade käitamist ja jääb suunistes kehtestatud abi piirmäärade piiresse, on merendusalaste suunistega kooskõlas.
(88)
Asociación de Ingenieros Navales y Oceánicos de España (Hispaania laevandus- ja mereinseneride liit) leiab, et mis tahes abi kokkusobivust tuleb analüüsida pigem ülemaailmse konkurentsi kontekstis kui keskendudes siseturule, kuna kolmandate riikide laevatehased saavad toetust, mille puhul ei kohaldata konkurentsieeskirju, nagu seda tehakse ELis.
(89)
Sellele vastupidiselt leiab […], et kava ei saa üldse pidada siseturuga kokkusobivaks abiks, isegi mitte merendusalaste suuniste kohaselt, nagu on märgitud otsuses K(2011) 4494 (lõplik). Ta leiab kõigepealt, et Hispaanial ei ole võimalik tõestada õigust suuniste kohaselt hüvitist saada kõigi ehitatud laevade puhul, ja teiseks, et abi kahandab olematuks maksusumma, mis abisaaja peab tasuma riigis, kus kava vastu võetakse. Seepärast ei saa kava abil kasu välisriikide laevaomanikud ja Hispaania laevaomanike makstav maks on tõenäoliselt väiksem, sest nemad saavad kasu tonnaažimaksuga maksustamise korra ja sotsiaalmaksete vähendamise kaudu.
4.9. TÄHELEPANEKUD SEOSES ABI TAGASTAMISEGA
(90)
Hispaania ametiasutused ja võimalikud abisaajad väidavad, et abi tagastamine peaks olema välistatud, sest see rikuks ELi õiguse aluspõhimõtteid (46) nagu võrdne kohtlemine, õiguspärase ootuse kaitse ja õiguskindlus.
4.9.1. Võrdne kohtlemine
(91)
PYMAR väidab, et kahe muu juhtumi puhul (Brittany Ferries (47) ja GIE fiscaux) uuriti samasuguseid maksumeetmeid, mille puhul abi tagastamist ei nõutud. Kui komisjon tegi otsuse abi olemasolu kohta, tuleks kõnealune abi lugeda merendusalaste suuniste 11. peatükis kehtestatud piirmäärani siseturuga kokkusobivaks ja sellest üle oleva summa puhul peaks komisjon õiguskindluse kaitsest tulenevalt abi tagastamise nõudest loobuma, nagu Prantsusmaa juhtumi puhul. […] väite kohaselt asjaolu, et Prantsusmaa ettevõtjatelt ei nõutud abi tagastamist, seaks selle tagasinõudmine väga sarnase juhtumi puhul Hispaania ettevõtjatelt nad konkurentsi seisukohalt ebasoodsasse olukorda ja rikuks võrdse kohtlemise põhimõtet.
(92)
Hispaania ja PYMAR tuginevad mitmetele otsustele, milles komisjon otsustas enda või mõne oma liikme üldsusele tehtud avalduse tõttu abi tagastamise nõudest loobuda. Osutatakse otsustele Belgia koordineerimiskeskuste, Luksemburgi 1929. aasta valdusettevõtjate ja muude koordineerimiskeskuste ning rahvusvaheliste ettevõtete kontsernisisese tegevuse (48), Hispaania firmaväärtuse amortiseerimise (49), Itaalia raskustesse sattunud suurettevõtjate abistamisjuhtumi (50) ja kahe kalandusküsimusi käsitleva juhtumi (51) (Shetland ja Orkney saared) kohta.
4.9.2. Õiguspärane ootus / õiguskindlus
(93)
Hispaania (52) ja maksu tasaarvelduse süsteemi tehingutes osalevate teatavate kolmandate isikute ütluste kohaselt jäi kõnealustes tehingutes osalejatele mulje, et kasutatavaid maksumeetmeid ei käsitleta riigiabina järgmistel põhjustel:
1)
komisjoni seisukoht 2001. aasta otsuses ettevõtja Brittany Ferries kohta (53), mille kohaselt Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemiga sarnane kava, Prantsuse GIE fiscaux, kujutab endast üldmeedet;
2)
meetmete eelnõu (ennetähtaegne amortisatsioon ja tonnaažimaksuga maksustamise kord) avaldamine Hispaania parlamendi ametlikus väljaandes 10. oktoobril 2001. aastal (54);
3)
komisjoni kiri 2001. aastast, milles paluti Hispaanialt teavet seoses mitmete laevaehitusettevõtete suhtes kohaldatavate väidetavate abimeetmete, sealhulgas maksu tasaarvelduse süsteemi uurimisega;
4)
komisjoni 2004. aasta otsus (55), millega jäeti andmata abi Madalmaade laevatehastele, et tasakaalustada väidetavalt samade laevaehituslepingute tõttu konkureerivatele Hispaania laevatehastele pakutavat abi;
5)
2006. aasta otsus Prantsuse GIE fiscaux (56) juhtumi kohta;
6)
kõnealusel ajal konkurentsiküsimustega tegelenud komisjoni volinik Kroesi 2009. aasta kiri (57) Norra kaubandus- ja tööstusministrile vastuseks kaebusele, et Hispaania maksu tasaarvelduse kava soosib Hispaania laevatehaseid;
7)
aeg, mis kulus 2001. aastal meetmete eelnõu avaldamise, 2002. aastal kava käikulaskmise ning 2006. aastal komisjonile laekunud esimeste kaebuste ja 2011. aasta juunis menetluse algatamise vahel. Selline pikk ajavahemik kinnitas väidetavalt arvamust, et menetlemiseks puudus piisav alus;
8)
kohusetundlik ettevõtja ei oleks saanud ette näha võimalikku riigiabi olemasolu erinevate kavade kombineerimises, mis kujutasid endast siseriikliku maksustamise ammu väljakujunenud iseärasusi (renditud varade kiirendatud amortisatsioon, majandushuviühingu staatus) või mille oli komisjon eelnevalt heaks kiitnud (tonnaažimaksuga maksustamise kord);
9)
seisukohad abimeetmete puudumise kohta amortisatsioonimeetodite puhul äriühingute maksustamist käsitlevas komisjoni teatises (58).
4.9.2.1. Komisjoni 2001. aasta otsus ettevõtja Brittany Ferries juhtumi kohta
(94)
Kõnealuse otsuse põhjenduses 193 märkis komisjon, et majandushuviühingute ja nende poolt antavate maksusoodustuste osas leiab ta, et need kujutavad endast üldmeedet, ja eeldusel, et nad on Prantsusmaal üldkohaldatavad, võib neid moodustada majandustegevuse kõikides sektorites ja nad kuuluvad üldõiguse kohaldamisalasse.
(95)
Otsus avaldati 15. jaanuaril 2002. aastal Euroopa Ühenduse Teatajas. 2006. aasta otsuses Prantsuse GIE fiscaux’ kohta leidis komisjon: „Nimetatud otsuses käsitleti enne 1998. aastat kehtinud korda, kuid tuleb märkida, et see asjaolu ei tulnud otsuse põhjendustes selgelt esile ning see võis kaasa aidata käesolevas otsuses käsitletava korra kasutajate eksitamisele”.
(96)
Hispaania (59) ja mõned kolmandad isikud väitsid, et kõnealune seisukoht tekitas õiguslikku ebakindlust Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi seaduslikkuse osas, mis on oma ülesehituselt ja mõjudelt väga sarnane, või siis andis alust õiguspärasele ootusele, et Hispaania süsteemi ei käsitleta riigiabina.
4.9.2.2. Meetmete eelnõu avaldamine Hispaania Parlamendi ametlikus väljaandes
(97)
PYMARi arvates sai komisjon Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemist teadlikuks siis, kui selles sisalduvad meetmed (renditud varade ennetähtaegse amortisatsiooni kohaldamine kaalutlusõigust kasutades ja tonnaažimaksuga maksustamise kord) avaldati sama seaduseelnõu osana 10. oktoobril 2001. aastal Hispaania parlamendi ametlikus väljaandes. Selle tulemusena hakkasid laevatehased lisama oma uute laevaehitusprojektide pakkumistesse kõnealuste meetmete soodustusi, ootamata nende jõustumist, et edasi liikuda esimeste maksu tasaarvelduse süsteemide läbirääkimistel ja rakendamises.
4.9.2.3. 2001. aasta teabenõue Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi kohta
(98)
PYMAR osutab komisjoni 21. detsembril 2001. aastal saadetud kirjale seoses mitmete riigiabimeetmete suhtes esitatud kaebustega, mis väidetavalt vähendasid Hispaania laevatehastelt ostetud laevade maksumust. Kõnealuses kirjas esitas komisjon teabenõude maksu tasaarvelduse süsteemi kohta:
„Komisjon on saanud teada mõningate meetmete olemasolust, mis vähendavad Hispaania laevatehastelt ostetavate laevade maksumust. Eelkõige esitati komisjonile teave järgmiste meetmete olemasolu kohta:
…
3.
Maksu tasaarvelduse süsteem, kusjuures Hispaanias ehitatud laevu on võimalik kasutada maksude vähendamiseks eriotstarbeliste rahastamisvahendite abil. Näib, et sellest kombinatsioonist saadav tulu kantakse madalama hinna või vähendatud rendimaksete kaudu üle laevaomanikule. Kas Hispaania võiks palun esitada kogu asjaomase teabe, mis võimaldaks seda küsimust hinnata.”
(99)
PYMARi arvates osutab see kiri, et komisjon oli teadlik maksu tasaarvelduse süsteemi olemasolust ja oli juba 2001. aastal meetmeid tarvitusele võtmata kõnealust küsimust uurinud, mis tekitas õiguspärase ootuse, et Hispaania meedet ei käsitleta abina.
4.9.2.4. 2004. aasta otsus Madalmaade teatise kohta
(100)
9. septembril 2002. aastal teatasid Madalmaade ametiasutused kohandamisabist, mida nad kavatsesid anda Madalmaade laevatehastele, et nii kohandada abi vastamaks sellele, mida väidetavalt andis Hispaania (60). Ametliku uurimismenetluse lõppedes (61) jõudis komisjon oma lõplikus otsuses (62) järeldusele, et kuna „Hispaania ametiasutused [välistasid] selgelt abi andmise”, ei leidunud „Hispaania poolt antud ebaseadusliku abi kohta […] piisavalt tõendeid” (63), ning tunnistas teatatud abi siseturuga kokkusobimatuks.
(101)
Kuna 2002. aastal Hispaania maksu tasaarvelduse süsteem toimis juba enne seda, kui Madalmaad abist teatasid, siis 2004. aasta komisjoni otsus pidi PYMARi arvamuse kohaselt tekitama õiguspärase ootuse, et kõnealust süsteemi ei käsitleta abina.
4.9.2.5. 2006. aasta otsus Prantsuse GIE fiscaux’ juhtumi kohta
(102)
PYMARi arvates on Prantsuse GIE fiscaux kava Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemiga väga sarnane. Sellest tulenevalt tekitas 2006. aasta otsus Prantsusmaa juhtumi kohta ettevõtjate seas õiguspärase ootuse, et 1) Hispaania süsteem loetakse siseturuga kokkusobivaks merendusalaste suuniste 11. peatükis sätestatud ulatuses ja 2) kõnealuses peatükis näidatud piirmäärasid ületava riigiabi tagastamist mõlema juhtumi menetlusliku sarnasuse tõttu ei nõuta.
(103)
Lisaks sellele toetub PYMAR reale komisjoni otsustele (64), mille puhul ühe meetme sarnasus varem komisjoni heaks kiidetud teise meetmega osutus ettevõtjate õiguspärast ootust põhjendavaks asjaoluks. PYMAR tuletab meelde, et eelkõige ei nõutud abi tagastamist selliste juhtumite puhul, mis puudutasid näiteks välistulu (Iirimaa), rahvusvahelist rahastamistegevust (Madalmaad), koordineerimiskeskusi ja finantseerimisettevõtteid (Luksemburg), Vizcaya koordineerimiskeskusi (Hispaania), kontrolli- ja koordineerimiskeskusi (Saksamaa), keskseid kontsernikassasid, peakortereid ja logistikakeskusi (Prantsusmaa), USA välismüügikorporatsioonide suhtes kohaldatavat maksueeskirja (Belgia) ja Gibraltari abikõlblikke äriühinguid (Ühendkuningriik), sest need kavad olid väga sarnased Belgia koordineerimiskeskuste kavadega, mille komisjon oli eelnevalt heaks kiitnud.
4.9.2.6. Komisjoni volinik Kroesi 2009. aastal saadetud kiri
(104)
Norra ametiasutuste kirjale, milles kaevati Norra laevatehaste väidetava diskrimineerimise üle seoses Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemiga, vastas komisjoni volinik Kroes, et konkurentsi peadirektoraat on kõnealust küsimust juba uurinud ja et peadirektoraadi palvel tegi Hispaania avaliku avalduse maksuameti vastusena maksumaksja küsimusele (65) maksueeskirja kohta, kinnitades, et meetme kohaldamisala ei piirdu üksnes Hispaania laevatehastega, vaid seda võib kasutada ka teistes liikmesriikides toodetud laevade omandamisel. Kirjas järeldati, et seda selgitust silmas pidades ei ole täiendavate meetmete võtmine kõnealuses küsimuses vajalik.
(105)
PYMARi andmetel teavitas üks Norra laevaomanik 2. aprillil 2009. aastal volinik Kroesi kirja sisust Hispaania laevatehast, millega koos ta osales maksu tasaarvelduse süsteemi tehingutes. Ühtlasi esitas PYMAR 13. septembri 2012. aasta kirja äriühingult Gerencia del Sector de la Construcción Naval (66), milles tunnistati, et 2009. aastal oldi seal teadlikud volinik Kroesi kirja sisust ja teavitati sellest tavapäraste kohtumiste käigus teisi Hispaania süsteemi tehingutes osalejaid ja PYMARi.
4.9.2.7. Kaebuse esitamise ja menetluse algatamise vahel kulunud aeg
(106)
PYMARi hinnangul möödus üheksa aastat ajast, millal komisjon sai 2001. aasta detsembris kavast teada ja kava 2002. aastal käivitati, enne kui 2011. aasta juunis algatati menetlus (viis aastat pärast seda, kui komisjon sai esimesed kaebused aastal 2006). Ajavahemik ilma komisjoni võetud meetmeteta kinnitas arvamust, et menetlemiseks puudus küllaldane materjal.
4.9.2.8. Kohusetundlik ettevõtja ei oleks saanud ette näha riigiabi võimalikku olemasolu erinevate meetmete kombineerimises
(107)
PYMARi ja teiste kolmandate isikute kinnitusel on see esimene kord, kui komisjon on arvamusel, et mitme meetme koos rakendamine kujutab endast riigiabi; tegemist on seisukohaga, mida ettevaatlikud ettevõtjad ei oleks tavaolukorras osanud ette näha.
4.9.2.9. Amortiseerimise meetodeid käsitlevad seisukohad komisjoni teatises äriühingute maksustamise kohta
(108)
PYMAR kinnitab, et äriühingute maksustamist käsitleva komisjoni teatise artiklis 13 ei käsitleta riigiabina puhtalt tehnilist laadi meetmeid, nagu näiteks amortiseerimine. Selle põhjal arvasid ettevõtjad õigustatult, et ennetähtaegse amortisatsiooni meedet ei käsitleta riigiabina.
4.9.3. Abi tagastamise tagajärjed
(109)
Komisjoni võetud meetmed alates hetkest, kui ta sai teada Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemist ja sellest möödunud aeg tekitasid õiguspärase ootuse, et tegemist ei ole abiga ning et varasemateks tehinguteks antud abi ei ole vaja tagastada. Seetõttu peaks komisjon hoiduma kõikide tehingute puhul abi tagasinõudmisest.
(110)
Komisjoni volinik Kroesi 2009. aasta kiri tõendab samalaadselt, et komisjon oli kava analüüsinud. Kõigil maksu tasaarvelduse tehingutes osalenud pooltel (mereveoettevõtjad, majandushuviühingud, pangad, vahendajad jne) oli õiguspärane ootus, et komisjon oleks suutnud avastada süsteemis leiduva mis tahes abi ja et abi puudus, kuna edasist uurimist ei järgnenud.
(111)
PYMAR osutab ka otsustele, milles komisjon tunnistas, et ELi institutsioonide (Euroopa Kohus, komisjon jne) võetavad meetmed võivad luua õiguspärase ootuse, et varem antud abi ei ole vaja tagastada, nii et komisjon ei saa nõuda abi tagastamist, kaasa arvatud juhul, kui abi anti õiguspärast ootust tekitanud meetmele eelnevalt. Viidatakse otsustele seoses Hispaania firmaväärtuse amortiseerimise, Belgia koordineerimiskeskuste, Austria energiamaksu tagastamise ja Itaalia raskustesse sattunud suurettevõtjate abistamise juhtumitega (67).
