РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 27 октомври 2014 година
за определяне, съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, на списък с отрасли и подотрасли, за които се смята, че са изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии, за периода 2015-2019 година
(нотифицирано под номер С(2014) 7809)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/746/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО (1) на Съвета, и по-специално член 10а, параграф 13 от нея,
като има предвид, че:
(1)
С Директива 2003/87/ЕО се предвижда провеждането на търг да бъде основният принцип при разпределянето на квоти за емисии на парникови газове на операторите на инсталации в обхвата на системата за търговия с емисии на ЕС (СТЕ на ЕС) от 2013 г. нататък. Допустимите оператори обаче продължат да получават безплатни квоти между 2013 и 2020 г. в съответствие с правилата, определени в Директива 2003/87/ЕО и Решение 2011/278/ЕС на Комисията (2).
(2)
Липсата на амбициозно международно споразумение за изменението на климата, имащо за цел да ограничи покачването на температурите в световен мащаб до 2 °C, би могла да подкопае ползата от предприеманите от Съюза действия. Липсата на обвързващи действия на международно равнище би могла да доведе до повишаване на емисиите на парникови газове в трети държави, в които промишлеността не е предмет на съизмерими ограничения по отношение на емисиите на въглерод („изместване на въглеродни емисии“). За справяне с риска от изместване на въглеродни емисии Директива 2003/87/ЕО предвижда, че в зависимост от резултата от международните преговори Комисията трябва да определи списък с отрасли и подотрасли, за които се смята, че са изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии („списък на отрасли и подотрасли“). Тези отрасли и подотрасли, следва да получават безплатни квоти в размер на 100 % от количеството, определено в съответствие с Директива 2003/87/ЕО и Решение 2011/278/ЕС на Комисията, които подлежат на корекция с междуотрасловия корекционен коефициент, посочен в член 10а, параграф 5 на Директива 2003/87/ЕО и определен в приложение II към Решение 2013/448/ЕС на Комисията. (3)
(3)
В това отношение Комисията анализира до каква степен трети държави, имащи решаващ дял в световното производство на продукти в отрасли и подотрасли от списъка за изместване на въглеродни емисии, се ангажират с намаляването на емисиите на парникови газове в съответните отрасли, и дали техните ангажименти са сравними с тези на Съюза и се изпълняват в същата времева рамка. Освен това беше разгледана степента на съпоставимост на ефективността на инсталациите, разположени в тези държави, с ефективността инсталациите, разположени на територията на Съюза. Комисията заключи, че не може да се установи достатъчна съпоставимост на ангажимента за намаляване на емисиите на парникови газове, и поради това съпоставките на въглеродната ефективност, не са от значение.
(4)
Първият списък с отрасли и подотрасли, за които се смята, че са изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии, беше изготвен за 2013 и 2014 г. с Решение № 2010/2/ЕС (4) на Комисията през 2009 г.
(5)
Оценката трябва да се основава на редица количествени и качествени критерии и на данни от последните три години. В това отношение Комисията използва данни от годините 2009, 2010 и 2011, тъй като данните от 2012 г. са налични само за някои от параметрите.
(6)
С цел да установи списъка на отрасли и подотрасли, Комисията направи оценка на риска от изместване на въглеродни емисии от отрасли и подотрасли за ниво NACE-4 на статистическата класификация на икономическите дейности в рамките на Съюза в съответствие с Регламент (ЕО) № 1893/2006 на Европейския парламент и на Съвета (5). Ниво NACE-4 е ниво с оптимална наличност на данни, определящо прецизно отраслите. Отраслите се обозначават с 4-цифрен код от класификацията NACE, а подотраслите се обозначават с код на ниво КПД (6 цифри) или Продком (8 цифри), което означава, че класирането на стоки, използвани за статистически данни за промишленото производство в Съюза, следва пряко от класификацията NACE.
(7)
Отраслите бяха оценени първо въз основа на количествените критерии, определени в член 10а, параграфи 15 и 16 от Директива 2003/87/ЕО. За да приложи тези количествени критерии, Комисията трябваше да определи сбора от преките и непреките допълнителни разходи, произтичащи от изпълнението на Директива 2003/87/ЕО.
