РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 468/2014 НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА
от 16 април 2014 година
за създаване на рамката за сътрудничество в единния надзорен механизъм между Европейската централна банка и националните компетентни органи и с определените на национално равнище органи (Рамков регламент за ЕНМ)
(ЕЦБ/2014/17)
УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз и по-специално член 127, параграф 6 и член 132 от него,
като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка и по-специално член 34 от него,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 г. за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (1) и по-специално член 4, параграф 3, член 6 и член 33, параграф 2 от него,
като взе предвид Междуинституционалното споразумение между Европейския парламент и Европейската централна банка относно практическите условия и ред за упражняването на демократичната отчетност и надзора над изпълнението на задачите, възложени на Европейската централна банка в рамките на единния надзорен механизъм (2),
като взе предвид проведените публични консултации и анализи в съответствие с член 4, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1024/2013,
като взе предвид предложението на Надзорния съвет и след консултация с националните компетентни органи,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕС) № 1024/2013 (наричан по-долу „Регламента за ЕНМ“) се създава единният надзорен механизъм (ЕНМ), който се състои от Европейската централна банка (ЕЦБ) и националните компетентни органи (НКО) на участващите държави членки.
(2)
Съгласно рамката на член 6 от Регламента за ЕНМ ЕЦБ е единственият орган, компетентен да изпълнява микропруденциалните задачи, възложени ѝ съгласно член 4 от него, свързани с кредитните институции, установени в участващите държави членки. ЕЦБ отговаря за ефективното и последователно функциониране на ЕНМ и за упражняване на надзор над функционирането на системата въз основа на отговорностите и процедурите по член 6 от Регламента за ЕНМ.
(3)
Когато е целесъобразно и без да се засяга отговорността и отчетността на ЕЦБ във връзка със задачите, възложени ѝ с Регламента за ЕНМ, НКО са отговорни за подпомагането на ЕЦБ при условията, предвидени в Регламента за ЕНМ и в настоящия регламент, при изготвянето и изпълнението на актове, свързани с посочените в член 4 от Регламента за ЕНМ задачи, по отношение на всички кредитни институции, включително подпомагане при осъществяване на дейности по проверка. За тази цел, при изпълнението на задачите по член 4 от Регламента за ЕНМ, НКО следват дадените от ЕЦБ указания.
(4)
ЕЦБ, НКО и определените на национално равнище органи (ОНРО) трябва да изпълняват макропруденциалните задачи, посочени в член 5 от Регламента за ЕНМ, и да следват процедурите за координация, предвидени в него, в настоящия регламент и в съответното право на Съюза, без да се засяга ролята на Евросистемата и на Европейския съвет за системен риск.
(5)
В рамките на ЕНМ съответните надзорни отговорности на ЕЦБ и НКО се разпределят въз основа на значимостта на лицата, които попадат в обхвата на ЕНМ. Настоящият регламент определя по-специално конкретната методология за оценката на тази значимост съгласно изискванията на член 6, параграф 7 от Регламента за ЕНМ. ЕЦБ е компетентна да осъществява пряк надзор по отношение на кредитни институции, финансови холдинги, смесени финансови холдинги, установени в участващи държави членки, и клонове в участващи държави членки на кредитни институции, установени в неучастващи държави членки, които са значими. НКО са отговорни за осъществяването на пряк надзор над по-малко значимите лица, без да се засяга правомощието на ЕЦБ да реши в конкретни случаи да осъществява пряк надзор над такива лица, когато това е необходимо за последователното прилагане на надзорните стандарти.
(6)
За да бъдат взети предвид последните тенденции в законодателството на Съюза в областта на санкциите и съдебната практика на Европейския съд по правата на човека по отношение на принципа за разделение между разследването и фазата на вземане на решения, ЕЦБ ще създаде независимо звено за разследване, което да разследва самостоятелно нарушения на надзорните правила и решения.