4.9.4. Lepingutingimused
(112)
Hispaania ametiasutused ja PYMAR märgivad, et komisjoni tuvastatud mis tahes abi mereveoettevõtjatele või majandushuviühingutele ja investoritele mõjutaks igal juhul laevatehaseid, mis saaksid lepinguliste suhete olemasolu tõttu maksu tasaarveldamise süsteemi tehingutes osalejate vahel hüvitusnõudeid majandushuviühingutelt või nende investoritelt või investeerimisettevõtjatelt. PYMARi kinnitusel on mõnes lepingutingimuses nõue, et laevatehased maksaksid investoritele ja mereveoettevõtjatele hüvitist, eelkõige süsteemi toimimist mõjutavate õigusaktide, sealhulgas maksuõiguse muutmise korral.
5. HINDAMINE
5.1. MENETLUS
(113)
Komisjon leiab, et kasutatud menetlus ei ole rikkunud Hispaania õigust kaitsele või mis tahes kolmanda isiku õigust ärakuulamisele. Otsus algatada ametlik uurimismenetlus on esimene ametlik samm, mis komisjonil tuleb teha vastavalt nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määrusele (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks (68) (edaspidi „määrus (EÜ) nr 659/1999”), kui tal on pärast esialgset uurimist kahtlusi riigiabi meetme siseturuga kokkusobivuse suhtes (määruse (EÜ) nr 659/1999 artikkel 13 ja artikli 4 lõige 4). Menetluse algatamise otsuse eesmärk on esitada kokkuvõtlikult asjakohased faktid ja õigusküsimused, anda esialgne hinnang selle kohta, kas meetmel on abi iseloom, väljendada kahtlusi selle siseturuga kokkusobivuse kohta ja kutsuda kõnealust liikmesriiki ja teisi huvitatud isikuid üles esitama märkusi (määruse (EÜ) nr 659/1999 artikkel 6).
(114)
Komisjon ei algatanud ametlikku uurimismenetlust seoses renditud varade kiirendatud amortisatsiooniga (TRLIS artikli 115 lõige 6), osutades, et juhul, kui meedet käsitleda riigiabina, võib seda pidada olemasolevaks abiks. Samuti ei seatud kahtluse alla tonnaažimaksuga maksustamise süsteemi vähemasti niivõrd, kuivõrd sellest oli komisjonile teatatud ja selleks luba saadud (TRLIS artiklid 124-128), sest ka seda meedet käsitleti olemasoleva abina. Kõnealust kaht meedet on otsuses K(2011) 4494 (lõplik) nimetatud ja kirjeldatud ainult sellepärast, et nad on Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi oluliseks osaks ja seotud ametliku uurimise all olevate meetmetega (TRLIS artikli 115 lõige 11 ja artikli 48 lõige 4 ning RIS artikkel 49, aga ka RIS artikli 50 lõige 3 ja tonnaažimaksuga maksustamise korra kohaldamine veondusega mitteseotud tegevusele).
(115)
Komisjon leiab, et TRLIS artikli 115 lõiget 11 ja artikli 48 lõiget 4 ning RIS artiklit 49, aga ka RIS artikli 50 lõiget 3 ja tonnaažimaksuga maksustamise korra kohaldamist veondusega mitteseotud tegevusele võib käsitleda muudest, eelmises põhjenduses nimetatud meetmetest (st TRLIS artikli 115 lõikest 6 ja TRLIS artiklitest 124-128) lahus olevatena ja need ei kujuta endast määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkti b kohaselt olemasolevat abi, sest kõnealused meetmed kehtestati aastatel 2002 ja 2003, pärast Hispaania ühinemist ELiga, ja jõustati ilma komisjoni eelneva loata. Sellest lähtudes on komisjon järginud nende meetmete suhtes õigustatult ebaseadusliku abi suhtes kohaldatavat menetlust (määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkt f, artikkel 13 ja artikli 4 lõige 4).
5.2. HISPAANIA MAKSU TASAARVELDUSE SÜSTEEMI KUI TERVIKU HINDAMINE / ÜKSIKUTE MEETMETE HINDAMINE
(116)
Asjaolust, et maksu tasaarvelduse süsteem on kogum mitmesugustest meetmetest, millest kõik ei ole sätestatud Hispaania maksuõiguses, ei piisa, et komisjon ei kirjeldaks ja hindaks seda kui süsteemi. Komisjon leiab, nagu on selgitatud otsuses K(2011) 4494 (lõplik), et süsteemi tehingutes kasutatud erinevad maksumeetmed on omavahel de jure või de facto seotud. De jure vastab renditud varade ennetähtaegse amortisatsiooni kohaldamine kaalutlusõigust kasutades (TRLIS artikli 115 lõige 11) renditud varade kiirendatud amortisatsiooni ennetähtaegsele rakendamisele (TRLIS artikli 115 lõige 6). Samuti kujutab RIS artikli 50 lõige 3 endast tonnaažimaksuga maksustamise korra raames kasutatava erimenetluse erandit. De jure hõlmab RIS artikli 50 lõige 3 üksnes aluseid, mis on tonnaažimaksuga maksustamise korra ja maksuameti loa saanud rendilepingute suhtes abikõlblikud. De facto leitakse, et rendilepingutel on maksuameti luba ainult osas, mis puudutab renditud varade ennetähtaegsele amortiseerimisele antud luba. De jure saaks varajast amortisatsiooni kasutada paljude erinevate võimalikult rendilepingute kaudu omandatud varade puhul. Ennetähtaegse amortisatsiooni tingimused on siiski tõlgendatavad ja loetakse de facto täidetuiks ning saavad loa ainult aluste puhul, mis on tonnaažimaksuga maksustamise korra suhtes abikõlblikud.
(117)
Lisaks tõdeb komisjon, et maksu tasaarvelduse süsteemi kolmest peamisest meetmest kaks (ennetähtaegse amortisatsiooni kohaldamine kaalutlusõigust kasutades ja tonnaažimaksuga maksustamise korra abikõlblikkuse eeskirjad) jõustusid samal kuupäeval (1. jaanuar 2002) sama seadusega.
(118)
Samuti märgib komisjon, et samad kolmandad isikud, kes õiguspäraste ootuste ja võrdse kohtlemise pärast muretsedes seadsid kahtluse alla komisjoni üldise lähenemisviisi, kujutasid Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi Prantsuse GIE fiscaux’ kavaga väga sarnasena. Asjaolu, et Prantsusmaal kohaldatud meetme kõik tunnused sisaldusid ühes õigusnormis, tähendas paratamatult üldist hinnangut. Sellest seisukohast ei anna asjaolu, et Hispaania süsteemi erinevad koostisosad jagunevad erinevate õigusnormide vahel, mis on de facto omavahel seotud, iseenesest põhjust erineva lähenemisviisi kasutamiseks.
(119)
Nimetatud põhjustel leiab komisjon, et Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi tuleb käsitleda omavahel seotud maksumeetmete süsteemina ja mõju hinnata nende vastastikuse seotuse taustal, võttes eelkõige arvesse riigi kehtestatud või heaks kiidetud de facto seoseid.
(120)
Komisjon ei toetu igal juhul ainuüksi üldisele lähenemisviisile. Sellega paralleelselt analüüsis ta ka maksu tasaarvelduse süsteemi üksikuid meetmeid. Komisjon leiab, et need kaks lähenemisviisi viivad teineteist täiendades omavahel kooskõlas olevate järeldusteni. Meetmete eraldi hindamine on vajalik, et kindlaks teha, missugune osa süsteemi loodud majanduslikest soodustustest lähtub üldistest ja missugune valikulistest meetmetest. Eraldi hindamise tulemusena saab komisjon vajaduse korral kindlaks teha, missugune abi osa on siseturuga kokkusobiv ja mis osa tuleks tagasi nõuda.
(121)
Kõnealune kahetine lähenemine, mida järgiti juba otsuses K(2011) 4494 (lõplik), võimaldab komisjonil määratleda võrdlussüsteemi iga üksiku meetme jaoks eraldi ja süsteemile kui tervikule, et tuvastada valikulisi eeliseid, mida käsitletakse riigiabina. Iga Hispaania süsteemi tehingu puhul on abi olemasolu hindamisanalüüsi jaoks kasutatavaks võrdlusaluseks kõnealune tehing ise, mis on tehtud samade lepingusätete alusel, kuid ilma riigiabina määratletud meetmeteta. Selles suhtes ei kujutaks alternatiivne, lepingulisest või rahalisest seisukohast tegelikult erineva ülesehitusega tehing endast korralikku võrdlusanalüüsi.
(122)
Ettevõtjad võivad soovi kohaselt organiseerida oma varaga tehtavaid finantstehinguid ja kasutada sel eesmärgil kõige kohasematena tunduvaid üldiseid maksumeetmeid. Kui nende tehingutega kaasneb valikuliste maksumeetmete kohaldamine, mille suhtes kohaldatakse riigiabi kontrolli, on nendes tehingutes osalevad ettevõtjad võimalikud riigiabi saajad. Ühelt poolt ei osuta asjaolu, et mitmed ettevõtjate rühmad või kategooriad määratletakse võimalike abisaajatena, sellele, et maksu tasaarvelduse süsteem on üldine meede (69). Teisalt võib käsitleda asjaolu, et süsteemi kasutatakse vara omandamise, laevapereta prahtimise ja merelaevade edasimüümise rahastamiseks, selge märgina sellest, et meede on sektori seisukohast valikuline.
5.3. ABI OLEMASOLU EUROOPA LIIDU TOIMIMISE LEPINGU ARTIKLI 107 LÕIKE 1 TÄHENDUSES
(123)
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohaselt „on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust”.
(124)
Riigiabi eeskirju kohaldatakse ainult majandustegevuses osalevatele ettevõtjatele. ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 sätestatud kriteeriumid on kumulatiivsed. Sellest lähtuvalt käsitletakse hinnatavaid meetmeid asutamislepingu tähenduses riigiabina siis, kui kõik ülalnimetatud tingimused on täidetud. Sisuliselt peaks rahaline toetus:
-
olema saadud riigilt ja riigi ressursse kasutades,
-
soodustama teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist,
-
kahjustama või ähvardama kahjustada konkurentsi ja
-
kahjustama liikmesriikidevahelist kaubandust.
(125)
Komisjon on hindamise läbi viinud kahel erineval tasandil:
-
üksikute asjaomaste meetmete tasandil, mille puhul komisjon kaalub, kas iga üksikut meedet, olenemata selle kasutamisest maksu tasaarvelduse süsteemis, saab käsitleda riigiabina;
-
Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi kui terviku tasandil, sest nagu juba öeldud, tugineb süsteem meetmete kombinatsioonile, mis on de jure või de facto üksteisega seotud.
5.3.1. Ettevõtjad ELi toimimise lepingu artikli 107 tähenduses
(126)
Komisjon leiab, et kõik maksu tasaarvelduse süsteemi tehingutes osalevad isikud on ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses ettevõtjad - seda ei vaidlusta Hispaania (70) ega ükski kolmas isik -, sest nende tegevus seisneb turul kaupade ja teenuste pakkumises (71). Täpsemalt, laevatehased pakuvad äsjaehitatud laevu või ehitus-, remondi- ja renoveerimisteenuseid, liisinguettevõtjad pakuvad rahastamisvahendeid, majandushuviühingud tegelevad prahtimise ja laevade müügiga, investorid pakuvad arvukatel turgudel kaupu ja teenuseid, välja arvatud siis, kui nad on majandustegevusega mittetegelevad üksikisikud, millisel juhul kõnealune otsus neid ei hõlma, mereveoettevõtjad pakuvad mereveoteenuseid, korraldavad pangad pakuvad vahendus- ja finantsteenuseid ning muud vahendajad pakuvad vahendus- või nõustamisteenuseid.
5.3.2. Valikulise eelise olemasolu
(127)
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 alusel kindlaks teha, kas antud õigusliku korra raames võetud siseriiklik meede soodustab „teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist”, võrreldes teistega, kes asuvad nimetatud süsteemi eesmärki silmas pidades võrreldavas faktilises ja õiguslikus olukorras. Kui nii, siis vastab meede valikulisuse tingimusele (72).
5.3.2.1. Kiirendatud amortisatsioon (TRLIS artikli 115 lõige 6) - meede 1
(128)
Otsuses K(2011) 4494 (lõplik) teatas komisjon, et juhul, kui meedet käsitada abina, oleks see olemasolev abi, ega teostanud hindamist. Ametliku uurimise tulemusena on komisjon jõudnud järeldusele, et kõnealust meedet eraldi võetuna ei käsitata riigiabina, kuna see ei soodusta teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist. Komisjon märgib, et meede on kohaldatav kõigile Hispaania tulumaksu maksvatele ettevõtjatele, sõltumata nende tegevusvaldkonnast, asukohast, suurusest, õiguslikust staatusest või varade paiknemisest. Seda kohaldatakse ka eranditult kõigile amortiseeritavatele kaupadele.
(129)
Piirangu kehtestamine renditud varadele ei ole valikulisust tõendavaks asjaoluks, kuna mis tahes varade omandamist on võimalik rahastada kapitalirendilepingute alusel, mis on üldiselt kättesaadavad kõigi valdkondade mis tahes suurusega ettevõtjatele. Puudub igasugune teave selle kohta, et abisaajad oleksid de facto koondunud konkreetsetesse valdkondadesse või tegeleks teatavat liiki tootmisega. Hispaania esitatud statistilised andmed sealsete maksumaksjate TRLIS artikli 115 kasutamise kohta (vt allolevaid graafikuid) kinnitavad, et kapitalirendilepingut kasutavad väga erineva suurusega maksustatavate tuludega ettevõtjad (45 % artikli 115 deklareeritud kasutajast teenivad vähem kui 1 miljon eurot ja 70 % vähem kui 3 miljonit eurot) (vt vasakpoolne joonis). Maksusoodustuse kogusumma, mis saadakse TRLIS artikli 115 kohaselt pärast erikulu maha arvamist (73), erineb samuti vastavalt maksumaksja tuludele (vt parempoolne joonis).
Allikas: majandus- ja rahandusministeerium.
(130)
Hispaania ametiasutused kinnitasid, et rendilepinguid ja TRLIS artiklit 115 saab kasutada varade suhtes, mis on ehitatud teistes liikmesriikides (või on sealt pärit). Komisjon märgib lõpuks, et TRLIS artikli 115 lõike 6 kohaldamise tingimused on selged, objektiivsed ja neutraalsed ning selle kohaldamiseks ei ole vaja mitte mingit eelnevat luba. Seetõttu ei ole maksuametil õigust oma äranägemise kohaselt kõnealuse meetme kohaldamiseks luba anda või sellest keelduda (74).
(131)
Komisjon jõuab seega järeldusele, et renditud varade kiirendatud amortisatsioon (TRLIS artikli 115 lõige 6) iseenesest ei anna Hispaania süsteemi tehingutes osalevatele majandushuviühingutele valikulist eelist.
5.3.2.2. Ennetähtaegse amortisatsiooni kohaldamine kaalutlusõigust kasutades (TRLIS artikli 115 lõige 11 ja artikli 48 lõige 4 ning RIS artikkel 49) - meede 2
(132)
Hispaania maksuõiguse amortisatsioonieeskirjades (TRLIS artikkel 11) sätestatakse üldiselt, et vara maksumus tuleks jagada kogu selle majandusliku elutsükli ulatuses, st alates hetkest, kui vara majandustegevuse eesmärgil kasutama hakati. TRLIS artikli 115 lõike 6 kohaselt tuleks renditud vara kiirendatud amortisatsiooni korral arvesse võtta kuupäeva, mil varaobjekti käitama hakati. TRLIS artikli 115 lõige 11 annab majandusliku eelise, kuna lubab alustada kiirendatud amortisatsiooni enne, kui vara kasutama hakatakse.