(8)
Преките допълнителни разходи, предизвикани от количеството квоти, които даден отрасъл би трябвало да закупи, ако бъде преценено, че той не е изложен на съществен риск от изместване на въглеродни емисии, са изчислени въз основа на данните за преките емисии на CO2 на отраслово равнище. Данните в Дневника на Европейския съюз за трансакциите („ДЕСТ“) се считат за най-точния и прозрачен източник на данни за емисии на CO2 на ниво инсталации и поради това са използвани за изчисляване на преките разходи за отрасъла. За отрасли и парникови газове, обхванати от СТЕ на ЕС от 1 януари 2013 г., няма данни за емисиите на разположение в ДЕСТ. Затова в тези случаи Комисията използва данните относно преките емисии на CO2, предоставени от държавите членки в националните мерки за изпълнение (НМИ) съгласно Решение № 2011/278/ЕС.
(9)
С цел определяне на непреките допълнителни разходи Комисията събра данни за потреблението на електроенергия на равнище отрасъл от държавите членки, за да се гарантира, че няма двойно отчитане на потребената електроенергия в различни кодове по NACE. За определяне на емисиите, свързани с производството на електроенергия, потребена в различните отрасли, по отношение на списъка на отраслите и подотраслите, в Решение № 2010/2/ЕС, Комисията използва средния емисионен коефициент, получен въз основа на общия горивен микс, използван за производство на електроенергия, тъй като се счита, че той се основава на най-точни данни. Същият среден емисионен коефициент е използван за оценките, които са в основата на настоящото решение.
(10)
Освен това, за да определи преките и непреките допълнителни разходи, Комисията трябваше да направи оценка на средната цена на въглеродните емисии. При установяването на първия списък на отраслите и подотраслите за оценките е използвана предполагаема цена на въглеродните емисии от 30 EUR на тон на CO2-еквивалент. В периода на изпълнението на Решение № 2010/2/ЕС се наблюдава съществена разлика между цената на въглеродните емисии, предвидена за оценките и реалната цена, която е значително по-ниска. Въпреки това, в своето съобщение, озаглавено „Рамка за политика в областта на климата и енергетиката в периода от 2020 до 2030 г.“ (6) Комисията предложи безусловно намаление с 40 % на емисиите на парникови газове до 2030 г. в сравнение с 1990 г., както и съответна цел по отношение на възобновяемите енергийни източници. Комисията предложи също да се установи резерв за стабилност на пазара в СТЕ на ЕС. При тези обстоятелства се очаква, че в бъдеще цената на въглеродните емисии ще зависи по-силно от средносрочното и дългосрочното намаляване на емисиите. Поради това се счита за оправдано да продължи да се използва приетата цена на въглеродните емисии в размер на 30 EUR на тон CO2-еквивалент за оценките, които са в основата на настоящото решение.
(11)
Преките и непреките допълнителни разходи следва да се изчисляват като дял от брутната добавена стойност. За определянето на брутната добавена стойност на отраслово равнище са използвани данни от Структурната стопанска статистика на Евростат.
(12)
Освен това Комисията оцени интензивността на търговията за всеки отрасъл и подотрасъл въз основа на данни, получени от базата данни Comext на Евростат.
(13)
Общо Комисията оцени 245 промишлени отрасъла и 24 подотрасъла, класифицирани в разделите „Добивна промишленост“ и „Преработваща промишленост“ на класификацията NACE. Отраслите и подотраслите, изброени в точка 1 от приложението към настоящото решение, отговарят на критериите, изложени в член 10а, параграфи 15 и 16 от Директива 2003/87/ЕО и следва да се считат за изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии.
(14)
Оценки въз основа на качествените критерии, заложени в член 10а, параграф 17 от Директива 2003/87/ЕО, са проведени в редица отрасли, за които не се смята, че са изложени на риск от изместване на въглеродни емисии въз основа на количествените критерии, заложени в член 10а, параграфи 15 и 16. Качествената оценка беше извършена в случаи, които отговарят на качествените критерии в контекста на определянето на предишния списък, в случаите на отраслите, смятани за гранични, и при поискване от представители на промишлеността.
(15)
В случая на отраслите „Облагородяване на прежди, платове и облекло“ (код по NACE 1330), „Производство на тухли, керемиди и други изделия от печена глина, за строителството“ (код 2332 по NACE), „Производство на изделия от гипс за строителството“ (код по NACE 2362), „Леене на чугун“ (код по NACE 2451) и „Леене на леки метали“ (2453), качествените оценки, извършени в контекста на определянето на предишния списък с отрасли и подотрасли, валиден за 2013 и 2014 г., бяха актуализирани. Беше направено заключението, че обстоятелствата, налагащи добавянето на тези отрасли към списъка на отраслите и подотраслите, все още са налице. Следователно тези отрасли следва да се смятат за изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии и в периода 2015-2019 г.