(7)
В член 6, параграф 7 от Регламента за ЕНМ се посочва, че ЕЦБ в консултация с НКО и въз основа на предложение от Надзорния съвет трябва да приеме и да оповести рамка за организиране на практическите ред и условия за сътрудничество между ЕЦБ и НКО в рамките на ЕНМ.
(8)
В член 33, параграф 2 от Регламента за ЕНМ се посочва, че ЕЦБ трябва да публикува посредством регламенти и решения подробните оперативни правила за изпълнението на задачите, възложени ѝ с този регламент. Настоящият регламент съдържа разпоредбите за прилагането на член 33, параграф 2 във връзка със сътрудничеството между ЕЦБ и НКО в рамките на ЕНМ.
(9)
В резултат на това с настоящия регламент се доразвиват и определят процедурите за сътрудничество, установени с Регламента за ЕНМ между ЕЦБ и НКО в рамките на ЕНМ, както и с определените на национално равнище органи, когато е уместно, като по този начин се гарантира ефективното и последователното функциониране на ЕНМ.
(10)
ЕЦБ отдава голямо значение на цялостната оценка на кредитните институции, включително на оценката на балансовия отчет, която трябва да извърши преди поемането на задачите си. Това се отнася за всяка държава членка, която се присъединява към еврозоната и съответно към ЕНМ след датата на започването на надзора, в съответствие с член 33, параграф 2 от Регламента за ЕНМ.
(11)
За гладкото функциониране на ЕНМ е от съществено значение между ЕЦБ и НКО да има пълно сътрудничество и същите да обменят цялата информация, която би могла да окаже влияние върху съответните им задачи, по-специално цялата информация, с която НКО разполагат по отношение на процедури, които биха могли да окажат влияние върху сигурността и стабилността на поднадзорно лице или които си взаимодействат с надзорните процедури по отношение на такива лица,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ЧАСТ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и цел
1. В настоящия регламент се установяват правила относно следното:
а)
рамката, посочена в член 6, параграф 7 от Регламента за ЕНМ, а именно рамка за организиране на практическите ред и условия за изпълнението на член 6 от Регламента за ЕНМ по отношение на сътрудничеството в рамките на ЕНМ, която да включва:
i)
конкретната методология за оценката и прегледа на това дали поднадзорно лице е определено като значимо или по-малко значимо в съответствие с установените в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ критерии, както и режимът, който произтича от тази оценка;
ii)
определянето на процедури, включително и срокове, също така във връзка с възможността НКО да изготвят проекти на решения, които да бъдат разглеждани от ЕЦБ, касаещи взаимоотношенията между ЕЦБ и НКО, относно надзора над значимите поднадзорни лица;
iii)
определянето на процедури, включително и срокове, касаещи взаимоотношенията между ЕЦБ и НКО, относно надзора над по-малко значими поднадзорни лица. По-специално съгласно тези процедури от НКО се изисква, в зависимост от отделните случаи, определени в настоящия регламент:
-
да уведомяват ЕЦБ за всяка съществена надзорна процедура;
-
да извършват по искане на ЕЦБ допълнителна оценка на конкретни аспекти на процедурата;
-
да представят на ЕЦБ проекти на съществени надзорни решения, по които ЕЦБ може да изразява становища;
б)
сътрудничество и обмен на информация между ЕЦБ и НКО в рамките на ЕНМ във връзка с процедурите, отнасящи се до значими поднадзорни лица и по-малко значими поднадзорни лица, включително общи процедури, приложими за издаване на лицензи за извършване на дейност на кредитна институция, отнемане на такива лицензи и оценката на придобиването и разпореждането с квалифицирани дялови участия;
в)
процедурите, свързани със сътрудничество между ЕЦБ, НКО и ОНРО по отношение на макропруденциалните задачи и инструменти по смисъла на член 5 от Регламента за ЕНМ;
г)
процедурите, свързани с осъществяването на тясно сътрудничество по смисъла на член 7 от Регламента за ЕНМ и приложими между ЕЦБ, НКО и ОНРО;
д)
процедурите, свързани със сътрудничество между ЕЦБ и НКО по отношение на членове 10-13 от Регламента за ЕНМ, включително за някои аспекти, свързани с надзорната отчетност;
е)
процедурите, свързани с приемането на надзорни решения, чийто адресати са поднадзорни лица и други субекти;
ж)
езиковия режим между ЕЦБ и НКО, и между ЕЦБ и поднадзорните лица и други субекти;
з)
процедурите, приложими към правомощията на ЕЦБ и НКО за налагане на санкции в рамките на ЕНМ във връзка със задачите, възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ;
и)
преходните разпоредби.