(133)
See võimalus on erand artikli 115 lõikes 6 sätestatud üldisest eeskirjast ja selle suhtes on kohaldatav Hispaania ametiasutuste loa andmine kaalutlusõigust kasutades; kõnealune meede on seega esmapilgul valikuline. Vastupidiselt sellele, mida Hispaania ja mõned kolmandad isikud väidavad, ei ole loa andmise kriteeriumid selged ja objektiivsed ning isegi juhul, kui need seda oleksid, ei oleks see nende valikulise iseloomu välistamiseks piisav (75). Komisjon märgib, et TRLIS artikli 115 lõikes 11 sätestatud kriteeriumid on ebamäärased ja maksuametil, kes ei ole selle kohta avaldanud halduseeskirju ega selgitusi, tuleb neid tõlgendada. Kuigi kaalutlusõigust ei saa kasutada meelevaldselt (76), toob ennetähtaegse amortisatsiooni kaalutlusõiguse põhine ebamääraste kriteeriumide alusel kohaldamine kaasa maksu tasaarvelduse süsteemi valikulisuse. Lisaks sellele märgib komisjon, et Hispaania ei andnud veenvat selgitust selle kohta, miks on vajalikud TRLIS artikli 48 lõikes 4 ja RIS artiklis 49 kõik kuritarvituste vältimiseks kehtestatud tingimused. Näiteks tuleb esile tuua varaobjekti majandusliku kasutamise erijooned (77), aga ka mõju puudumine maksustatavale summale, mis on seotud vara kasutamise või omanikuvahetusega (78). Nende piirangute kohta ei esitatud mingit põhjendust, mis lisab täiendava valikulisuse. Hispaania ei selgitanud lähemalt ka seda, miks on vajalik eelnev luba. Renditehingu reaalse toimimise tagamine tundub näiteks olevat varaobjekti rendi-/amortisatsioonikulude tavalisel viisil mahaarvamise või kiirendatud amortisatsiooni kohaldamise puhul sama tähtis kui amortisatsiooni ennetähtaegse kohaldamise puhul. Esimese kahe meetme kohaldamine ei toimu siiski eelnevate lubade alusel ja nii nagu nende puhul, peaks renditud varade ennetähtaegsele amortisatsioonile kohaldatavate selgete ja objektiivsete kriteeriumide järelkontrollist piisama.
(134)
Nagu väitis komisjon otsuses K(2011) 4494 (lõplik), olid Hispaania ametiasutused kohtumisel kinnitanud, et väljastatud lubade alusel tuli TRLIS artikli 115 lõike 11 tingimusi täita ainult nende laevade omandamisel, mis olid tavapäraselt ettevõtte maksusüsteemilt tonnaažimaksuga maksustamise korrale üle viidud (79) ja kasutades laevapereta prahtimise võimalust, järgneva laeva omandiõiguse mereveoettevõtjale üleandmise korral. Hispaania eitas (80) niisuguse seisukoha avaldamist, kuid tunnistas tõlgendamisel esinevaid raskusi (81). Komisjon märgib, et ei esitatud ühtegi tõendit, mis kinnitaks, et ennetähtaegse amortisatsiooni kohaldamise lube oleks antud muudel asjaoludel (82).
(135)
Hispaania ametiasutuste esitatud näidete põhjal ilmneb, et majandushuviühingute poolsed maksuametile esitatud ennetähtaegse amortisatsiooni taotlused annavad üksikasjaliku ettekujutuse Hispaania süsteemi ülesehitusest ja kõigist asjaomastest lepingutest, nagu eeskätt laevaehitusleping, rendileping, laevapereta prahtimine, optsioonilepingud, võla ülevõtmise ja edasi rentimise kokkulepe. Hispaania väitel on need andmed vajalikud vastavuse kontrollimiseks TRLIS artikli 115 lõikes 11 ja artikli 48 lõikes 4 ning RIS artiklis 49 kehtestatud tingimustega.
(136)
Komisjon märgib siiski, et rakendusmäärustes sätestatud menetlusega (83) antakse maksuametile oluline kaalutlusõigus õiguslike nõuete tõlgendamiseks ja võimalik, et ka lisatingimuste kehtestamiseks. Eelkõige võib maksuamet nõuda mis tahes lisateavet, mida ta peab hindamise seisukohast asjakohaseks (84). Seoses sellega märgib komisjon, et mõnedes näidetes sisaldasid esitatud taotlused lisamaterjale, mida ei ole TRLIS artikli 115 lõikes 11 ja artikli 48 lõikes 4 ega RIS artiklis 49 kehtestatud nõuete kohaselt vaja esitada: 1) maksusoodustuse üksikasjalik väljaarvutamine ja viis, kuidas see jagada ühelt poolt mereveoettevõtja ja teiselt poolt majandushuviühingu või selle investorite vahel, ja 2) laevatehase teatis, milles kirjeldatakse üksikasjalikult majanduslikke ja sotsiaalseid hüvesid, mis laevaehitusleping kaasa toob. Mõnede kaebuse esitajate ütluste kohaselt nõuab maksuamet neid dokumente seoses loamenetlusega. Hispaania väitel esitasid taotlejad (majandushuviühingud) need materjalid oma algatusel. Kõnealused dokumendid näitavad eelkõige seda, et arvesse võetakse nii laevaehituslepingu tähtsust Hispaania majandusele kui ka maksu tasaarvelduse süsteemi tehingu abil saadud maksusoodustust.
(137)
Komisjon teeb järelduse, et kohustuslik eelneva loa taotlemise menetlus, TRLIS artikli 115 lõike 11 ja artikli 48 lõike 4 ning RIS artikli 49 ebamääraste tingimuste tõlgendamisvajadus ja maksuametile antud võimalus nõuda mis tahes lisadokumente või lisateavet on selge tõend selle kohta, et maksuametil on seoses Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi tehingutele lubade andmise ülesandega ulatuslik kaalutlusõigus.
(138)
Vastavalt komisjoni teatisele riigiabi eeskirjade kohaldamise kohta äriühingute otsese maksustamisega seotud meetmete suhtes (edaspidi „teatis maksualase abi kohta”) (85) möönab Euroopa Kohus, et majandussubjektide kohtlemine oma äranägemisel võib tähendada seda, et üldmeetme individuaalsel kohaldamisel ilmnevad valikulise meetme tunnused eelkõige juhul, kui kaalutlusõigust kohaldatakse ulatuslikumalt, kui on vaja maksutulu lihtsustatud haldamise jaoks objektiivsete kriteeriumide alusel (86) (87).
(139)
Komisjon on seega arvamusel, et TRLIS artikli 115 lõike 11 ja artikli 48 lõike 4 ning RIS artikli 49 alusel renditud varade ennetähtaegse amortisatsiooni kohaldamine kaalutlusõigust kasutades annab valikulise eelise Hispaania süsteemi tehingutes osalevatele majandushuviühingutele ja nende investoritele.
5.3.2.3. Majandushuviühingute maksualane läbipaistvus (TRLIS artikkel 48) - meede 3
(140)
Komisjon leiab, et TRLIS artiklites 48 ja 49 sätestatud majandushuviühingute maksualase läbipaistvuse staatus üksnes võimaldab erinevatel ettevõtjatel ühineda ja mis tahes investeeringut rahastada või majandustegevust teostada. Sellepärast ei anna kõnealune meede majandushuviühingutele või nende liikmetele mingit valikulist eelist.
5.3.2.4. Tonnaažimaksuga maksustamise kord (TRLIS artiklid 124-128) - meede 4
(141)
Nagu eespool jaotises 2.2.4 selgitati, kujutab tonnaažimaksuga maksustamise kord endast olemasolevat riigiabikava, mille komisjon kiitis heaks komisjoni 27. veebruari 2002. aasta otsusega C(2002)582 (lõplik). See sisaldab TRLIS artikli 125 lõikele 2 vastavaid eeskirju, mis on seotud edasilükkunud maksukohustiste ja kapitalikasvu tulu käsitlemisega seoses kasutatud varaobjektide üleminekuga üldise maksusüsteemi kohaldamiselt tonnaažimaksuga maksustamise korrale.
(142)
Nagu on selgitatud eespool põhjenduses 17, siis tavapärastes tingimustes, st kui ettevõtja kasutab tonnaažimaksuga maksustamise korrale ülemineku asemel jätkuvalt üldist ettevõtte tulumaksusüsteemi, kompenseeritakse esimestel aastatel varaobjektide ennetähtaegse ja kiirendatud amortisatsiooni abil saadud maksusoodustus (maksukohustised suurenevad) suures osas järgmistel aastatel (maksukohustised vähenevad) või varaobjekti müümise või lammutamise korral (kapitali kasvutulu maksustamine). Kõnealuse protsessi tulemuseks on teatavate maksusummade tasumise edasilükkamine. Kuna tonnaažimaksuga maksustamise korra puhul ei sõltu makstav maks tulude ja kulude vahest, tähendab üleminek kõnealuse perioodi keskel tonnaažimaksuga maksustamise süsteemile, et edasilükkunud maksukohustisi ei tasuta.
(143)
Üldise tulumaksusüsteemi toimimise taustal annab TRLIS artikli 125 lõikes 2 lubatud maksekohustiste tasumise edasilükkamine tonnaažimaksuga maksustamise süsteemile ümberlülituvatele ettevõtjatele täiendava valikulise majandusliku eelise võrreldes nendega, kes kasutavad jätkuvalt üldist maksusüsteemi.
(144)
Nagu selgitatakse allpool jaotises 5.4, ei laiene komisjoni heaks kiidetud tonnaažimaksuga maksustamise kord laevapereta prahtimisest saadud tulude maksualasele kohtlemisele, mida ei käsitleta seega olemasoleva, vaid uue abikavana.
5.3.2.5. RIS artikli 50 lõige 3 - meede 5
(145)
Võrreldes tonnaažimaksuga maksustamise korra selle osaga, millest komisjonile teatati ja millele anti luba, annab RIS artikli 50 lõige 3 täiendava soodustuse TRLIS artikli 125 lõike 2 tavapärase rakendamise suhtes kehtestatud erandiga, mille kohaselt teatavaid merelaevu, mida tavaliselt peetakse kasutatuteks, loetakse tonnaažimaksuga maksustamise korrale üleminekul uuteks. Selle tulemusena on maksekohustised, mille tasumist TRLIS artikli 125 lõike 2 kohaselt varaobjekti müümise või lammutamiseni edasi lükati, nüüd lõplikult tühistatud. Kõnealust tühistamist käsitletakse majandusliku eelisena.
(146)
RIS artikli 50 lõikega 3 antud majanduslik eelis on valikuline, sest see ei ole kohaldatav kõigile varadele. See ei ole kohaldatav isegi kõikide laevade suhtes, mille puhul kehtib tonnaažimaksuga maksustamise kord ja TRLIS artikli 125 lõige 2. Kõnealune soodustus on tegelikult kohaldatav ainult tingimusel, et laev on omandatud eelnevalt maksuameti loa saanud kapitalirendilepingu vahendusel. Nagu öeldud, kinnitasid Hispaania ametiasutused, et maksuamet luges seda tingimust tegelikult täidetuks alles siis, kui kapitalirendileping seoses TRLIS artikli 115 lõikele 11 vastava ennetähtaegse amortisatsiooni kohaldamisega oli heaks kiidetud. Hispaania ega ükski kolmas isik ei ole osutanud muudele asjaoludele, mille puhul oleks rendileping võinud maksuameti eelneva loa saada. Nagu öeldud eespool jaotises 5.3.2.2, anti load maksuameti rakendatava olulise kaalutlusõiguse kontekstis ja ainult seoses äsjaehitatud merelaevadega.
(147)
Vastupidiselt Hispaania ja teatud kolmandate isikute esitatud väitele ei piirdu RIS artikli 50 lõige 3 ainult teatatud erimenetluse või „kasutatud aluse” mõiste selgitamisega. Lugedes renditud alust uueks kuupäeval, millal rendilevõtja, eeldusel et maksuamet on rendilepingu eelnevalt heaks kiitnud, kasutab ostuoptsiooni, kaldub see kõrvale TRLIS artikli 125 lõikes 2 sätestatud erimenetlusest (88). Kõnealune valikulisus annab täiendava soodustuse, hoides ära edasiste kapitalitulude maksustamise.
(148)
Komisjon on seisukohal, et kõnealuse valikulise eelise andmine - osutades kas üldisele maksuõigusele või komisjoni loa saanud alternatiivse tonnaažimaksuga maksustamise korra ja TRLIS artikli 125 lõike 2 tavapärasele kohaldamisele - ei saa olla põhjendatud Hispaania maksusüsteemi olemuse ja üldise ülesehituse seisukohalt.
(149)
Komisjon kiitis TRLIS artikli 125 lõike 2 heaks erimenetlusena, et vältida artikli 125 lõike 1 kuritarvitamist, st takistada ettevõtjatel kasutatud ja üleamortiseeritud laevade üleviimist tonnaažimaksuga maksustamise korrale ainsa eesmärgiga need müüa ja saada olulist kapitali kasvutulu, mis oleks tonnaažimaksuga maksustamise korra kohaselt maksuvaba. Selles osas märgib komisjon, et maksu tasaarvelduse süsteemi tehingud iseloomustavad majandushuviühinguid, kes rendivad ja seejärel omavad lühiajaliselt ühtainsat laeva, mida nad ise ei käita, lülituvad seejärel väga piiratud ajavahemikuks, mis on vajalik rendilepingu optsiooni kasutamiseks, ümber tonnaažimaksuga maksustamise korrale ning kannavad oma ainsa laeva omandiõiguse üle mereveoettevõtjale. Niisugused tehingud ei tundu olevat kooskõlas merendusalastes suunistes ette nähtud tonnaažimaksuga maksustamise korra eesmärkidega.
(150)
Komisjon ei ole seepärast nõus väitega, et laeva on loogiline pidada uueks optsiooni kasutamise kuupäeval põhjusel, et keegi peale rentniku ei ole seda kasutanud või sellepärast, et optsiooni kasutamine oli kokku lepitud juba rendilepingu allkirjastamisel.
(151)
Väite esimese osaga seoses märgib komisjon, et piirava maksustamise eeskiri kehtib ka aluste kohta, mille sama ettevõtja viib üle tavapäraselt maksusüsteemilt tonnaažimaksuga maksustamise süsteemile, st ilma omaniku vahetumiseta ja ilma et seda kasutaks kolmas isik.
(152)
Väite teise osa suhtes tõdetakse, et asjaolul, et optsioon on juba kokku lepitud, ei ole midagi tegemist määratlemisega, kas laev on uus. Komisjon ei ole saanud mingit selgitust selle kohta, miks peaks optsiooni kasutamise päeval käsitlema asjaomast laeva kui uut, sõltumata sellest, kes on omanik. Samuti ei saanud komisjon mis tahes veenvat seletust selle kohta, miks kõnealune hüpotees oleks asjakohane ainult juhul, kui maksuamet on rendilepingu eelnevalt heaks kiitnud.
(153)
Komisjon märgib, et kapitalikasvu tulu ei oleks maksust vabastatud, kui RIS artikli 50 lõige 3, jättes optsiooni kasutamise kuupäeva arvestamata, täpsustaks ainult seda, et renditud alust loetakse uueks lepingu allkirjastamise päeval. Sellisel juhul tuleks pidada majandushuviühingut enne aluse üleviimist tonnaažimaksuga maksustamise korrale selle omanikuks, alust loetakse üleminekul vastavalt kasutatuks ja kohaldatakse TRLIS artikli 125 lõiget 2, mille tulemusena lükatakse edasi maksekohustiste tasumist või maksustatakse kapitalikasvu tulu siis, kui alus müüakse või lammutatakse.
(154)
Komisjon on seetõttu arvamusel, et RIS artikli 50 lõige 3 annab valikulise eelise ettevõtjatele, kes omandavad aluseid maksuametilt eelnevalt loa saanud kapitalirendilepingutega, ja eelkõige majandushuviühingutele või nende Hispaania süsteemi tehingutes osalevatele investoritele.
5.3.2.6. Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemist kui tervikust tulenev valikuline eelis, soodustuse saajad
(155)
Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemist tervikuna tuleneva majandusliku eelise suurus vastab kasule, mida majandushuviühing ei oleks saavutanud, kui ta oleks kohaldanud samade finantstehingute puhul üksnes üldiseid meetmeid. Tegelikkuses vastab see eelis soodustuste kogumile, mis sai majandushuviühingule osaks eelpool nimetatud valikuliste meetmete kohaldamisega, täpsemalt:
-
maksusummalt kokku hoitud intressid maksete tasumise edasilükkamisel ennetähtaegse amortisatsiooni alusel (TRLIS artikli 115 lõige 11 ja artikli 48 lõige 4 ning RIS artikkel 49);
-
maksmata maksude või kokku hoitud intresside summa maksete tasumise edasilükkamisel tonnaažimaksuga maksustamise korra alusel (TRLIS artikkel 128), arvestades, et majandushuviühing ei olnud kõnealuse korra jaoks nõuetele vastav;
-
maksmata maksud kapitali kasvutulult, mis saadi laeva müümisel vastavalt RIS artikli 50 lõikele 3.