(16)
Качествена оценка беше извършена за отрасъла „Производство на малц“ (код по NACE 1106), тъй като този отрасъл представлява граничен случай, във връзка с член 10а, параграф 16, буква б) от Директива 2003/87/ЕО. Като се вземат предвид нарастващите разходи, произтичащи от прилагането на Директива 2003/87/ЕО, оценката показа висока интензивност на търговията и значителен спад в рентабилността на отрасъла в Съюза. Ниската печалба ограничава възможностите на инсталациите да инвестират и да намаляват емисиите. Въз основа на комбинираното въздействие на тези фактори отрасълът следва да се счита за изложен на съществен риск от изместване на въглеродни емисии.
(17)
Отраслите, изброени в точка 2 от приложението, следва да се считат за изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии въз основа на критериите за качество.
(18)
Тъй като списъкът на отраслите и подотраслите, за които се счита, че са изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии, който ще бъде определен в приложението, ще бъде валиден за периода от 2015 до 2019 г., настоящото решение следва да се прилага от 1 януари 2015 г.
(19)
От съображения за правна сигурност и яснота Решение 2010/2/ЕО следва да бъде отменено, считано от 1 януари 2015 г.
(20)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета по изменение на климата,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Отраслите и подотраслите, изброени в приложението, се считат за изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии.
Член 2
Решение № 2010/2/ЕС се отменя, считано от 1 януари 2015 г.
Член 3
Настоящото решение се прилага от 1 януари 2015 г.
Член 4
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 27 октомври 2014 година.
KOMISJONI OTSUS,
27. oktoober 2014,
millega määratakse ajavahemikuks 2015-2019 kindlaks vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2003/87/EÜ selliste sektorite ja allsektorite loetelu, mille puhul kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu peetakse märkimisväärseks
(teatavaks tehtud numbri C(2014) 7809 all)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2014/746/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/87/EÜ, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ, (1) eriti selle artikli 10a lõiget 13,
ning arvestades järgmist:
(1)
Direktiiviga 2003/87/EÜ nähakse ette, et alates 2013. aastast peaksid liidu heitkogustega kauplemise süsteemis (ELi HKS) osalevate käitiste käitajatele lubatud heitkoguse ühikute (LHÜd) eraldamise peamiseks meetodiks olema enampakkumised. Tingimustele vastavad käitajad saavad siiski jätkuvalt LHÜsid tasuta ajavahemikul 2013-2020 kooskõlas direktiivis 2003/87/EÜ ja komisjoni otsuses 2011/278/EL (2) sätestatud eeskirjadega.
(2)
Kuna puudub kaugeleulatuv rahvusvaheline kliimakokkulepe, millega tagada, et maakera keskmine temperatuur ei tõuseks rohkem kui 2 °C, võib see vähendada Euroopa Liidu meetmetest tulenevat kasu. Siduvate meetmete puudumine rahvusvahelisel tasandil võib põhjustada kasvuhoonegaaside heitkoguste suurenemist kolmandates riikides, kus tööstussektori suhtes ei kohaldata võrreldavaid CO2-heite piiranguid (edaspidi „kasvuhoonegaaside heite ülekandumine”). Kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu vähendamiseks nähakse direktiiviga 2003/87/EÜ ette, et vastavalt rahvusvaheliste läbirääkimiste tulemustele teeb komisjon kindlaks nende sektorite ja allsektorite loetelu, kus on märkimisväärne kasvuhoonegaaside heite ülekandumise oht (edaspidi „sektorite ja allsektorite loetelu”). Nimetatud sektoritele ja allsektoritele tuleks eraldada tasuta 100 % LHÜde kogusest, mis on kindlaks määratud direktiivi 2003/87/EÜ ja otsuse 2011/278/EL alusel ning mille suhtes on kohaldatud direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a lõikes 5 osutatud ja komisjoni otsuse 2013/448/EL (3) II lisas sätestatud sektoriülest paranduskoefitsienti.
(3)
Sellega seoses analüüsis komisjon seda, mil määral kolmandad riigid, kelle toodang moodustab määrava osa maailma kogutoodangust kasvuhoonegaaside heite ülekandumise loetelus olevates sektorites ja allsektorites, võtavad kindlaid kohustusi kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks asjaomastes sektorites ning kas need kohustused on võrreldavad ELi omadega ja kas neid rakendatakse samas ajavahemikus. Lisaks uuriti, mil määral kõnealustes riikides asuvate käitiste tõhusus on võrreldav Euroopa Liidus asuvate käitistega. Komisjon jõudis järeldusele, et kasvuhoonegaaside heite vähendamise kohustus ei ole piisavalt võrreldav ja seega ei ole CO2-tõhususe võrreldavus asjakohane.