2. Настоящият регламент не засяга надзорните задачи, които не са възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ и които съответно остават в правомощията на националните органи.
3. Настоящият регламент се тълкува по-специално във връзка с Решение ЕЦБ/2004/2 (3) и на Процедурния правилник на Надзорния съвет на Европейската централна банка (4), особено по отношение на вземането на решения в рамките на ЕНМ, включително процедурата, приложима между Надзорния съвет и Управителния съвет по отношение на липсата на възражения от страна на Управителния съвет, посочени в член 26, параграф 8 от Регламента за ЕНМ и в други относими правни актове на ЕЦБ, включително Решение ЕЦБ/2014/16 (5).
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията, които се съдържат в Регламента за ЕНМ, освен ако е предвидено друго, заедно със следните определения:
1.
„лиценз“ е лиценз съгласно определението на член 4, параграф 1, точка 42 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета (6);
2.
„клон“ е клон съгласно определението на член 4, параграф 1, точка 17 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
3.
„общи процедури“ са процедурите, предвидени в част V във връзка с издаване на лиценз за извършване на дейност на кредитна институция, отнемане на лиценз за упражняване на такава дейност и решения във връзка с квалифицирани дялови участия;
4.
„държава членка от еврозоната“ е държава членка, чиято парична единица е еврото;
5.
„група“ е група от предприятия, поне едно от които е кредитна институция, и която се състои от предприятие майка и дъщерните му предприятия или предприятия, свързани помежду си по смисъла на член 22 от Директива 2013/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (7), включително подгрупи от тях;
6.
„съвместен надзорен екип“ е екип от надзорници, отговорен за надзора над значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група;
7.
„по-малко значимо поднадзорно лице“ е както а) по-малко значимо поднадзорно лице в държава членка от еврозоната, така и б) по-малко значимо поднадзорно лице в държава членка извън еврозоната, която е участваща държава членка;
8.
„по-малко значимо поднадзорно лице в държава членка от еврозоната“ е поднадзорно лице, което е установено в държава членка от еврозоната и което не притежава статут на значимо поднадзорно лице по смисъла на член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ;
9.
„национален компетентен орган“ (НКО) е национален компетентен орган съгласно определението на член 2, точка 2 от Регламента за ЕНМ. Това определение не засяга националната правна уредба, по силата на която се възлагат конкретни надзорни задачи на национална централна банка (НЦБ), която не е определена като НКО. В този случай НЦБ изпълнява тези задачи в определената от националното право и настоящия регламент рамка. Позоваването на НКО в настоящия регламент в този случай се прилага според случая спрямо НЦБ за задачите, които са ѝ възложени съгласно националното право;
10.
„НКО в тясно сътрудничество“ е НКО, определен от участваща държава членка в тясно сътрудничество в съответствие с Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (8);
11.
„определен на национално равнище орган“ (ОНРО) е определен на национално равнище орган, както е посочен в член 2, точка 7 от Регламента за ЕНМ;
12.
„ОНРО в тясно сътрудничество“ е всеки ОНРО извън еврозоната, определен от участваща държава членка в тясно сътрудничество за целите и задачите, свързани с член 5 от Регламента за ЕНМ;
13.
„държава членка извън еврозоната“ е държава членка, чиято парична единица не е еврото;
14.
„предприятие майка“ е предприятие майка съгласно определението на член 4, параграф 1, точка 15 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
15.