(156)
Hispaania süsteemi kui terviku seisukohalt on soodustus valikuline kohustusliku eelneva loa taotlemise menetluse ja ennetähtaegsele amortisatsioonile kohaldatavate tingimuste ebatäpse sõnastuse tõttu maksuametile antud kaalutlusõiguse pärast. Kuna ka muud ainult merendusalaste suuniste nõuete kohasele mereveondusega seotud tegevusele (eelkõige TRLIS artikli 50 lõige 3) kohaldatavad meetmed sõltuvad kõnealusest eelnevate lubade saamisest, on kogu Hispaania maksu tasaarvelduse süsteem valikuline. Selle tulemusena annab maksuamet loa merelaevade rahastamiseks ainult Hispaania süsteemi tehingutele (valdkondlik valikulisus). Hispaania esitatud statistiliste andmete põhjal leidis kinnitust, et kõik 273 Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi tehingut, mis tehti 2010. aasta juunini, olid seotud merelaevadega.
(157)
Sellest seisukohast ei muuda asjaolu, et kõigil mereveoettevõtjatel, sealhulgas teiste liikmesriikide ettevõtjatel, on teoreetiliselt juurdepääs Hispaania süsteemi finantstehingutele, järeldust, et kõnealune kava soosib teatavaid tegevusvaldkondi, täpsemalt rendilepingute alusel merelaevade omandamist laevapereta prahtimise ja järgneva edasimüümise eesmärgil.
(158)
Euroopa laevatehased on korduvalt kaevanud, et neil puudub juurdepääs rahastamisele, mis toimub Hispaania pankade maksu tasaarvelduse süsteemi kaudu.
(159)
Otsuses algatada ametlik uurimismenetlus märkis komisjon, et kõik Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi kasutada saanud laevad olid, ühe erandiga, ehitatud Hispaania laevatehastes. Komisjon avaldas kahtlust (89), et sellist tulemust oleks võimalik vabal ja konkurentsipõhisel turul ainult ettevõtjate vabal valikul tehtavate tehingute kontekstis mõistlikult selgitada.
(160)
Kuna puuduvad tõendid, et taotlused väljastpoolt Hispaaniat pärinevate laevade omandamiseks oleksid tagasi lükatud, ei saa komisjon siiski tuvastada, et Hispaania süsteem oli de facto piiratud üksnes Hispaania laevade omandamisega. Lisaks sellele märgib komisjon, et Hispaania maksuamet kinnitas selgesõnaliselt 1. detsembril 2008. aastal võimaliku investori küsimusele vastusena saadetud siduvas teatises, et Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi kohaldatakse teistes ELi liikmesriikides ehitatud laevadele (90). Selliseid asjaolusid arvestades järeldab komisjon, et Hispaania süsteemiga ei kaasne täiendavaid valikulisuse elemente, mis tulevad kasuks Hispaania laevatehastele, ning laevatehase tegevuskoha põhist diskrimineerimist.
(161)
Komisjon märgib, et kasum laekub majandushuviühingule ja maksualase läbipaistvuse kaudu selle investoritele. Majandushuviühing on õigussubjekt, ja sellele kohalduvad kõik maksumeetmed ning vajaduse korral esitatakse maksuametile taotlus loa saamiseks. Vaidlus puudub näiteks selle üle, et majandushuviühing esitab taotlused ennetähtaegse amortisatsiooni kohaldamise või tonnaažimaksuga maksustamise korrale ülemineku kohta. Maksualaselt on majandushuviühing läbipaistev üksus ja selle tulud või mahaarvatavad kulud kantakse automaatselt üle investoritele.
(162)
Majanduslikust seisukohast kantakse oluline osa Hispaania süsteemi tehingutes osaleva majandushuviühingu saadud maksutulust hinnasoodustuse kaudu üle mereveoettevõtjale. Majandushuviühingute esitatud teatavate ennetähtaegse amortisatsiooni taotluste juures olevad lisad (vt allpool põhjendus 168) tõendavad, et maksu tasaarvelduse süsteemi tehingutes osalevad ettevõtjad arvestavad sellega, et tehingute tulemusena saadavad maksusoodustused jagatakse majandushuviühingute või nende investorite ja mereveoettevõtjate vahel. Kõnealuse soodustuse riigile omistatavuse küsimust arutatakse järgmises jaotises.
(163)
Samas kui muud Hispaania süsteemi tehingutes osalejad, nagu näiteks laevatehased, liisinguettevõtjad ja muud vahendajad saavad kasu kõnealuse soodustuse kaudsest mõjust, leiab komisjon, et algselt majandushuviühingute ja nende investorite kogutud kasumit neile üle ei kanta.
5.3.3. Riigi ressursside ülekandmine ja riigile omistatavus
Riigi ressursid
(164)
Eespool meetmete 2, 4 ja 5 puhul (vt jaotised 5.3.2.2, 5.3.2.4 ja 5.3.2.5) tuvastatud majandushuviühingute ja nende liikmete valikuline eelis tuleneb maksuõiguse sätete kohaldamisest.
(165)
Riigi ressursside kasutamine toob Hispaania süsteemi iga tehingu kohta kaasa renditud varade ennetähtaegse amortiseerimisega kaasneva tasumise edasilükkamise tõttu saamata jäänud intresse, edasilükkunud maksukohustise kohta kokkuleppe puudumise tõttu saamata jäänud intresse, kui majandushuviühing viiakse tavapäraselt ettevõtte maksusüsteemilt üle tonnaažimaksuga maksustamise korrale, ja laeva omandiõiguse mereveoettevõtjale üleandmise korral saadud kapitalitulu kasvu maksustamata jätmise tõttu saamata jäänud intresse. Hispaania maksu tasaarvelduse süsteem kui tervik hõlmab maksutulude kindlat langust, mis võrdub riigi ressursside kasutamisega maksukulude vormis ja saamata jäänud intressidega.
(166)
Seoses maksu tasaarvelduse süsteemi tehingutega kannab riik valikulist eelist rahastades kõigepealt oma ressursid majandushuviühingule üle. Majandushuviühing kannab seejärel maksunduslikku läbipaistvust kasutades riigi ressursid üle oma investoritele.
Riigile omistatavus
(167)
Kõnealused meetmed tulenevad Hispaania maksuõiguse kohaldamisest ja Hispaania maksuameti antud lubadest ennetähtaegse amortisatsiooni ja tonnaažimaksuga maksustamise süsteemi kohaldamiseks. Load anti üksikute meetmete kohaldamiseks, nagu näiteks iga majandushuviühingu puhul renditud aluse ennetähtaegseks (kiirendatud) amortisatsiooniks või majandusühingu üleminekuks tonnaažimaksuga maksustamise korrale. Hispaania ametiasutuste esitatud näidete alusel oli lubade andmise menetlus finantstehingu teostamiseks hädavajalik.
(168)
Kaebuse esitajate väitel vaatas maksuamet läbi ja sekkus maksutulude jagamisse ühelt poolt mereveoettevõtja ja teiselt majandushuviühingu ja selle investorite vahel. Hispaania ametiasutuste esitatud näidete alusel näib, et maksuametile esitatud taotlused ennetähtaegse amortisatsiooni jaoks lubade saamiseks hõlmavad tavaliselt tõepoolest maksu tasaarvelduse süsteemiga seotud maksusoodustuse arvutamist ja seda, kuidas kõnealune maksusoodustus mereveoettevõtjate ja majandushuviühingu investorite vahel jagatakse või sisaldavad vähemalt sellise arvutuse tegemiseks vajalikke üksikasju.
(169)
Majandushuviühingutele maksusoodustuse andmise kõik majanduslikud tagajärjed on eraõiguslike üksuste vaheliste erinevate õiguspäraste tehingute tulemus. Kohaldatavad eeskirjad ei kohusta majandushuviühinguid kandma maksusoodustuse üht osa üle mereveoettevõtjatele ja veelgi vähem laevatehastele või vahendajatele. Vastab tõele, et maksuametil on lai kaalutlusruum ja sellega seoses hindab maksuamet kogu tehingu majanduslikku mõju, aga sellest ei piisa, et tõendada, et Hispaania ametiasutused on need, kes otsustavad kasumiosa mereveoettevõtjatele üle kandmise või ülekantava osa suuruse üle. Vaadeldav olukord on erinev sellest, mida uuriti Air Caraïbes’i või Prantsuse GIE fiscaux’ otsustes, mille puhul investoritel oli õiguslik kohustus kanda vähemalt 60 % või kaks kolmandikku kasumist üle kasutajatele ja Prantsusmaa ametiasutused kontrollisid, et iga tehing oleks selle nõudega kooskõlas.
(170)
Seega anti valikulised soodustused riigi ressurssidest. Need on selgesti seostatavad Hispaania riigiga, sest toovad kasu majandushuviühingutele ja nende investoritele. Mereveoettevõtjatele antud soodustuste ning veelgi enam laevatehastele ja vahendajatele minevate kaudsete soodustuste puhul ei ole tegemist sellise olukorraga.
5.3.4. Konkurentsi kahjustamine ja selle mõju kaubandusele
(171)
Kõnealune soodustus ähvardab kahjustada konkurentsi ja mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust. Kui liikmesriigi antav abi tugevdab mõne ettevõtja seisundit võrreldes teiste ELi siseturul konkureerivate ettevõtjatega, tuleb asuda seisukohale, et abi viimati nimetatuid mõjutab (91). Piisab sellest, et abisaaja konkureerib teiste ettevõtjatega konkurentsile ja liikmesriikidevahelisele kaubandusele avatud turgudel (92).
(172)
Kõnealusel juhul tegutsevad investorid, st majandushuviühingud, majanduse eri valdkondades, eelkõige ELi siseturul kauplemisele avatud valdkondades. Lisaks sellele on nad majandushuviühingute kaudu Hispaania süsteemi hüvesid kasutavate tehingutega tegevad turgudel, mis tegelevad laevapereta prahtimise ning merelaevade omandamise ja müügiga, mis on samuti avatud kauplemisele ELi siseturul. Hispaania süsteemist lähtuvad soodustused tugevdavad nende seisundit vastavatel turgudel, kahjustades niiviisi konkurentsi või ähvardades seda kahjustada.
(173)
Vaatlusalustest meetmetest kasu saavate majandushuviühingute ja nende investorite majanduslik eelis võib seega mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust ja kahjustada konkurentsi siseturul.
5.4. OLEMASOLEV VÕI EBASEADUSLIK ABI
(174)
Määruse (EÜ) nr 659/1999 (93) artikli 1 punktis b nähakse ette erinevad olukorrad, mille puhul abi peetakse olemasolevaks abiks. Kõnealuse juhtumi kohta laekunud ettepanekute kohaselt on olemasolev abi i) enne Lissaboni lepingu Hispaanias jõustumist olemas olnud abi või ii) eelnevalt komisjoni heakskiidu saanud abi.
Tonnaažimaksu käsitletakse olemasoleva abina, aga selle kohaldamist laevapereta prahtimiselt saadavatele tuludele käsitletakse uue abikavana
(175)
Komisjon leiab, et riigiabiks liigitatavate meetmete hulgas (94) on ainult tonnaažimaksuga maksustamise korra õigusnormid (TRLIS artiklid 124-128, meede 4) olemasolev riigiabikava, sest komisjon kiitis selle korra 2002. aastal heaks.
(176)
Komisjon leiab siiski, et maksu tasaarvelduse tehingutes osalevad majandushuviühingud ei vasta abikõlblikkuse osas Hispaania tonnaažimaksuga maksustamise süsteemi kõigile tingimustele.
(177)
Komisjon andis nõusoleku Hispaania tonnaažimaksuga maksustamise korrale kui siseturuga kokkusobivale riigiabile, toetudes merendusalastele suunistele, mida kohaldatakse ainult selliste ettevõtjate suhtes, kes tõepoolest tegelevad oma või renditud aluseid kasutades mereveondusega (95). Erandina võib tonnaažimaksuga maksustamise korda kohaldada ka sellise tegevuse suhtes, mida suunistes loetakse abitegevuseks või mereveondusega samaväärseks tegevuseks. Teatud tingimustel on abikõlblikud näiteks laevade haldamine, süvendustööd või pukseerimine (96). Vastupidiselt sellele ei saa abikõlblikuks tegevuseks lugeda aluse omanikuks olemist, selle kapitalirendilepinguga omandamist või selle kolmandatele isikutele rentimist või prahtimist ilma laeva käitamise eest täit vastutust võtmata. Järelikult peaks tonnaažimaksuga maksustamise korra kasutaja tegelema abikõlblikul alusel abikõlbliku mereveotegevusega.
(178)
Vastab tõele, et komisjon on varem erandina lubanud laevapereta prahtimist konkreetsete teatatud tonnaažimaksuga maksustamise kavade osana, kuid ainult ajutiselt ja seoses ülemäärase võimsusega seotud erandlikus olukorras (97). Nimetatud tingimustel jääb asjaomaste ettevõtjate põhitegevuseks mereveondus ja tulusid laevapereta prahtimisest võib pidada põhitegevuse suhtes lisatuludeks. Selline lubatavus on täiesti kooskõlas merendusalaste suuniste eesmärkidega, mis näevad ette merendusalase oskusteabe säilitamise ja arendamise ning Euroopa meremeeste tööhõive kaitsmise ja edendamise ning EMP riikide merendusega seotud valdkondade konsolideerimisse panustamise, säilitades samal ajal laevastiku üldise konkurentsivõime maailma turgudel (98).
(179)
Kooskõlas merendusalaste suunistega on komisjoni 27. veebruari 2002. aasta otsuses K(2002) 582 (lõplik), millega lubatakse kohaldada Hispaania tonnaažimaksuga maksustamise korda, eraldi ära märgitud, et vaid mereveondusega seotud tegevus on tonnaažimaksuga maksustamise korra jaoks nõuetele vastav (99). Jaotises 2.4 „Abisaajad” määratakse kindlaks, et „tonnaažimaksuga maksustamise korra kasutajateks võivad olla Hispaania õigusaktide kohaselt registreeritud laevandusettevõtjad, kelle tegevus hõlmab nende omanduses olevate või prahitud laevade käitamist” (meie allakriipsutused), ja jaotises 2.5 „Abikõlblik tegevus / abikõlblikud laevad” sätestatakse, et „tonnaažimaksukava hõlmab ainult mereveondusega seotud merelaevade käitamise kaudu teenitud tulusid. Abikõlblik tegevus hõlmab sihipäraselt ainult mereveondust” (meie allakriipsutused).
(180)
Merendusalastele suunistele tugineva komisjoni 2002. aasta otsuse sõnastusest võib järeldada, et Hispaania õiguse kohaselt laevaomanikena määratletud ettevõtjad saavad kasutada tonnaažimaksuga maksustamise korda eeldusel, et nende tegevus on seotud abikõlbliku mereveondusega ja püsib selle piires.
(181)
Komisjon leiab, et Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi tehingutes osalevate majandushuviühingute tegevust ei saa pidada veondustegevuseks. Kui majandushuviühing läheb üle tonnaažimaksuga maksustamise korrale, liisib ta liisinguettevõtjalt üheainsa laeva ja rendib selle laevapereta prahitud laevana kolmandast isikust laevaomanikule. Kui kolmandast isikust laevaomanik käitab laeva, et osutada mereveoteenuseid, võib see olla tonnaažimaksukõlblik. Majandushuviühing seevastu üksnes annab laeva kolmandast isikust mereveoettevõtja käsutusse, kes seda käitab. Majandushuviühing on seega rendi- või liisinguteenuseid, mitte veoteenuseid osutav vahendaja.
(182)
Hispaania süsteemi tehingutes osalevad majandushuviühingud rendivad tavaliselt välja ainsat laeva, mis on nende omanduses või mida nad liisivad, ning mis seega moodustab kogu nende laevastiku. Sellistel asjaoludel ei võta majandushuviühing mingit riski ega vastuta laeva tehnilise haldamise, meeskonna haldamise ega isegi ärilise haldamise eest. See on puhtalt vahendustegevus ja laevapereta prahtimise kaudu saadavaid tulusid ei saa lugeda mereveondust toetavateks.
(183)
Lisaks sellele kasutavad majandushuviühingud tonnaažimaksuga maksustamise korda lühiajaliselt, st kaks nädalat, mis on vajalik rendilepingu optsiooni kasutamiseks ja laevaomaniku poolseks prahtimise lepinguga seotud optsiooni kasutamiseks. Sellist laadi tegevuse võimaldamine tonnaažimaksuga maksustamise korra raames ei tundu sugugi kestvalt tõstvat EMP riikide lipu all käitatavate või nende kontrollitavate laevade tonnaaži. Samal põhjusel näib, et Hispaania süsteemi tehingutes osalevad majandushuviühingud ei panusta eesmärgi „merendusalase oskusteabe säilitamine … ning Euroopa meremeeste tööhõive kaitsmine …” täitmisesse või „merendusega seotud valdkondade konsolideerimisse”.