(4)
Märkimisväärse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohuga sektorite ja allsektorite esimene loetelu kehtestati 2009. aastal komisjoni otsusega 2010/2/EL (4) 2013. ja 2014. aastaks.
(5)
Hindamine peaks põhinema mitmel kvantitatiivsel ja kvalitatiivsel kriteeriumil ning viimase kolme aasta andmetel. Sellega seoses kasutas komisjon aastate 2009, 2010 ja 2011 andmeid, kuna 2012. aasta andmed olid kättesaadavad ainult mõne parameetri puhul.
(6)
Selleks et määrata kindlaks sektorite ja allsektorite loetelu, hindas komisjon sektorite ja allsektorite kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu Euroopa Liidu majanduse tegevusalade statistilise klassifikaatori NACE 4. tasandil kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1893/2006 (5). NACE 4. tasandil on andmete kättesaadavus optimaalne ning sektorid täpselt määratletud. Sektor on NACE klassifikaatori neljanumbrilisel tasandil ja allsektor CPA (kuuenumbriline) või Prodcomi (kaheksanumbriline) tasandil, st kaupade klassifikatsioonis, mida kasutatakse liidu tööstusliku tootmise statistikas ja mis tuleneb NACE klassifikaatorist.
(7)
Sektoreid hinnati esmalt lähtudes direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a lõigetes 15 ja 16 sätestatud kvantitatiivsetest kriteeriumidest. Nimetatud kvantitatiivsete kriteeriumide kohaldamiseks pidi komisjon määrama kindlaks direktiivi 2003/87/EÜ rakendamisest tingitud otsesed ja kaudsed lisakulud.
(8)
Otsesed lisakulud, mis on tingitud LHÜde kogusest, mida sektor peaks ostma, kui ei ole kindlaks tehtud märkimisväärset kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu, on arvutatud sektori tasandi otsese CO2-heite andmete põhjal. Euroopa Liidu tehingulogi („ELi tehingulogi”) andmeid peetakse kõige täpsemaks ja läbipaistvamaks CO2-heite andmete allikaks käitise tasandil ja seepärast on neid andmeid kasutatud sektorite otseste kulude arvutamiseks. Alates 1. jaanuarist 2013 ELi HKSiga hõlmatud sektorite ja kasvuhoonegaaside kohta ei ole ELi tehingulogis heiteandmeid. Seetõttu kasutas komisjon otsese CO2-heite andmeid, mille liikmesriigid esitasid neil juhtudel riiklikes rakendusmeetmetes vastavalt otsusele 2011/278/EL.
(9)
Kaudsete lisakulude määramiseks kogus komisjon liikmesriikidelt andmeid elektritarbimise kohta sektori tasandil, tagades, et liikmesriikide tarbitud elektrienergiat ei arvestataks topelt eri NACE koodide all. Selleks et määrata otsuses 2010/2/EL sätestatud sektorite ja allsektorite loetelu jaoks kindlaks eri sektorites tarbitava elektri tootmisega seotud heitkogused, kasutas komisjon keskmist heitekoefitsienti, mis tuletati elektrienergia tootmiseks vajaliku kogu kütusekasutuse struktuuri põhjal, sest arvati, et see põhineb kõige täpsematel andmetel. Sama keskmist heitekoefitsienti on kasutatud käesoleva otsuse aluseks olevates hinnangutes.
(10)
Lisaks pidi komisjon otseste ja kaudsete lisakulude määramiseks hindama keskmist CO2-hinda. Sektorite ja allsektorite esimese loetelu koostamiseks kasutati hindamisel eeldatavat CO2-hinda, 30 eurot ühe CO2-ekvivalenttonni kohta. Otsuse 2010/2/EL kohaldamisajal on olnud märkimisväärne erinevus hindamisel kasutatud eeldatava CO2-hinna ja tegeliku hinna vahel, kusjuures viimane on oluliselt madalam. Komisjon tegi siiski oma teatises „Kliima- ja energiapoliitika raamistik ajavahemikul 2020-2030” (6) ettepaneku seada eesmärgiks vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid 2030. aastaks võrreldes 1990. aastaga tingimusteta 40 % ning püstitada eesmärk seoses taastuvenergiaallikatega. Samuti on komisjon teinud ettepaneku luua ELi HKSis turustabiilsusreserv. Sellistel tingimustel eeldatakse, et tulevikus mõjutab CO2-hinda tugevamini heite vähendamine keskmise ja pika aja jooksul. Seetõttu peetakse põhjendatuks kasutada ka edaspidi käesoleva otsuse aluseks olevate hinnangute tegemisel eeldatavat CO2-hinda 30 eurot ühe CO2-ekvivalenttonni kohta.