„участваща държава членка в тясно сътрудничество“ е държава членка извън еврозоната, която е установила тясно сътрудничество с ЕЦБ в съответствие с член 7 от Регламента за ЕНМ;
16.
„значимо поднадзорно лице“ е както а) значимо поднадзорно лице в държава членка от еврозоната, така и б) значимо поднадзорно лице в участваща държава членка извън еврозоната;
17.
„значимо поднадзорно лице в държава членка от еврозоната“ е поднадзорно лице, установено в държава членка от еврозоната, което има статут на значимо поднадзорно лице, съгласно решение на ЕЦБ, основано на член 6, параграф 4 или член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ;
18.
„значимо поднадзорно лице в участваща държава членка извън еврозоната“ е поднадзорно лице, установено в участваща държава членка извън еврозоната, което има статут на значимо поднадзорно лице съгласно решение на ЕЦБ, основано на член 6, параграф 4 или член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ;
19.
„дъщерно предприятие“ е дъщерно предприятие съгласно определението на член 4, параграф 1, точка 16 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
20.
„поднадзорно лице“ е някое от следните: а) кредитна институция, установена в участваща държава членка; б) финансов холдинг, установен в участваща държава членка; в) смесен финансов холдинг, установен в участваща държава членка, при условие че отговаря на условията, посочени в точка 21, буква б); г) клон, установен в участваща държава членка от кредитна институция, която е установена в неучастваща държава членка.
Централен контрагент (ЦК), съгласно определението на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (9), който е кредитна институция по смисъла на Директива 2013/36/ЕС, се счита за поднадзорно лице съгласно Регламента за ЕНМ, настоящия регламент и съответното право на Съюза, без да се засяга надзорът, извършван над ЦК от съответните НКО, както е посочено в Регламент (ЕС) № 648/2012;
21.
„поднадзорна група“ е някое от следните:
а)
група, чието предприятие майка е кредитна институция или финансов холдинг с главно управление в участваща държава членка;
б)
група, чието предприятие майка е смесен финансов холдинг с главно управление в участваща държава членка, при условие че координатор на финансовия конгломерат по смисъла на Директива 2002/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (10) е орган, компетентен да упражнява надзор над кредитни институции, който е и координатор във функцията си на надзорен орган на кредитни институции;
в)
поднадзорни лица, всяко от които с главно управление в същата участваща държава членка, при условие че те са дълготрайно свързани с централен орган, който извършва надзор над тях, съгласно условията, посочени в член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013, и който е установен в същата участваща държава членка;
22.
„значима поднадзорна група“ е поднадзорна група, която има статут на значима поднадзорна група съгласно решение на ЕЦБ на основание член 6, параграф 4 или член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ;
23.
„по-малко значима поднадзорна група“ е поднадзорна група, която няма статут на значима поднадзорна група по смисъла на член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ;
24.
„надзорна процедура на ЕЦБ“ е всяка дейност на ЕЦБ, насочена към подготовката на издаването на надзорно решение на ЕЦБ, включително общи процедури и налагане на административни имуществени санкции. Всички надзорни процедури на ЕЦБ са предмет на част III. Част III също така се прилага по отношение на налагането на административни имуществени санкции, освен ако в част X е предвидено друго;
25.
„надзорна процедура на НКО“ е всяка дейност на НКО, насочена към подготовката на издаването на надзорно решение от НКО, чийто адресати са едно или повече поднадзорни лица или поднадзорни групи, или един или повече други субекти, включително налагането на административни санкции;
26.
„надзорно решение на ЕЦБ“ е правен акт, който е приет от ЕЦБ при упражняване на възложените ѝ задачи и правомощия с Регламента за ЕНМ под формата на решение на ЕЦБ, чиито адресати са едно или повече поднадзорни лица или поднадзорни групи, или един или повече други субекти, и който не е правен акт с общо приложение;
27.
„трета държава“ е държава, която не е нито държава членка, нито държава членка на Европейското икономическо пространство;
28.