(184)
Kokkuvõttes ei tähenda 2002. aasta otsusest tulenev heakskiit, et Hispaania süsteemi tehingutes osalevate majandushuviühingute taoliste ettevõtjate tegevust võib pidada mereveondusega seotud tegevuseks.
(185)
Komisjon leiab seetõttu, et Hispaania süsteemi tehingutes osalevate majandushuviühingute (100) sarnaste ettevõtjate tonnaažimaksukavasse kaasamise tulemusena antakse uut liiki abi, kas maksustava tulu käitatava tonnaaži funktsioonina arvutamise teel või siis TRLIS artikli 125 lõike 2 kohaselt võimaluse kaudu lükata maksekohustiste tasumist edasi, kuni laev on kas müüdud või lammutatud.
Muud meetmed kujutavad endast uut abikava
(186)
Renditud varade ennetähtaegne amortisatsioon (TRLIS artikli 115 lõige 11 ja artikli 48 lõige 4 ning RIS artikkel 49, meede 2) ei ole olemasolev abi, sest see võeti kasutusele 2002. aastal, st pärast Hispaania ühinemist ELiga 1986. aastal, ning komisjonile ei ole meetmest teatatud ja seda ei ole vastavalt heaks kiidetud. Lisaks saab selle meetme mõju kiirendatud amortisatsiooni mõjust selgelt eristada. Kõnealust meedet käsitletakse ebaseadusliku abina.
(187)
RIS artikli 50 lõige 3, mis lubas varem loa saanud rendilepingutega seoses omandatud laevade jaoks kapitali kasvutulu maksuvabastust (meede 5), jõustus 2002. aastal ilma komisjoni eelneva teavitamiseta ja komisjoni heakskiiduta.
(188)
Komisjon leiab, et 2002. aastal antud heakskiit ei hõlma rakendusmeetmeid ja eelkõige RIS artikli 50 lõiget 3, kuna sellega kehtestatakse erand piirava maksustamise eeskirjadest, mida kohaldatakse TRLIS artikli 125 lõike 2 kohaselt kasutatud laevade suhtes, mis tähendab täiendavat soodustust. Kõnealusest erandist oleks tulnud komisjonile teada anda koos muude õigusnormidega, mis heaks kiideti, kuid seda ei tehtud.
(189)
Tundub, et TRLIS artikli 125 lõike 2 kohaldamine ei nõua edasist määratlemist või selgitamist. Üldjuhul põhjustaks see laeva üleminekul rentnikule (mereveoettevõtja) rendileandja kapitali kasvutulu maksustamise. Kui Hispaania oleks selgituste andmist vajalikuks pidanud, oleks seda tulnud teha teatamisel.
(190)
Järelikult käsitatakse rakendusmeetmeid ja eriti RIS artikli 50 lõiget 3 ebaseadusliku abina.
5.5. SISETURUGA KOKKUSOBIVUS
(191)
Komisjon teeb järelduse, et seoses Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemiga käsitletakse üksikjuhtumite alusel riigiabina järgmisi meetmeid:
-
kapitalirendilepingute kaudu omandatud varade ennetähtaegne amortisatsioon (TRLIS artikli 115 lõige 11 ja artikli 48 lõige 4 ning RIS artikkel 49);
-
tonnaažimaksuga maksustamise kava seoses laevapereta prahtimise abikõlblikkusega;
-
RIS artikli 50 lõige 3.
(192)
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohaselt on riigiabi põhimõtteliselt keelatud. Artikli 107 lõikes 2 on siiski sätestatud, et teatavad abiliigid on siseturuga kokkusobivad ja vastavalt artikli 107 lõikele 3 võib komisjon kuulutada teatavad abiliigid või teatavatele abisaajatele ettenähtud abi siseturuga kokkusobivaks. Sõltuvalt abisaajate kategooriast kohaldatakse konkreetseid eeskirju, nagu näiteks merendusalased suunised (101) või laevaehitusele antava riigiabi raamistik (102).
(193)
Hispaania ametiasutused ega käesolevas otsuses abisaajatena kindlaks tehtud kolmandad isikud ei ole osutanud ELi toimimise lepingu artikli 107 lõigete 2 ja 3 ühegi muu sätte kohaldamisele või ühegi muu ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c alusel vastu võetud riigiabiraamistiku kohaldamisele.
5.5.1. Merendusalaste suuniste kohaldamine
Laevapereta prahtimise tulude abikõlblikkus tonnaažimaksuga maksustamise korra kohaldamiseks
(194)
Nagu on märgitud eespool põhjenduses 71, leiavad Hispaania ametiasutused ja teatavad kolmandad isikud, et 2002. aasta otsus, millega antakse luba Hispaania tonnaažimaksuga maksustamise kavale, hõlmab ka väljaprahtimist, kuna selles osutatakse valdaja omanduses olevate ja prahitud laevade käitamisele.
(195)
Komisjon ei nõustu 2002. aasta otsuse sellise tõlgendamisega. Merendusalastes suunistes ja 2002. aasta otsuses antakse mõlemas selgelt mõista, et tonnaažimaksuga maksustamise korda kohaldatakse üksnes mereveondusega seotud tegevusele (103). Reeglina ei saa tulusid, mis pärinevad muust tegevusest peale veonduse, maksustada tonnaažimaksuga maksustamise korra alusel ka juhul, kui tegevuse teostajaks on mereveoettevõtja (104), välja arvatud eraldi väljatoodud erandi põhjal ja konkreetsetel tingimustel (abitegevus, süvendustööd, pukseerimine).
(196)
Kõnealuses tähenduses hõlmab 2002. aasta otsuses abikõlbliku tegevusena nimetatud „valdaja omanduses olevate ja prahitud laevade käitamine” selliste laevade käitamist, mis on omandatud või laevapereta prahtimislepingu alusel renditud ja mida mõlemal juhul käitab mereveoettevõtja.
(197)
Nagu on märgitud jaotises 5.3.2.4, ei käita maksu tasaarvelduse süsteemi finantstehingutes osalevad rahastamisega seotud majandushuviühingud laevu ise ja ei osuta mingeid mereveoteenuseid. Nad on varaobjekti kollektiivsel rahastamisel osalevad finantsvahendajad. Nad ei sekku väljarenditava laeva strateegilisse, tehnilisse, meeskonna ega isegi ärilisse haldamisse ja ei võta mingit riski ega vastuta mereveoteenuste osutamise eest.
(198)
Lisaks sellele märgib komisjon, et Hispaania süsteemi tehingutes osalevad majandushuviühingud rendivad oma ainsa aluse välja nii ostuoptsiooniga, mida mereveoettevõtja kohustub kohe alguses rakendama, kui ka müügioptsiooniga, mida saab rakendada majandushuviühing. See on samaväärne kogu majandushuviühingu laevastiku omandi viivitusega, kuid lõpliku üleandmisega. Sellepärast ei ole majandushuviühing samas olukorras laevaomanikega, kes puutuvad kokku laevade ajutise ülemäärase võimsusega ja kes paindlikumat lahendust otsides rendivad osa oma laevastikust piiratud ajavahemikuks välja kolmandatele isikutele (vt eespool põhjendus 178).
(199)
Nimetatud põhjustel leiab komisjon, et Hispaania süsteemi tehingutes osalevad majandushuviühingud ei ole abikõlblikud komisjoni heakskiidu saanud Hispaania tonnaažimaksuga maksustamise korra kohaselt ning et nende suhtes ei kohaldata merendusalaste suuniste sätteid.
(200)
Komisjon leiab, et renditehingute üldist olemust arvestades toimivad Hispaania süsteemi tehingutes osalevad majandushuviühingud ja nende investorid vahendajatena, kes suunavad ühist huvi pakkuva eesmärgiga seotud soodustust edasi teistele abisaajatele (mereveoettevõtjatele).
Majandushuviühingute ja/või nende investorite kui vahendajate abikõlblikkus
(201)
Kooskõlas 20. detsembril 2006. aastal vastu võetud otsuses Prantsuse GIE fiscaux’ kohta (105) esitatud lähenemisviisiga jõudis komisjon seisukohale, et sedavõrd, kuivõrd majandushuviühingule või selle investoritele antud abi näol on tegemist õiglase tasuga ühist huvi pakkuva eesmärgiga seotud soodustuse mereveoettevõtjatele ülekandmisel, tuleks seda abi samas ulatuses pidada siseturuga kokkusobivaks. Majandushuviühingutel ei ole sellisel juhul tõepoolest mingit õigusaktidest tulenevat kohustust kanda osa saadud abist üle mereveoettevõtjatele. Hinnates meetme kokkusobivust ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c kohaselt, peab komisjon kaalutlusõigust kasutades kohaseks võtta arvesse meetme soodsat mõju merendussektorile ja kohaldada mutatis mutandis abimeetmete suhtes tavaliselt kohaldatavaid merendusalaste suuniste sätteid mereveoettevõtjale ülekantavale soodustusele. Kui seega merendusalaste suuniste kohaldamine Hispaania süsteemi konkreetses tehingus osalevale mereveoettevõtjale annab tulemuseks kokkusobiva soodustuse või kogusoodustuse x % ulatuses, on sama protsendimäär majandushuviühenduse või selle investorite poolt kinnipeetud abist siseturuga kokkusobiv.
Eelis mereveoettevõtjatest lõppkasutajatele
(202)
Kuna eelis toob kasu mereveoettevõtjatele, on ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkt c ja merendusalased suunised (106) selle siseturuga kokkusobivuse hindamiseks ainus asjakohane raamistik.
(203)
Komisjon leiab, et mereveoettevõtjad ei saa ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabist kasu. Selleks et määratleda siseturuga kokkusobiva abi suurust majandushuviühingute - kui mereveoettevõtjatele ühist huvi pakkuvat eesmärki järgivat soodustust edasisuunavate vahendajate - tasandil, leiab komisjon, et majandushuviühingu poolt mereveoettevõtjale ülekantavale soodustusele tuleks kohaldada mutatis mutandis merendusalaseid suuniseid, et kindlaks määrata 1) majandushuviühingu algselt saadud ja mereveoettevõtjale üle kantud abi suurus, mis oleks siseturuga kokkusobiv, kui ülekantud summat käsitletakse riigiabina mereveoettevõtjale; 2) siseturuga kokkusobiva soodustuse osakaal mereveoettevõtjale üle kantud kogusoodustuses; 3) abisumma suurus, mida tuleks pidada siseturuga kokkusobivaks kui väljamakset majandushuviühingute vahendamistegevuse eest.
(204)
Merendusalased suunised kirjeldavad riigiabi erinevaid kategooriaid ja tingimusi, mille kohaselt komisjon abi kohaldamiseks loa annab. Suunistes antakse selgelt mõista, et neid kohaldatakse ainult mereveondustegevusele ja piiratud arvule abitegevuse liikidele või mereveondusega samaväärsele tegevusele.
(205)
Kui mereveondusettevõtjast lõppkasutaja osutab mereveoteenuseid (või nendega samaväärseid teenuseid) ja täidab kõik suunistes ettenähtud tingimused, on ettevõtja saadud soodustus, mida käsitletakse abina, siseturuga kokkusobiv abi.
(206)
Merendusalaste suuniste kohaselt saab abi anda meetmete eri kategooriate kaudu. 1997. aasta suuniste artiklis 10 ja 2004. aasta merendusalaste suuniste artiklis 11 kehtestatud üks põhitingimus on üldine abi piirmäär, st ettevõtjale antava riigiabi maksimumsumma, mida võib lugeda siseturuga kokkusobivaks (107).
(207)
1997. aasta suuniste kohaselt vastab abi ülemmäär meremeeste maksustamise ja sotsiaalmaksude vähendamisele nullini ning ettevõtluse maksustamise vähendamisele laevandustegevuse puhul. 2004. aasta suuniste kohaselt vastab ülemmäär meremeeste maksustamise ja sotsiaalmaksude vähendamisele nullini ja maksude vähendamisele tonnaažimaksukava kohaldamise abil. Ühtlasi märgitakse 2004. aasta suunistes, et „antava abi kogusumma ei tohi olla suurem kui laevandustegevuselt ja meremeestelt kogutavate maksude kogusumma”.
(208)
Seoses konkreetsetele abi saavatele laevaomanikele abi piirmäära kehtestamisega leiab komisjon, et seda tuleks käsitleda EMP tasandil. See tähendab, et piirmäär peaks võtma arvesse ettevõtte tulumaksu ja sotsiaalmakse, mida maksavad abisaajad teistes EMP liikmesriikides. Kõnealune lähenemisviis on kooskõlas FagorBrandti kohtulahendiga (108), mille puhul leidis kinnitust asjaolu, et riigiabimeetme hindamine peaks arvestama eri liikmesriikides antud võimaliku abi kumulatiivset mõju.
(209)
Kuna käesoleval juhul käsitletakse majandushuviühingutele antud abi laevaomaniku pikaajalise vara omandamise seisukohalt, nõustub komisjon Hispaania ametiasutustega, et mereveoettevõtja saadud soodustus tuleks jagada vara tavalise amortisatsiooniperioodi ulatuses (maksustamise mõttes kümme aastat) ja seda võrrelda sama ajavahemiku jooksul makstud maksude ja sotsiaalmaksude kogusummaga.
(210)
Kõik meremeeste tulumaksu ja sotsiaalmaksu ning laevandustegevuse ettevõtte tulumaksu kogusumma piirmäära ületavad soodustused tuleb lugeda asutamislepinguga vastuolus olevateks.
5.6. ABI TAGASTAMINE
(211)
Määruse (EÜ) nr 659/1999 artiklis 14 on sätestatud, et kui ebaseadusliku abi korral tehakse negatiivne otsus, nõuab komisjon, et kõnealune liikmesriik peab võtma kõik vajalikud meetmed, et abisaajalt abi tagasi saada. Abi tagasinõudmise kaudu taastatakse võimaluste piires enne abi andmist valitsenud konkurentsiseisund.
(212)
Määruse artikkel 14 näeb ka ette, et komisjon ei nõua abi tagastamist, kui see on vastuolus ühenduse õiguse üldpõhimõttega. Selles jaotises vaadeldakse, kas võrdse kohtlemise, õiguspärase ootuse kaitse ja õiguskindluse põhimõtted takistavad komisjonil varem antud abi osaliselt või täielikult tagasi nõudmast.
5.6.1. Võrdne kohtlemine
(213)
Võrdse kohtlemise ja diskrimineerimiskeelu põhimõtte kohaselt on nõutav, et sarnaseid olukordi ei koheldaks erinevalt ja erinevaid olukordi ei koheldaks ühtemoodi, välja arvatud juhul, kui selline kohtlemine on objektiivselt põhjendatud (109).
(214)
Prantsuse GIE fiscaux’ kava on Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemiga mitmeti sarnane. Selle puhul on vaja vahendajat maksualaselt läbipaistva majandushuviühingu või investorite näol pikaajalise varaobjekti ehitaja ja ostja vahel, kellele majandushuviühing vara rendib või prahib. Majandushuviühing kohaldab varale ennetähtaegset ja kiirendatud amortisatsiooni ning vara müügist saadud kapitali kasvutulu on ettevõtte tulumaksust vabastatud. Majandushuviühing või selle investorid tagastavad olulise osa maksumeetmetest tulenevatest hüvitistest rendihinna vähendamise või ostuoptsiooni hinna kaudu vara ostjale, näiteks mereveoettevõtjale. Prantsusmaa kavas oli tähtsal kohal kapitali kasvutulu maksuvabastus, samas kui Hispaania süsteemis tulenes maksuvabastus tonnaažimaksuga maksustamise korra ja RIS artikli 50 lõike 3 ühisest kohaldamisest majandushuviühingule.
(215)
Samuti märgib komisjon, et Prantsusmaa ja Hispaania juhtumite õiguslik raamistik ja menetluse käik on erinevad ning et komisjon hoidus oma 2006. aasta lõplikus otsuses GIE fiscaux’ kohta tagasinõudmise korralduse andmisest hinnatava ajavahemiku ühe osa kohta kõnealuse juhtumi konkreetse menetluskäiguga seotud põhjustel. Eelkõige puudutab see asjaolu, et Prantsusmaa ei olnud komisjoni kavast ametlikult teavitanud, kuid teatas komisjonile kava olemasolust enne selle rakendamist. Komisjon märgib veel, et GIE fiscaux’ suhtes ametlikku uurimismenetlust algatades ei olnud ta enne sarnase juhtumi üle otsust langetanud. Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi suhtes ametlikku uurimismenetlust algatades oli komisjon vastupidiselt juba otsustanud, et sarnane kava, täpsemalt Prantsuse GIE fiscaux, on riigiabi kava. Kuna GIE fiscaux’ õiguslik ja faktiline raamistik erineb Hispaania süsteemi omast, leiab komisjon, et erinev kohtlemine on põhjendatud. Nagu alljärgnevas jaotises 5.6.3 selgitatakse, hoidus komisjon kõnealuse juhtumi kohta tagasinõudmise korralduse andmisest õiguskindluse põhimõttega seotud põhjustel kuni Prantsuse GIE fiscaux’ kohta käiva otsuse avaldamiskuupäevani.