(11)
Otseseid ja kaudseid lisakulusid tuleks arvutada osana kogulisandväärtusest. Kogulisandväärtuse hindamisel sektorite tasandil on kasutatud Eurostati koostatud ettevõtluse struktuurstatistika andmeid.
(12)
Lisaks hindas komisjon iga sektori ja allsektori kaubavahetuse intensiivsust Eurostati Comexti andmebaasist saadud andmete põhjal.
(13)
Kokku hindas komisjon 245 tööstussektorit ja 24 allsektorit, mis on klassifitseeritud NACE klassifikaatori jagude „Kaevandamine” ja „Tootmine” alla. Käesoleva otsuse lisa punktis 1 loetletud sektorid ja allsektorid vastavad direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a lõigetes 15 ja 16 sätestatud kriteeriumidele ning neid tuleks pidada märkimisväärse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohuga sektoriteks.
(14)
Direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a lõikes 17 sätestatud kvalitatiivsetel kriteeriumidel põhinevaid hindamisi on tehtud paljudes sektorites, mida ei peetud artikli 10a lõigetes 15 ja 16 sätestatud kvantitatiivsete kriteeriumide põhjal kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohuga sektoriteks. Kvalitatiivne hindamine korraldati juhtudel, mis vastasid varasema loetelu koostamise kvalitatiivsetele kriteeriumidele, piiripealsete sektorite puhul ja tööstusharu esindajate taotluse korral.
(15)
Sektorite „Tekstiili viimistlemine” (NACE kood 1330) „Põletatud savist telliste, kivide ja muude ehitustoodete tootmine” (NACE kood 2332), „Kipsist ehitustoodete tootmine” (NACE kood 2362), „Malmivalu” (NACE kood 2451) ja „Kergmetallide valu” (2453) puhul on ajakohastatud kvalitatiivseid hindamisi, mis korraldati 2013. ja 2014. aastal kehtiva sektorite ja allsektorite varasema loetelu koostamisel. Jõuti järeldusele, et asjaolud, mis õigustavad nende sektorite lisamist sektorite ja allsektorite loetellu, on endiselt ülekaalus. Seega tuleks nimetatud sektoreid pidada märkimisväärse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohuga sektoriteks ka ajavahemikul 2015-2019.
(16)
Sektori „Linnasetootmine” (NACE kood 1106) puhul tehti kvalitatiivne hindamine, kuna nimetatud sektor on piiripealne juhtum seoses direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a lõikega 16b. Võttes arvesse direktiivi 2003/87/EÜ rakendamisest tulenevaid suurenenud kulusid, selgus hindamisel, et kaubavahetuse intensiivsus on suur ja sektori tulusus on liidus märkimisväärselt langenud. Väikesed kasumimarginaalid piiravad käitiste suutlikkust teha investeeringuid ja vähendada heitkoguseid. Nimetatud tegurite koosmõju põhjal tuleks kõnealuse sektori puhul pidada kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks.
(17)
Lisa punktis 2 loetletud sektoreid tuleks kvalitatiivsete kriteeriumide põhjal pidada märkimisväärse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohuga sektoriteks.
(18)
Kuna märkimisväärse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohuga sektorite ja allsektorite loetelu, mis sätestatakse lisas, kehtib ajavahemikul 2015-2019, tuleks käesolevat otsust kohaldada alates 1. jaanuarist 2015.
(19)
Õiguskindluse ja selguse huvides tuleks otsus 2010/2/EL tunnistada kehtetuks alates 1. jaanuarist 2015.
(20)
Käesoleva otsusega ettenähtud meetmed on kooskõlas kliimamuutuste komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Lisas loetletud sektorite ja allsektorite puhul peetakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks.
Artikkel 2
Otsus 2010/2/EL tunnistatakse kehtetuks alates 1. jaanuarist 2015.
Artikkel 3
Käesolevat otsust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2015.
Artikkel 4
Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel, 27. oktoober 2014