„работен ден“ е ден, който не е събота, неделя или официален празник на ЕЦБ в съответствие с приложимия за ЕЦБ календар (11).
ЧАСТ II
ОРГАНИЗАЦИЯ НА ЕНМ
ДЯЛ 1
СТРУКТУРИ ЗА НАДЗОРА НАД ЗНАЧИМИ И ПО-МАЛКО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
ГЛАВА 1
Надзор над значими поднадзорни лица
Член 3
Съвместни надзорни екипи
1. За надзора над всяко значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група в участващи държави членки се създава съвместен надзорен екип. Всеки съвместен надзорен екип се състои от служители от ЕЦБ и от НКО, които са назначени в съответствие с член 4 и които работят под координацията на определен служител на ЕЦБ (наричан по-долу „координатор на СНЕ“) и един или повече подкоординатори от НКО, както е посочено по-надолу в член 6.
2. Без да се засягат другите разпоредби на настоящия регламент, задачите на съвместния надзорен екип включват, но не се ограничават до следното:
а)
изпълнение на процеса по надзорен преглед и оценка (ПНПО), посочен в член 97 от Директива 2013/36/ЕС, за значимото поднадзорно лице или значимата поднадзорна група, над които извършва надзор;
б)
като се отчита ПНПО, участие в изготвянето на план за извършване на надзорни проверки, който да бъде предложен на Надзорния съвет, включително план за извършване на проверки на място, както е предвидено в член 99 от Директива 2013/36/ЕС, за такова значимо поднадзорно лице или такава значима поднадзорна група;
в)
изпълнение на плана за извършване на надзорни проверки, одобрен от ЕЦБ, както и на всички надзорни решения на ЕЦБ по отношение на значимото поднадзорно лице или значимата поднадзорна група, над които извършва надзор;
г)
осигуряване на координация с екипа за извършване на проверки на място, посочен в част XI, относно изпълнението на плана за извършване на проверки на място;
д)
взаимодействие с НКО, когато е уместно.
Член 4
Създаване и състав на съвместните надзорни екипи
1. ЕЦБ отговаря за създаването и състава на съвместните надзорни екипи. Назначаването на служители от НКО в съвместните надзорни екипи се извършва от съответните НКО съгласно параграф 2.
2. В съответствие с принципите, определени в член 6, параграф 8 от Регламента за ЕНМ, и без да се засяга член 31 от него, НКО назначават едно или повече лица от техния персонал като член или членове на съвместен надзорен екип. Служител на НКО може да бъде назначен като член на повече от един съвместен надзорен екип.
3. Независимо от параграф 2, ЕЦБ може да изиска от НКО да промени извършените назначения, ако е целесъобразно с оглед състава на съвместен надзорен екип.
4. Когато повече от един НКО изпълняват надзорни задачи в участваща държава членка или когато в участваща държава членка националното право възлага на НЦБ конкретни надзорни задачи и НЦБ не е НКО, съответните органи координират участието си в съвместните надзорни екипи.
5. ЕЦБ и НКО се консултират помежду си и постигат съгласие относно използването на ресурси на НКО във връзка със съвместните надзорни екипи.
Член 5
Участие на служители от НЦБ на участващи държави членки
1. НЦБ на участващи държави членки, които участват в пруденциалния надзор над значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група съгласно националното им право и които не са НКО, могат също да назначат един или няколко свои служители в съвместен надзорен екип.
2. ЕЦБ се информира за тези назначения и член 4 се прилага съответно.
3. Когато в съвместен надзорен екип са назначени служители от НЦБ на участващи държави членки, позоваванията на НКО във връзка със съвместните надзорни екипи се тълкуват като включващи позоваване на тези НЦБ.
Член 6
Координатор на СНЕ и подкоординатори
1. Координаторът на СНЕ, подпомаган от подкоординатори от НКО съгласно определението на параграф 2, осигурява координацията на работата в рамките на съвместния надзорен екип. За тази цел членовете на съвместния надзорен екип изпълняват указанията на координатора на СНЕ във връзка със задачите си в съвместния надзорен екип. Това не засяга задачите и задълженията им в съответния им НКО.