(216)
Veel leiab komisjon, et eespool põhjenduses 92 nimetatud juhtumite puhul oli seoses iga juhtumi konkreetse olukorraga õiguspärase ootuse põhimõtte kohaldamine sarnastele meetmetele põhjendatud. Hispaania firmaväärtuse amortiseerimise juhtumi puhul määratles vastus parlamendisaadikule kõnealuse kava kindlalt üldise meetmena. Koordineerimiskeskuste ja rahvusvaheliste ettevõtete kontsernisisese tegevuse (110) suhtes leidis komisjon, et õiguspärane ootus tugines lisaks 1984. ja 1987. aastal Belgia koordineerimiskeskustele antud ja need üldiseks meetmeks tunnistanud eelnevale loale ka komisjoni antud vastusele seoses parlamendi arupärimisega (111). Selles osutati, et väga paljud maksumeetmed - rahvusvaheliste kontsernide Euroopa peakontorite maksustamist reguleerivad normid topeltmaksustamise vältimiseks -jäävad riigiabi eeskirjade reguleerimisalast välja. Lisaks sellele rakendati kõik need kavad pärast vastuse andmist parlamendi arupärimisele. Gibraltari abikõlblike äriühingute juhtumi puhul tugines õiguspärane ootus asjaolule, et meede oli välja töötatud samas liikmesriigis kohaldatud teise meetme eeskujul (tulumaksust vabastatud äriühingute kava), mida käsitleti olemasoleva abina. Samuti olid teineteise eeskujul välja töötatud Orkney ja Shetlandi meetmed.
(217)
Hispaania süsteemi osas leiab komisjon, et võrdse kohtlemise üldine põhimõte on rahuldatud, kui kava eripära arvestades täidetakse õiguspärase ootuse ja õiguskindluse põhimõtteid (vt allpool jaotisi 5.6.2 ja 5.6.3).
5.6.2. Õiguspärane ootus
(218)
Õiguspärane ootus on sellise komisjoni võetud meetme tulemus, mis annab täpse, kindla ja järjepideva kinnituse (112), mis tekitab ametiasutustel või hüvitise saajatel õiguspärase ootuse (113) kava õiguspärasuse kohta (114). Kohtulahendite kohaselt ei saa nõuetekohase teatamiseta (115) (116), õiguspärast ootust põhimõtteliselt tunnustada, välja arvatud juhul, kui on selgunud erandlikud asjaolud (117).
5.6.2.1. Komisjoni 2001. aasta otsus ettevõtja Brittany Ferries juhtumi kohta
(219)
Komisjon märgib, et Hispaania ei teavitanud komisjoni maksu tasaarvelduse süsteemist ja 2001. aasta otsuses esitatud seisukoht oli seotud teistsuguse kavaga, nimelt GIE fiscaux’ otsuses hinnatud varasema kavaga, milles viidati sõnaselgelt teise liikmesriigi õigussüsteemile. Seetõttu leiab komisjon, et kõnealune seisukoht ei kujuta endast erandlikku asjaolu ega ole piisav põhjus, et õigustada õiguspärase ootuse tunnustamist Hispaania ja maksu tasaarvelduse süsteemis osalevate kolmandatest isikutest ettevõtjate kasuks. Käesolev järeldus on kooskõlas lähenemisviisiga, mis esitati komisjoni 2006. aasta otsuses GIE fiscaux’ kohta, mille puhul komisjon ei toonud välja ühtegi asjaolu, mis tõendaks õiguspärase ootuse olemasolu (118).
5.6.2.2. Meetmete eelnõu avaldamine Hispaania parlamendi ametlikus väljaandes
(220)
Meetmete eelnõu avaldamine liikmesriigi parlamendi ametlikus väljaandes ei ole vastavuses asutamislepingu sättega kehtestatud ametliku teatamise ja senise olukorra säilitamise nõudega. Komisjon märgib, et ennetähtaegse amortisatsiooni meede rakendati eelneva teatamiseta 21 kuud pärast määruse (EÜ) nr 659/1999 avaldamist ning samaaegselt tonnaažimaksuga maksustamise korraga, millest komisjonile vastavalt asutamislepingu ja eelnimetatud määruse sätetele nõuetekohaselt teatati ja mille kohaldamiseks komisjon loa andis.
5.6.2.3. 2001. aasta teabenõue maksu tasaarvelduse süsteemi kohta
(221)
Komisjon leiab, et see kiri ei tekitanud Hispaania süsteemi või selle tehingutega seotud üksikute meetmete suhtes õigustatud ootust.
(222)
Määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 10 lõigete 1 ja 2 kohaselt analüüsis komisjon oma käsutuses olevat teavet seoses väidetavalt ebaseadusliku abiga ja palus 21. detsembril 2001 liikmesriigilt teavet. Komisjon märgib esmalt, et teabenõue ei ole avalik dokument. Teiseks näitab kõnealune teabenõue vastupidiselt sellele, mis PYMAR väidab, et komisjonil puudus asjakohane teave väidetavalt ebaseadusliku abi tuvastamiseks ja hindamiseks. Sellisel kujul ei oleks see ka avalikustamise korral saanud tekitada õiguspärast ootust selle kohta, et kava ei kujuta endast abi. Mis kõige tähtsam, 28. jaanuari 2002. aasta ja 28. mai 2002. aasta kirjades eitasid Hispaania ametiasutused kategooriliselt mis tahes maksumeetme olemasolu, mis oleks toetanud pärast 31. detsembrit 2000 allkirjastatud lepingute kohast laevade omandamist.
5.6.2.4. 2004. aasta otsus Madalmaade teatise kohta (119)
(223)
Komisjon leiab, et 2004. aasta otsus ei saanud tekitada õiguspärast ootust Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi või selle tehingutega seotud üksikute meetmete kohta järgmistel põhjustel.
(224)
Esiteks ei hõlmanud komisjoni uurimismenetlus Hispaania meedet, vaid Madalmaade valitsuse teatatud kava, mille abil kavatseti maksta Madalmaade laevatehastele hüvitist või võimaldada neil teha kuue konkreetse laevaehituslepingu saamiseks võrdväärne pakkumine aastal 2000 tehtud (120) Hispaania laevatehaste pakkumisega, mille puhul väidetavalt kasutati Hispaania antud riigiabi. Seega oli komisjoni 2004. aasta otsuse eesmärk anda hinnang Madalmaade teatatud abile ja mitte väidetavalt Hispaania antud abile.
(225)
Teiseks ei olnud Hispaania meetme puhul, millega Madalmaad proovisid kohanduda, tegemist maksu tasaarvelduse süsteemi ega ühegi selle osaga. Nagu 2003. aasta otsuses märgiti, rakendasid Madalmaade ametiasutused abi otseselt laenudele antava intressitoetustena, mida väidetavalt anti laevaomanikele Hispaania kuningliku dekreedi 442/94 kohaselt (121). Komisjon märgib, et renditud varade ennetähtaegne amortisatsioon ja Hispaania tonnaažimaksuga maksustamise kava jõustusid mõlemad 1. jaanuaril 2002. Kõnealuste meetmete eelnõu avaldati alles 10. oktoobril 2001. Hispaania parlamendi ametlikus väljaandes. Seega ei oleks saanud neid kasutada laevaehituslepingute rahastamisel aastal 2000.
(226)
Isegi juhul, kui ettevõtjad pidasid Hispaania meedet, millega nad püüdsid kohanduda, maksu tasaarvelduse süsteemiks (mis ei vasta tõele), ei saa 2004. aasta otsuses esitatud seisukohad tekitada õiguspärast ootust. Komisjon kinnitas, et tal ei ole väidetava Hispaania abi kohta piisavalt tõendeid, sest Hispaania on kinnitanud, et kuningliku dekreedi 442/94 alusel antud abi ei ole pärast 31. detsembrit 2000 enam kättesaadav. Sellest kuupäevast alates laevaehitusmääruse (122) alusel abitaotlusi enam ei rahuldata. Komisjoni uurimismenetlus hõlmas siiski Madalmaade kohandamisabi, mitte väidetavat Hispaania antud abi ja menetluse algatamise otsuses kahtlustas komisjon peamiselt laevaehitusele antava riigiabi raamistiku (123) alusel teise liikmesriigi ja mitte ELi mittekuuluva riigi antavat kohandamisabi (kuna see oli kinnitust leidnud).
(227)
Komisjoni väljendatud kahtluste teine argument oli tõendite puudumine väidetava abi kohta. Pärast Madalmaade esitatud teabe alusel Hispaanialt selgituste nõudmist sai komisjon üksnes võtta teadmiseks Hispaania eitava vastuse selle kohta, et abi anti (124) (Hispaania kuningliku dekreedi 442/94 kohaselt), ja teha järelduse, et Madalmaad ei suutnud esitada piisavalt tõendeid kohandamisabi kasutamist nõudva Hispaania abi kohta. Riigiabi kohta tõendite puudumine ei tähenda aga selle puudumist kõigis Hispaania meetmetes. Komisjon on pigem vastupidi selgitanud juba menetluse algatamise otsuses, et ta ei ole suutnud tõendada Hispaania poolset väidetava abi ebaseaduslikku andmist, kuid kavatseb ka edaspidi hoida ELi laevaehitusturgu ja võimalikku riigiabi kuritarvitamist vaatluse all (125). Kui süsteemi tegelikud või potentsiaalsed abisaajad oleksid heauskselt arvanud, et Hispaania abi, millega Madalmaad kavatsesid kohanduda, on maksu tasaarvelduse süsteem, oleks neid pidanud hoiatama asjaolu, et abi siseturuga kokkusobivuse tõendamise asemel eitas Hispaania selle olemasolu.
5.6.2.5. 2006. aasta otsus Prantsuse GIE fiscaux’ juhtumi kohta
(228)
Komisjon leiab, et ei 2004. aasta otsus algatada ametlik uurimismenetlus Prantsuse GIE fiscaux’ juhtumi kohta ega 2006. aastal tehtud lõplik otsus, milles järeldati, et kava kujutas endast osaliselt siseturuga kokkusobimatut abi, ei saanud tekitada õiguspärast ootust, nagu PYMAR väitis.
(229)
Komisjonile tuleb igal juhul abimeetmetest teatada. Teatise puudumisel võivad ainult erandlikud asjaolud tekitada liikmesriigil ja ettevõtjatel õiguspärase ootuse, et meede ei kujuta endast abi. Kui teatamise ja loa taotlemise menetlust ei järgita, ei ole õiguspärast alust loota, et meede, mida käsitletakse riigiabina, on siseturuga kokkusobiv.
(230)
Vastupidi, 20. detsembri 2006. aasta Prantsuse GIE fiscaux’ otsuses ütles komisjon selgelt välja seisukoha, et Prantsusmaa maksu tasaarvelduse kava abil anti riigiabi. Asjaolu, et Hispaania süsteem oli Prantsusmaa kavaga sarnane maksu tasaarvelduse süsteem, oleks pidanud Hispaaniat ja abisaajaid sarnasuse alusel hoiatama, et Hispaania süsteem võib kujutada endast riigiabi. Seega oleks enne Prantsusmaa kava puudutava otsuse avaldamist 30. aprilli 2007. aasta Euroopa Liidu Teatajas pidanud seni olemas olnud mis tahes õiguspärane ootus sellest kuupäevast alates lõppema.
(231)
Samamoodi ei ole ainult asjaolu, et kokkusobimatut abi Prantsusmaa juhtumi puhul ei tagastatud, piisav õiguspärase ootuse tekitamiseks, et ka Hispaania juhtumi puhul ei tule võimalikku tuvastatud kokkusobimatut abi tagastada. Kui peaks leiduma põhjus, mis võiks komisjonil takistada liikmesriigilt abi tagasi nõudmast, peaks see olema seotud juhtumi erandlike asjaoludega.
5.6.2.6. Komisjoni volinik Kroesi 2009. aastal saadetud kiri
(232)
Komisjon leiab, et komisjoni voliniku Kroesi saadetud kiri ei oleks saanud tekitada mis tahes õiguspärast ootust seoses Hispaania süsteemi või selle tehingutega seotud üksikute meetmetega järgmistel põhjustel.
(233)
Kõnealune kiri ei ole komisjoni, st volinike kolleegiumi seisukohta kajastav menetlusdokument, nagu seda on komisjoni ametlik otsus või vastus parlamendi arupärimisele. Volinik Kroes vastas kahepoolse arvamustevahetuse raames üheleheküljelise kirjaga Norra kaubandus- ja tööstusministri Sylvia Brustadi saadetud ühe lehe pikkusele kirjale. Komisjon ei avalikustanud kõnealuse kirja sisu.
(234)
Komisjon märgib, et Norra laevaomaniku kiri, millest oli juttu eespool põhjenduses 105, saadeti vaid ühele Hispaania laevatehasele, millega laevaomanikul olid ärisidemed ja 2012. aastal antud tunnistus selle kohta pärineb valitsusasutuselt Gerencia del Sector Naval. Komisjon märgib veel, et ei Hispaania ametiasutused, kes olid käimasolevast uurimismenetlusest teadlikud, ega Hispaania süsteemi tehinguid kaaluvad ettevõtjad ei palunud komisjonil selgitada volinik Kroesi kirjas välja öeldud seisukohti.
(235)
Teiseks, veelgi olulisem on asjaolu, et kuigi kiri tehti 2009. aastal avalikkusele kättesaadavaks, ei andnud see konkreetset, tingimusteta ja järjekindlat kinnitust selle kohta, et Hispaania süsteem on õiguspärane. Volinik Kroesi vastus keskendub erinevates EMP riikides asuvate laevatehaste väidetavale diskrimineerimisele. Kirjas tehtud järeldus, et täiendavaid meetmeid ei ole „kõnealusel etapil” kavandatud, oli otseselt seotud äsja avaldatud teatisega, milles selgitati, et Hispaania süsteemi kasutades on võimalik omandada teistes Euroopa riikides valmistatud laevu, mis oli Sylvia Brustadi väljendatud murega otseselt seotud. Kirjas ei mainitud ega võetud mingit seisukohta riigiabi olemasolu kohta majandushuviühingu või selle investorite tasandil. Mereveoettevõtjate, laevatehaste ja vahendajate puhul ei teki õiguspärase ootuse küsimust, sest komisjon ei pea neid abi saajateks.
(236)
Komisjon leiab seega, et kiri ei andnud mingil juhul täpset, tingimusteta ja järjepidevat kinnitust, mis oleks võinud tekitada õiguspärast ootust, et kava ei sisalda majandushuviühingute või selle investorite heaks kasutatavat riigiabi.
(237)
Kuna komisjon ei teinud kirja alusel kindlaks õiguspärase ootuse olemasolu, ei oma mingisugust tähtsust, kas õiguspärane ootus võiks kõne alla tulla kirjale eelneva ajavahemiku puhul.
5.6.2.7. Kohusetundlik ettevõtja ei oleks saanud ette näha riigiabi võimalikku olemasolu erinevate kavade kombineerimises
(238)
Kuna üksikuid meetmeid käsitletakse riigiabina (välja arvatud renditud varade kiirendatud amortisatsioon), ei oma tähtsust asjaolu, et ettevõtjad ei oleks saanud ette näha, et nende kombineerimist võiks lugeda samuti riigiabiks, ja see ei õigusta õiguspärase ootuse olemasolu või ELi õiguse mis tahes muu aluspõhimõtte rikkumist.
(239)
Teiselt poolt, mitmed kolmandad isikud Hispaania süsteemi tehingutes osalevate ettevõtjate hulgas on väitnud, et 2006. aasta otsus Prantsuse GIE fiscaux’ juhtumi kohta andis neile õiguspärase ootuse tekkeks alust, kuna meede oli Hispaania süsteemile väga sarnane. Asjaolu, et Prantsusmaal kohaldatud meetme kõik tunnused sisaldusid ühes õigusnormis, tähendas paratamatult üldist hinnangut. Sellest seisukohast ei anna asjaolu, et Hispaania süsteemi erinevad koostisosad jagunevad erinevate meetmete vahel, mis on de facto omavahel seotud ja mida kasutatakse koos samade tulemuste saavutamiseks, iseenesest põhjust erineva lähenemisviisi kasutamiseks ning ei välista igakülgset hindamist.
(240)
Igal juhul leiab komisjon, et nii renditud varade ennetähtaegset amortisatsiooni kui ka tonnaažimaksuga maksustamise korra abil saadavat RIS artikli 50 lõike 3 kohast kapitali kasvutulude maksuvabastust tuleb mõlemal juhul käsitleda riigiabina. Kõnealuste õigusnormide kohta teatamata jätmise korral saab ettevõtjatel olla nende seaduslikkuse suhtes õigustatud ootus ainult erandlike asjaolude selgumisel, mida ei ole tõendatud.
5.6.2.8. Seisukohad amortisatsioonimeetodite kohta äriühingute maksustamist käsitlevas komisjoni teatises (126)
(241)
Komisjon märgib, et teatise sõnastus ei andnud ettevõtjatele mingit alust õiguspäraseks ootuseks, nagu oleks Hispaania süsteem seaduslik. Sätetes, millele tugineti, osutatakse ainult amortisatsioonimeetoditele, nii et õiguspärane ootus saab hõlmata ainult renditud varade ennetähtaegset amortisatsiooni.
(242)
Teatist ei saa tõlgendada sellisel viisil, nagu jääks amortisatsiooniga seotud mis tahes meede riigiabi eeskirjade reguleerimisalast välja. Teatise põhjenduses 13 märgitakse, et amortisatsiooni arvestamise ja kahjumi ülekandeid käsitlevaid eeskirju ei käsitleta abina, kui neid kohaldatakse eranditult kõigi äriühingute ja kõigi kaupade tootmise suhtes. Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemi ei kohaldata kõigi äriühingute ja kõigi kaupade tootmise suhtes.
(243)
Lisaks sellele selgitatakse sama teatise põhjenduses 22, et maksuameti kaalutlusõiguse tase ja tegutsemisruum, mille nad endale jätavad, annavad põhjust oletada, et tegemist on riigiabiga. Nagu on selgitatud eespool punktis 2.2.2, võib ennetähtaegse amortisatsiooni kohaldamine sõltuda mitmetest tingimustest - mille sõnastus vajab tõlgendamist - ja maksuameti eelnevast loast. Enne loa andmist võib maksuamet nõuda loa taotlejalt täiendavaid dokumente või teavet muudelt ametiasutustelt. Asjaolu, et täiendavaid dokumente leidus kõikides komisjoni käsutuses olevates toetusetaotlustes, näitab, et maksuamet neid otseselt või kaudselt nõudis või oli taotlejate hulgas üldteada, et sellised dokumendid on loa saamiseks vajalikud. Seega on kõnealuse meetme kohaldamisel jäetud maksuametile ulatuslik kaalutlusõigus.
(244)
Järelikult ei saanud teatise sõnastus, kava iseloomu silmas pidades, põhjustada ebakindlust ja veel vähem õiguspärast ootust abi olemuse suhtes seoses ennetähtaegse amortisatsiooniga.
5.6.2.9. Laevapereta prahtimise tulude abikõlblikkus tonnaažimaksuga maksustamise kava jaoks
(245)
Komisjoni 27. veebruari 2002. aasta otsuses C(2002) 582 (lõplik) osutatakse Hispaania õigusaktide kohaselt registreeritud ettevõtjatele, kelle tegevus hõlmab nende omanduses olevate või prahitud laevade käitamist. Komisjon leiab, et kõnealune lause ei saa tekitada mis tahes õiguspärast ootust, et juriidilised isikud, kelle tegevus seisneb eranditult ühe aluse laevapereta prahtimises, oleksid tonnaažimaksuga maksustamise kava jaoks abikõlblikud. Nagu selgitati eespool põhjendustes 179 ja 180, on 2002. aasta otsuses selgelt öeldud, et tonnaažimaksuga maksustamise kava tuleks kohaldada eranditult abikõlblikele alustele ja abikõlblikule mereveotegevusele.
5.6.3. Õiguskindlus
(246)
Õiguskindlus on Euroopa Liidu õiguse põhinõue, mille eesmärk on tagada selle kohaldamisalasse kuuluvate õiguslike olukordade ja õigussuhete etteaimatavus. Kohtupraktika kohaselt ei võimalda õiguskindluse nõue komisjonil oma pädevuse teostamist lõputult edasi lükata ja see ei eelda asjaomase institutsiooni sekkumist (127). Siiani on selle põhimõtte mittekohaldamiseks vajalik kahe samaaegselt esineva tingimuse olemasolu:
-
tingimuste kogumi olemasolu, mis tekitab seoses meetme nõuetekohasusega ebakindla olukorra;
-
komisjoni pikaajaline tegevusetus vaatamata sellele, et ta oli abist teadlik.
(247)
Otsus Prantsuse GIE fiscaux’ juhtumi kohta ja kohtuotsus Salzgitteri kohtuasjas (128) on ainsad kaks juhtumit, mille puhul vastavalt komisjon ja Esimese Astme Kohus leidsid, et õiguskindluse põhimõtte rikkumine võib isegi õiguspärase ootuse puudumisel takistada abi tagastamist. Euroopa Kohus tühistas kohtuotsuse Salzgitteri kohtuasjas just seoses õiguskindluse põhimõtte kohaldamisega (129).
5.6.3.1. Asjaolud, mis on seoses meetme nõuetekohasusega tekitanud ebakindla olukorra
(248)
Hispaania maksu tasaarvelduse süsteem ja Prantsuse GIE fiscaux on mitmete põhiomaduste poolest sarnased ja neil on väga samalaadne mõju (vt jaotis 5.6.1 „Võrdne kohtlemine”). Mõlemat kasutatakse pikaajaliste investeerimisvarade rahastamiseks. Neid iseloomustab maksualaselt läbipaistvate majandushuviühingute olemasolu, mis vara amortiseerivad ja kannavad selle omandiõiguse mingit tüüpi rendilepingu abil üle lõppkasutajale. Mõlemal juhul on amortisatsioon ennetähtaegne või kiirendatud ja majandushuviühingu kapitali kasvutulu on maksuvaba. Mõlemal juhul jagatakse ennetähtaegsest või kiirendatud amortisatsioonist ja kapitali kasvutulu maksuvabastusest saadav majanduslik eelis majandushuviühingu investorite ja vara lõppkasutaja vahel (vähendatud hinna kaudu), kuigi selles osas on seoses riigi sekkumisega oluline erinevus.
(249)
Hispaania süsteemi peamised meetmed rakendati aastate 2002 (130) ja 2003 vahel, st enne kui komisjon otsustas, et Prantsusmaa süsteem kujutab endast riigiabi.
(250)
Seega on Hispaania süsteemi ja GIE fiscaux’ sarnasust arvestades Hispaania ametiasutuste ja teatavate kolmandate isikute väitel võimalik, et asjaolud, mida kasutati Prantsuse süsteemi õiguskindluse kaitseks, on tekitanud ebakindla olukorra ka seoses Hispaania süsteemi nõuetekohasusega.
(251)
Seetõttu järeldab komisjon, et 2001. aastal ettevõtja Brittany Ferries otsuses (131) esitatud seisukoht selle kohta, et teatavad maksusoodustused on üldised meetmed, võis kahtlemata tekitada kõnealuse ebakindla olukorra. Nagu GIE fiscaux otsuse põhjenduses 192 on selgitatud, ei täpsustatud nimetatud seisukoha puhul, et sellega osutati GIE fiscaux’ kavale eelnenud abikavale, mis võis eksitada nii kõnealuse kava kui ka sellega sarnase Hispaania maksu tasaarvelduse kava kasutajaid.
(252)
Hispaania ja kolmandate isikute esitatud muid asjaolusid silmas pidades on komisjon analüüsinud, kas asjaolud, millele osutatakse õiguspärase ootuse olemasolu (vt jaotis 5.6.1) toetuseks, võisid tekitada ebakindla olukorra.
(253)
Esiteks, liikmesriigid on asutamislepingu sätete kohaselt kohustatud komisjonile teatama kavandatavast uuest abikavast. Meetmete eelnõu avaldamist Hispaania parlamendi ametlikus väljaandes ei saa pidada komisjonile teatamiseks ja komisjoni reageeringu puudumine ei saanud ebakindla olukorra tekitamisele kaasa aidata.
(254)
Teiseks, 2001. aasta teabenõue seoses maksu tasaarvelduse meetmega näitab, et komisjon reageeris kaebuse esitaja väidetele abi kohta. Hispaaniale esitati teabenõue, millele vastates Hispaania eitas kindlalt selliste meetmete olemasolu. Komisjon ei avalikustanud teabenõuet, aga kui edaspidi Hispaania süsteemis osaleda soovijad said sellega liitumise ajal mingil põhjusel teabenõude kohta teada, pidi neid tähelepanelikuks muutma asjaolu, et selle kohta oli esitatud kaebus komisjonile, kes leidis, et kõnealuse kava meetmeid võib käsitleda riigiabina. Teabenõue näitab ka seda, et komisjonil puudus piisav teave meetme hindamiseks ja selle põhjal ei saa järeldada, nagu oleks komisjon meetme heaks kiitnud. Kuna kõnealune teabenõue saadeti enne, kui Hispaania süsteemi moodustavad meetmed jõustusid, oleks Hispaania pidanud õiguskindluse saamiseks teavitama komisjoni kõigist kava koostisosadest. Samuti oleksid abisaajad võinud Hispaania ametiasutustelt või komisjonilt küsida kavast teavitamise või komisjoni heakskiidu kohta. Seetõttu ei ole Hispaanial ega ettevõtjatel põhjust väita, et kõnealune teabenõue või - vastust silmas pidades - komisjonipoolsete järelmeetmete puudumine on ebakindla olukorra tekitamisele kaasa aidanud.
(255)
2004. aastal Madalmaade hüvitamismeetme kohta tehtud otsuse osas juhib komisjon tähelepanu sellele, et Hispaania süsteemi meetmetest erineva meetme hüvitamine ei saanud tekitada Hispaania süsteemi suhtes ebakindlat olukorda. Asjaolu, et arvatava Hispaania abi täpne kirjeldus esitati avalikes dokumentides ainult ametliku uurimismenetluse algatamise otsuse hollandikeelses versioonis, ei ole piisav, et järeldada, nagu võiksid selle lugejad oletada, et see on seotud Hispaania süsteemiga. Otsuse hollandikeelse versiooni tõlkimine või komisjonile tehtud arupärimine oleks toonud selgust, et väidetav Hispaania abi hõlmas intressitoetusi kuningliku dekreedi nr 442/1994 alusel. Lisaks sellele komisjon pelgalt nimetas asjaolu, et Hispaania oli väidetava abi olemasolu eitanud ja seda, et Madalmaadel ei õnnestunud leida piisavalt tõendeid. Nagu kõnealuses otsuses öeldakse, saab komisjon usaldada ainult liikmesriiki ja komisjoni ei saa teha vastutavaks võimaliku ebakindluse eest, mida järelmeetmete kohaldamata jätmine võis tekitada. Seega leiab komisjon, et 2004. aasta otsus ei saanud kaasa aidata ebakindla olukorra tekkimisele seoses Hispaania süsteemi seaduslikkusega.
(256)
Komisjon leiab, et komisjoni 2001. aasta otsuses ettevõtja Brittany Ferries kohta välja öeldud seisukoha tagajärjel tekkinud ebakindel olukord seoses Hispaania süsteemi seaduslikkusega lahenes komisjoni otsuse avaldamisega Prantsuse GIE fiscaux’ kohta. Kõnealuse otsusega anti mõista, et komisjon käsitles Prantsuse maksu tasaarvelduse süsteemi riigiabina, mis oleks pidanud juhtima Hispaania ja sealse maksu tasaarvelduse süsteemi kasutajate tähelepanu asjaolule, et kava võidakse käsitleda riigiabina. Seetõttu ei saanud see selles osas tekitada või kaasa aidata ebakindla olukorra tekkimisele.
(257)
Eespool jaotises 5.6.2.6 esitatud põhjustel leiab komisjon, et komisjoni voliniku Kroesi 2009. aastal saadetud kiri ei tekitanud ebakindlat olukorda ega aidanud kaasa selle tekkimisele.
5.6.3.2. Kaebuse esitamise ja menetluse algatamise vahel kulunud aeg
(258)
Komisjon leiab, et aega, mis kulus Hispaania süsteemi uurimisele enne ametliku uurimismenetluse algatamist, tuleks arvestada 2006. aastast, kui komisjon sai kaebusi Euroopa laevatehastelt. Eespool esitatud põhjustel ei toeta meetmete eelnõu avaldamine Hispaania parlamendi ametlikus väljaandes ega 2001. aastal komisjonile laekunud süüdistused, mida Hispaania 2002. aastal selgesõnaliselt eitas, arvamust, et komisjon on oma pädevuse teostamist põhjendamatult edasi lükanud. Samuti ei toeta seda arvamust 2004. aasta lõplik otsus kohtuasjas C-66/2003, mis hõlmas vastavust erinevale väidetavale riigiabimeetmele.
(259)
2006. aastal esitatud esimese kaebuse ja 2011. aastal algatatud ametliku uurimismenetluse vahele jäänud aeg ei tundu olevat ülemäärane, arvestades juhtumiga seotud maksumeetmete hulka, maksu tasaarvelduse tehingute keerukust ja renditehingute läbipaistvuse puudumist. Lisaks sellele saatis komisjon 2006. aasta septembrist kuni 2010. aasta maini (132) kaheksa ametlikku teabenõuet ja oli järjepidevalt Hispaania ametiasutustega ühenduses.
(260)
Alles 2010. aasta oktoobris sai komisjon uue kaebuse, mis sisaldas peamist tegurit kava hindamiseks, nimelt maksuekspertide põhjalikku analüüsi, milles kirjeldatakse kava toimimist ja selle mõju. Järelikult ei tundu Hispaania süsteemi uurimiseks kulunud aeg olevat piisav, et tugineda õiguskindlusele.
(261)
Arvestades kõnealuste meetmete keerukust, ei saa komisjon välistada, et 2001. aasta otsus ettevõtja Brittany Ferries kohta võis tekitada õigusliku ebakindluse Hispaania süsteemi abina käsitlemise kohta, nagu Hispaania ja abisaajad väidavad. Olukord võis siiski olla selline ainult komisjoni otsuse avaldamiseni 30. aprilli 2007. aasta Euroopa Liidu Teatajas Prantsuse GIE fiscaux’ kohta, milles komisjon tegi kindlaks, et kava kujutab endast riigiabi.
(262)
Sellest lähtuvalt teeb komisjon järelduse, et abi tagasimaksmist ei tohiks nõuda Hispaania süsteemi tehingutelt, mille jaoks anti abi ajavahemikul maksu tasaarvelduse süsteemi kohaldamisest aastal 2002 kuni 30. aprillini 2007.
5.6.4. Tagasinõutavate summade kindlaksmääramine
(263)
Komisjon hindas erinevaid maksumeetmeid, mis on riigiabi kavad. Käesoleva otsuse eesmärk ei ole kindlaks teha täpsed summad, mis iga abisaaja iga Hispaania süsteemi tehingu puhul sai. Komisjon leiab, et liikmesriik peaks järgima iga tehingu puhul eraldi alltoodud metoodikat, et määrata kindlaks abisaajad ja neilt tagasinõutav kokkusobimatu abi summa. Kõnealust metoodikat võib koostöös Hispaania ametiasutustega veelgi täiustada eelkõige selleks, et kindlaks teha investorite saadud maksusoodustuse tegelik suurus, arvestades nende isiklikku maksuolukorda.
(264)
1. etapp: tehingu tulemusena saadud maksusoodustuse kogusumma arvutamine. See on majandushuviühingu või selle investorite tegelikult saadud maksusoodustuste nüüdispuhasväärtus (st enne soodustustest selle osa mahaarvamist, mis kantakse hinnasoodustusena üle mereveoettevõtjale). Nüüdispuhasväärtus tuleks arvutada amortisatsiooni, st maksuameti loa saanud ennetähtaegse amortisatsiooni alguskuupäeval, ja selle arvutamise jaoks kasutatud diskontomäärad peaksid põhinema tegelikul turuolukorral. Komisjon teeb ettepaneku, et Hispaania võib kasutada vaikimisi arvutusi, mis majandushuviühing esitas maksuametile, taotledes ennetähtaegset amortisatsiooni (vt eespool põhjendus 168). Põhimõtteliselt arvestatakse, et maksusoodustus on antud sellel kuupäeval, millal majandushuviühingul või selle investoritel tuleb maksta tasumisele kuuluvad maksud.