2. Всеки НКО, който назначава повече от един служител в съвместния надзорен екип, определя един от тях като подкоординатор (наричан по-долу „подкоординатор от НКО“). Подкоординаторите от НКО подпомагат координатора на СНЕ във връзка с организацията и координацията на задачите в съвместния надзорен екип, по-специално по отношение на служителите, които са били назначени от същия НКО, който е назначил и съответния подкоординатор от НКО. Подкоординаторът от НКО може да дава указания на членовете на съвместния надзорен екип, назначени от същия НКО, при условие че същите не противоречат на указанията, дадени от координатора на СНЕ.
ГЛАВА 2
Надзор над по-малко значими поднадзорни лица
Член 7
Участие на служители от други НКО в надзорен екип на НКО
Без да се засяга член 31, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, когато във връзка с надзора над по-малко значими поднадзорни лица ЕЦБ установи, че е целесъобразно да бъдат включени служители от един или повече други НКО в надзорния екип на НКО, ЕЦБ може да поиска от последния да включи служители на такива други НКО.
ДЯЛ 2
НАДЗОР НА КОНСОЛИДИРАНА ОСНОВА И УЧАСТИЕ НА ЕЦБ И НКО В КОЛЕГИИ ОТ НАДЗОРНИ ОРГАНИ
Член 8
Надзор на консолидирана основа
1. ЕЦБ упражнява надзор на консолидирана основа съгласно предвиденото в член 111 от Директива 2013/36/ЕС по отношение на кредитни институции, финансови холдинги или смесени финансови холдинги, които са значими на консолидирана основа, в случай че предприятието майка е или институция майка в участваща държава членка, или институция майка на ЕС, установена в участваща държава членка.
2. Съответният НКО изпълнява задачите на надзорен орган на консолидирана основа по отношение на кредитни институции, финансови холдинги или смесени финансови холдинги, които са по-малко значими на консолидирана основа.
Член 9
ЕЦБ като председател на колегия от надзорни органи
1. Когато ЕЦБ е консолидиращият надзорен орган, тя председателства колегията, създадена съгласно член 116 от Директива 2013/36/ЕС. НКО на участващите държави членки, в които са установени предприятието майка, дъщерните предприятия и значимите клонове по смисъла на член 51 от Директива 2013/36/ЕС, ако има такива, имат правото да участват в колегията като наблюдатели.
2. Ако няма колегия, създадена съгласно член 116 от Директива 2013/36/ЕС, и ако значимо поднадзорно лице има клонове в неучастваща държава членка, които се считат за значими в съответствие с член 51, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС, ЕЦБ създава колегия от надзорни органи с компетентните органи на приемащата държава членка.
Член 10
ЕЦБ и НКО като членове на колегия от надзорни органи
Ако консолидиращият надзорен орган не е в участваща държава членка, ЕЦБ и НКО участват в колегията от надзорни органи в съответствие със следните правила и със съответното право на Съюза:
а)
ако всички поднадзорни лица в участващите държави членки са значими поднадзорни лица, ЕЦБ участва в колегията от надзорни органи като член, докато НКО имат право да участват в същата колегия като наблюдатели;
б)
ако всички поднадзорни лица в участващите държави членки са по-малко значими поднадзорни лица, НКО участват в колегията от надзорни органи като членове;
в)
ако поднадзорните лица в участващите държави членки са както по-малко значими поднадзорни лица, така и значими поднадзорни лица, ЕЦБ и НКО участват в колегията от надзорни органи като членове. НКО на участващите държави членки, в които са установени значимите поднадзорни лица, имат право да участват в колегията от надзорни органи като наблюдатели.