(265)
2. etapp: tehingu suhtes üldiste maksumeetmete kohaldamisest tuleneva maksusoodustuse arvutamine. Tegemist on 1. etapiga sarnaselt arvutatava maksusoodustuste summa nüüdispuhasväärtusega, mille majandushuviühing või selle investorid oleksid saanud võrreldavas olukorras, mille puhul oleks kasutatud ainult kiirendatud amortisatsiooni meedet alates hetkest, millal laeva hakati käitama, ja tehingu maksustamine toimunuks ettevõtte maksustamise tavapärase korra kohaselt. Kirjeldatud stsenaariumi korral oleks aluse mereveoettevõtjale müümise puhul saadav kapitali kasvutulu olnud mereveoettevõtja poolt optsiooni kasutamise kuupäeval maksustatav äriühingu tuludele üldiselt kohaldatava ettevõtte tulumaksuga. Põhimõtteliselt arvestatakse, et maksusoodustus on saadud sellel kuupäeval, millal majandushuviühingul või selle investoritel tuleb maksta tasumisele kuuluvad maksud.
(266)
3. etapp: riigiabiga samaväärse maksusoodustuse arvutamine. Kuna komisjon käsitleb kiirendatud amortisatsiooni üldise meetmena, ei kujuta sellele meetmele vastav soodustuse suurus (st teatavate maksusummade tasumise edasilükkamine) endast riigiabi. 1. ja 2. etapil saadud summade vahe peaks vastama abile, mille majandushuviühing ja selle investorid kõnealuste maksumeetmete kasutajatena said, st kogu soodustuse nüüdispuhasväärtusele, mis saadi ennetähtaegse amortisatsiooni, tonnaažimaksuga maksustamise korra (mille rakendamiseks majandushuviühingud ei ole abikõlblikud) ja RIS artikli 50 lõike 3 alusel saadud kapitali kasvutulude maksuvabastuse kasutamisega. Põhimõtteliselt loetakse, et maksusoodustus on saadud sellel kuupäeval, millal majandushuviühingul või selle investoritel tuleb maksta tasumisele kuuluvad maksud.
(267)
4. etapp: siseturuga kokkusobiva abisumma arvutamine. Majandushuviühingu või selle investorite saadud abi, nagu on arvutatud 3. etapil, on siseturuga kokkusobiv, kuna see vastab mereveoettevõtjale üle kantud soodustusele, mis oleks siseturuga kokkusobiv, kui seda oleks käsitletud riigiabina mereveoettevõtjale. Mereveoettevõtjale üle kantud abi protsendimäär tuleb kindlaks määrata samasuguse arvutuse põhjal nagu on need, mis majandushuviühingud esitavad loataotluses maksuametile (vt eespool põhjendus 136) ja võimaldavad saada hüvitist, mis on vahendusturuga kooskõlas. Nagu on selgitatud eespool põhjendustes 202-210, võib osa mereveoettevõtjale üle kantud soodustusest lugeda siseturuga kokkusobivaks, kui mereveoettevõtja, asjaomane laev ja selle veotegevus on merendusalaste suuniste kohaselt abikõlblikud. Kokkusobiv summa tuleb kindlaks määrata kooskõlas merendusalaste suuniste 11. peatükiga, võttes asjakohaselt arvesse kogu abi, mis on kõnealusele mereveoettevõtjale EMPs juba antud. Kui on tegemist EMP liikmesriigiga, tuleb ettevõtja asukohariigis antud abile lisada eelkõige Hispaanias antud abisummad. Abisummat, mis ületab piirmäära või ei ole kooskõlas merendusalaste suuniste 11. peatükiga, käsitletakse kokkusobimatu riigiabina.
(268)
Kuna ülemmäär arvutatakse merendusalaste suuniste 11. peatükis aastapõhiselt ja mereveoettevõtja saadud soodustus on seotud pikaajalise varaga, nõustub komisjon, et kõnealuse ülemmäära kohaldamiseks võib soodustuse, mis mereveoettevõtjad saavad Hispaania süsteemi tehingute tulemusena, jagada asjaomase laeva tavapärasele amortisatsiooniajale (kümme aastat).
(269)
Kuna see vastab hüvitisele, mis on finantsinvestorite vahendusturuga kooskõlas, käsitletakse siseturuga kokkusobiva soodustuse ülekandmisel mereveoettevõtjatele ka kõnealust hüvitist samas ulatuses siseturuga kokkusobiva või kokkusobimatu abina, samalaadselt mereveoettevõtjale suunatud soodustusega (vt eespool põhjendus 201).
5.6.5. Lepingutingimused
(270)
Nagu eespool märgitud, teavitas PYMAR komisjoni teatavatest tingimustest, mida sisaldavad mõned lepingud investorite, mereveoettevõtjate ja laevatehaste vahel. Nimetatud tingimuste kohaselt peavad laevatehased hüvitama teistele osapooltele kahju, kui loodetud maksusoodustus jääb saamata.
(271)
Komisjon märkis oma lõplikus eitavas vastuses osalise tagasimakse kohta seoses käesoleva juhtumiga väga sarnase Prantsuse GIE fiscaux’ juhtumiga (133), et „asjaolu, mille kohaselt majandushuviühingute võetud finants- ja õigusalased riskid kanduvad teatud juhtudel lepinguga üle varade kasutajatele, ei saa vastustada põhimõtet, mille kohaselt on ebaseaduslikult antud abi tagasinõudmisel komisjoni eesmärgiks võtta abisaajatelt ära eelis, mille nad turul võrreldes konkurentidega said, ja taastada abi andmisele eelnenud olukord.” Komisjon tegi järelduse, et „selle eesmärgi realiseerimine ei sõltu … abi kasutajate poolt sõlmitud lepingutest”.
(272)
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on riigi kohustus lõpetada sellise abi andmine, mida komisjon peab siseturuga kokkusobimatuks ning see on kehtestatud selleks, et taastada eelnev olukord (134). Teiste sõnadega, ebaseaduslikult makstud riigiabi tagasinõudmise peamine eesmärk on ära hoida konkurentsi moonutamist, mis on põhjustatud sellise abiga tagatud konkurentsieelistest (135). Abi tagastamisega kaotab abisaaja eelise, mis tal oma konkurentide ees turul oli, ning abi andmisele eelnenud olukord on taastatud (136).
(273)
Selle tulemuse saavutamiseks peab komisjonil olema õigus nõuda abi tagasi selle tegelikelt saajatelt, et täita konkurentsiolukorra taastamise ülesanne turgudel, kus on toimunud konkurentsitingimuste moonutamine. Sel eesmärgil peab komisjon suutma kindlalt tuvastada ettevõtjad, kes on kohustatud tagasi maksma ebaseadusliku abi, mis on tunnistatud kokkusobimatuks. Kõnealust eesmärki nurjaks pöördumatult see, kui eraõiguslikud isikud oleksid lepingutingimuste abil võimelised komisjoni võetud tagastamisotsuste mõju muutma. Kui selline võimalus oleks olemas, kasutaksid läbirääkimistel tugeva positsiooniga ettevõtjad seda kaitseks tagastamisotsuste vastu, võttes seega riigiabi kontrollilt võimaluse saavutada praktilisi tulemusi.
(274)
Samas teatas Euroopa Kohus oma hiljutises otsuses Residex’ kohtuasjas (137), et siseriikliku kohtu ülesanne on kõiki juhtumi eripärasid arvesse võttes tuvastada abisaajad või teatud tingimustel garantii vormis antud riigiabi saajad ja nõuda tagasi kõne all olev abi kogu summa ulatuses. Olenemata sellest, kes võib olla abi saaja, ja arvestades, et nende meetmete eesmärk, mille siseriiklikud kohtud peavad ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 rikkumise korral võtma, on peamiselt kõne all oleva abi maksmisele eelnenud konkurentsiolukorra taastamine, peavad need kohtud tagama, et seoses ülalnimetatud sätete kehtivusega võetud meetmed võimaldaksid sellise eesmärgi saavutada. See näitab, et abi põhjustatud moonutuse kõrvaldamiseks võivad siseriiklikud kohtud vajaduse korral sekkuda ja kuulutada lepingud kehtetuks isegi nende osapoolte kahjuks, kes ei ole abisaajad, st käesoleval juhul laenuandjad, kelle nõudeid toetas riigipoolne tagatis. Sama põhimõte kehtib veelgi enam komisjoni puhul, kui ta esitab abisaajatele abi tagastamise nõude. Siinkohal tuleks rõhutada, et komisjonil tuleb teha abimeetme kohta lõplik otsus, samas kui siseriiklikel kohtutel tuleb kaitsta üksikisikute õigusi olukorras, kus on rikutud ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 3 sätestatud kohustust teatada komisjonile eelnevalt riigiabi andmisest.
(275)
Järelikult on lepingutingimused, mis kaitsevad abisaajaid ebaseadusliku ja siseturuga kokkusobimatu abi tagasinõudmise eest, kandes teistele isikutele üle abi tagastamise õigusliku ja majandusliku riski, vastuolus asutamislepinguga kehtestatud riigiabi kontrollisüsteemi olemusega. Selline süsteem on ühendusele antud ülesannete täitmiseks, eelkõige siseturu toimimiseks hädavajalik ja kujutab endast avalikku korda reguleerivaid norme (138). Seega ei saa eraõiguslikud isikud sellest lepingutingimusi kasutades kõrvale kalduda.
(276)
See kehtib ka vaatlusaluse olukorra kohta Hispaania maksu tasaarvelduse süsteemis, milles riik mõningaid laevatehaseid aktsionärina kontrollib. Kuni asjaoluni, et avalik-õiguslikud laevatehased sätestasid lepingutingimused, mis kaitsevad abisaajaid abi tagastamise eest, takistab nende käitumine ebaseadusliku ja siseturuga kokkusobimatu riigiabi tagastamise nõude täitmist. Lisaks sellele võivad riigi kontrolli all olevad ettevõtjad, üritades oma lepinguosalisi abi tagastamise eest kaitsta, avaldada märkimisväärset survet oma eraõiguslikest isikutest konkurentidele, mõjutades neid lepingutesse samasuguseid tingimusi lisama, mille tulemuseks on abisaajate üldine kaitse abi tagastamise eest.
6. JÄRELDUS
Komisjon järeldab, et:
-
vastavalt merendusalastele suunistele ja 27. veebruari 2002. aasta otsusele, millega lubatakse kohaldada Hispaania tonnaažimaksuga maksustamise korda, ei käsitleta tegevust, mis koosneb ainult aluste rentimisest, prahtimisest või väljarentimisest, veoteenustena. Seega ei ole need tegevusliigid abikõlblikud komisjoni heakskiidu saanud Hispaania tonnaažimaksuga maksustamise korra kohaselt;
-
TRLIS artikli 115 lõiget 11 ja artikli 48 lõiget 4 ning RIS artiklit 49 (renditud varade ennetähtaegne amortisatsioon), tonnaažimaksuga maksustamise korra kohaldamist abikõlbmatutele majandushuviühingutele ja RIS artikli 50 lõiget 3 käsitatakse riigiabina ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses;
-
kõnealused meetmed ei kujuta endast määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkti b kohaselt olemasolevat abi, sest komisjonile nendest ei teatatud ega saadud nende osas ka muul viisil komisjoni luba;
-
Hispaania on rakendanud kõnealust abi ebaseaduslikult, rikkudes Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõiget 3;
-
järelikult on Hispaania maksu tasaarvelduse süsteem, mis hõlmab TRLIS artikli 115 lõike 11 ja artikli 48 lõike 4 ning RIS artikli 49 (renditud varade ennetähtaegne amortisatsioon) ühist kasutamist, tonnaažimaksuga maksustamise korra kohaldamist abikõlbmatutele majandushuviühingutele ja RIS artikli 50 lõike 3 kasutamist, ebaseaduslik;
-
majandushuviühingule või selle investoritele antavat abi võib lugeda siseturuga kokkusobivaks, kui see vastab hüvitistele, mis on finantsinvestorite vahendusturuga kooskõlas ja suunatakse mereveoettevõtjatele, kes on merendusalaste suuniste kohaselt abikõlblikud ja vastavad kõnealustes suunistes sätestatud tingimustele. Eelkõige tähendab see, et mereveoettevõtjatele üle kantud kogusumma ei ületa suuniste 11. peatükis kehtestatud piirmäära;
-
see osa abist, mis ületab siseturuga kokkusobiva abi summa, tuleb abisaajatelt, st majandushuviühingutelt ja nende investoritelt, tagasi nõuda, ilma et nimetatud abisaajatel oleks võimalik jätta abi tagastamise koorem teiste isikute kanda;
-
komisjon ei tohiks nõuda abi tagasimaksmist Hispaania süsteemi tehingutelt, mille jaoks anti abi ajavahemikul maksu tasaarvelduse süsteemi kohaldamisest aastal 2002 kuni 30. aprillini 2007, mis on France GIE fiscaux’ juhtumit C-46/2004 puudutava otsuse avaldamise kuupäev (vt eespool põhjendus 261);
-
pärast seda kuupäeva ei riku abi tagastamise nõue Euroopa Liidu õiguses kinnitust leidnud õiguspärase ootuse kaitse ja õiguskindluse üldiseid põhimõtteid,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Meetmed, mis tulenevad TRLIS artikli 115 lõikest 11 (renditud varade ennetähtaegne amortisatsioon), ettevõtjate, laevade ja abikõlbmatu tegevuse maksustamisest tonnaaži alusel ja RIS artikli 50 lõikest 3, kujutavad endast riigiabi majandushuviühingutele ja nende liikmetele, mis on Hispaanias 1. jaanuaril 2002. aastal ebaseaduslikult jõustatud ja mis rikuvad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõiget 3.
Artikkel 2
Artiklis 1 osutatud riigiabimeetmed on siseturuga kokkusobimatud, välja arvatud juhul, kui abi vastab hüvitisele, mis on finantsinvestorite vahendusturuga kooskõlas ja suunatakse mereveoettevõtjatele, kes on merendusalaste suuniste kohaselt abikõlblikud ja vastavad kõnealustes suunistes sätestatud tingimustele.
Artikkel 3
Hispaania lõpetab artiklis 1 osutatud abikava kohaldamise ühisturuga kokkusobimatus ulatuses.
Artikkel 4
1. Hispaania nõuab tagasi artiklis 1 osutatud kava kohaselt antud kokkusobimatu abi sellest kasu saanud majandushuviühingu investoritelt, ilma et nimetatud abisaajatel oleks võimalik jätta abi tagastamise koorem teiste isikute kanda. Siiski ei toimu mingit tagasimaksmist seoses finantseerimistehingute raames antud abiga, mille puhul riiklikud pädevad ametiasutused kohustusid kohaldama kõnealuste meetmetega seotud soodustust õiguslikult siduva dokumendi alusel, mis võeti vastu enne 30. aprilli 2007.
2. Tagastatavatelt summadelt arvestatakse intressi alates kuupäevast, millal abi tehti selle kasutajatele kättesaadavaks, kuni selle tegeliku tagasimaksmiseni.
3. Intress arvutatakse liitintressina vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 794/2004 (139) V peatükile ja komisjoni määrusele (EÜ) nr 271/2008 (140), millega muudetakse määrust (EÜ) nr 794/2004.
4. Alates käesoleva otsuse vastuvõtmise kuupäevast tühistab Hispaania kõik artiklis 1 osutatud kava alusel veel tegemata maksed.
Artikkel 5
1. Artiklis 1 osutatud kava alusel antud abi nõutakse tagasi viivitamata ja tõhusalt.
2. Hispaania tagab käesoleva otsuse rakendamise nelja kuu jooksul pärast otsusest teatamise kuupäeva.
Artikkel 6
1. Kahe kuu jooksul pärast käesolevast otsusest teatamist esitab Hispaania järgmise teabe:
a)
artiklis 1 osutatud kava alusel abi saanute loetelu ja neist igaühele kava alusel antud abi kogusumma;
b)
igalt abisaajalt tagasi nõutav kogusumma (põhisumma ja intressid);
c)
käesoleva otsuse täitmiseks juba võetud ja kavandatud meetmete üksikasjalik kirjeldus;
d)
dokumendid, mis tõendavad, et abisaajatele on antud korraldus abi tagasi maksta.
2. Hispaania teavitab komisjoni käesoleva otsuse täitmiseks võetud riiklike meetmete rakendamisest, kuni artiklis 1 osutatud kava alusel antud abi on lõplikult tagastatud. Hispaania esitab komisjoni taotlusel viivitamata teabe käesoleva otsuse täitmiseks juba võetud ja kavandatud meetmete kohta. Ta esitab ka üksikasjalikud andmed abisaajatelt juba tagasi saadud abisummade ja intresside kohta.
Artikkel 7
Käesolev otsus on adresseeritud Hispaania Kuningriigile.
Brüssel, 17. juuli 2013