ДЯЛ 3
ПРОЦЕДУРИ ЗА ПРАВОТО НА УСТАНОВЯВАНЕ И СВОБОДНОТО ПРЕДОСТАВЯНЕ НА УСЛУГИ
ГЛАВА 1
Процедури за правото на установяване и свободното предоставяне на услуги в рамките на ЕНМ
Член 11
Право на установяване на кредитни институции в рамките на ЕНМ
1. Всяко значимо поднадзорно лице, което желае да установи клон на територията на друга участваща държава членка, уведомява за намерението си НКО на участващата държава членка, в която се намира главното управление на значимото поднадзорно лице. Информацията се предоставя в съответствие с изискванията на член 35, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС. НКО незабавно информира ЕЦБ за получаването на това уведомление.
2. Всяко по-малко значимо поднадзорно лице, което желае да установи клон на територията на друга участваща държава членка, уведомява своя НКО за намерението си в съответствие с изискванията на член 35, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС.
3. В случай че ЕЦБ не вземе решение за противното в рамките на два месеца от получаване на уведомлението, клонът, посочен в параграф 1, може да бъде установен и да започне дейността си. ЕЦБ съобщава тази информация на НКО на участващата държава членка, в която ще бъде установен клонът.
4. В случай че НКО на държавата членка по произход не вземе решение за противното в рамките на два месеца от получаване на уведомлението, клонът, посочен в параграф 2, може да бъде установен и да започне дейността си. НКО съобщава тази информация на ЕЦБ и на НКО на участващата държава членка, в която ще бъде установен клонът.
5. В случай на промяна на някое от сведенията, съобщени съгласно параграфи 1 и 2, поднадзорното лице изпраща на НКО, който е получил първоначалната информация, писмено уведомление за тази промяна най-малко един месец преди прилагане на промяната. Този НКО уведомява НКО на държавата членка, в която е установен клонът.
Член 12
Упражняване на свободно предоставяне на услуги от кредитни институции в рамките на ЕНМ
1. Всяко значимо поднадзорно лице, което желае да упражнява свободно предоставяне на услуги, като упражнява дейността си на територията на друга участваща държава членка за първи път, уведомява за намерението си НКО на участваща държава членка, в която се намира главното управление на значимото поднадзорно лице. Информацията се предоставя в съответствие с изискванията на член 39, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС. НКО незабавно информира ЕЦБ за получаване на уведомлението. НКО също така съобщава за уведомлението на НКО на участващата държава членка, в която ще се предоставят услугите.
2. Всяко по-малко значимо поднадзорно лице, което желае да упражнява свободно предоставяне на услуги, като упражнява дейността си на територията на друга участваща държава членка за първи път, уведомява своя НКО в съответствие с изискванията на член 39, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС. Уведомлението се съобщава на ЕЦБ и на НКО на участващата държава членка, в която ще се предоставят услугите.
ГЛАВА 2
Процедури за правото на установяване и свободното предоставяне на услуги от кредитни институции, установени в неучастващи държави членки, в рамките на ЕНМ
Член 13
Уведомление за упражняване на правото на установяване в рамките на ЕНМ от кредитни институции, установени в неучастващи държави членки
1. Когато компетентният орган на неучастваща държава членка съобщи информацията по член 35, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС в съответствие с процедурата, уредена в член 35, параграф 3 от нея, на НКО на участващата държава членка, в която ще се установява клонът, този НКО незабавно уведомява ЕЦБ за получаването на това съобщение.
2. В рамките на два месеца от получаването на съобщението от компетентния орган на неучастваща държава членка, ЕЦБ - в случай на клон, който е значим според критериите, установени в член 6 от Регламента за ЕНМ и част IV от настоящия регламент, или съответният НКО - в случай на клон, който е по-малко значим според критериите, установени в член 6 от Регламента за ЕНМ и част IV от настоящия регламент, се подготвя да упражнява надзор над клона в съответствие с членове 40-46 от Директива 2013/36/ЕС, и при необходимост указва условията, при които в интерес на общото благо клонът може да упражнява дейността си в приемащата държава членка.
3. НКО информират ЕЦБ за условията, при които, съгласно националното право и в интерес на общото благо, клон може да упражнява дейност в тяхната държава членка.
4. Промяната на информация, предоставена от кредитната институция, която желае да установи клон по член 35, параграф 2, букви б), в) или г) от Директива 2013/36/ЕС, се съобщава на НКО, посочен в параграф 1.
Член 14
Компетентен орган на приемащата държава членка за клонове
1. В съответствие с член 4, параграф 2 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ упражнява правомощията на компетентния орган на приемащата държава членка, когато клонът е значим по смисъла на член 6, параграф 4 от него.
2. Когато клонът е по-малко значим по смисъла на член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ, правомощията на компетентния орган на приемаща държава членка се упражняват от НКО на участващата държава членка, в която е установен клонът.
Член 15
Уведомление за упражняване на свободно предоставяне на услуги в рамките на ЕНМ от кредитни институции, установени в неучастващи държави членки
Когато компетентният орган на неучастваща държава членка предостави уведомление по смисъла на член 39, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС, адресат на уведомлението е НКО на участващата държава членка, в която ще се упражнява свободното предоставяне на услуги. НКО незабавно информира ЕЦБ за получаването на това уведомление.
Член 16
Компетентен орган на приемащата държава членка за свободно предоставяне на услуги
1. В съответствие с член 4, параграф 2 и в рамките на обхвата на член 4, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ изпълнява задачите на компетентния орган на приемащата държава членка по отношение на кредитни институции, установени в неучастващи държави членки, които упражняват свободно предоставяне на услуги в участващи държави членки.
2. Ако свободното предоставяне на услуги е в интерес на общото благо при спазване на определени условия съгласно националното право на участващите държави членки, НКО информират ЕЦБ за тези условия.
ГЛАВА 3
Процедури за правото на установяване и свободното предоставяне на услуги по отношение на неучастващи държави членки
Член 17
Право на установяване и упражняване на свободно предоставяне на услуги по отношение на неучастващи държави членки
1. Значимо поднадзорно лице, което желае да установи клон или да упражнява свободно предоставяне на услуги на територията на неучастваща държава членка, уведомява съответния НКО за намерението си в съответствие с приложимото право на Съюза. НКО незабавно информира ЕЦБ за получаване на уведомлението. ЕЦБ упражнява правомощията на компетентния орган на държавата членка по произход.
2. По-малко значимо поднадзорно лице, което желае да установи клон или да упражнява свободно предоставяне на услуги на територията на неучастваща държава членка, уведомява съответния НКО за намерението си в съответствие с приложимото право на Съюза. Съответният НКО упражнява правомощията на компетентния орган на държавата членка по произход.
ДЯЛ 4
ДОПЪЛНИТЕЛЕН НАДЗОР НАД ФИНАНСОВИ КОНГЛОМЕРАТИ
Член 18
Координатор
1. ЕЦБ поема задачата на координатор на финансов конгломерат съгласно посочените в съответното право на Съюза критерии по отношение на значимо поднадзорно лице.
2. НКО поема задачата на координатор на финансов конгломерат съгласно посочените в съответното право на Съюза критерии по отношение на по-малко значимо поднадзорно лице.
ЧАСТ III
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ, ПРИЛОЖИМИ ЗА ФУНКЦИОНИРАНЕТО НА ЕНМ
ДЯЛ 1
ПРИНЦИПИ И ЗАДЪЛЖЕНИЯ
Член 19
Общ преглед
В настоящата част се установяват а) общи правила относно прилагането на ЕНМ от ЕЦБ и НКО и б) разпоредбите, които ЕЦБ ще прилага при извършване на надзорна процедура на ЕЦБ.
Общите принципи и разпоредби, приложими между ЕЦБ и НКО в тясно сътрудничество, са посочени в част IX.
Член 20
Задължение за лоялно сътрудничество
ЕЦБ и НКО спазват задължение за лоялно сътрудничество и задължение за обмен на информация.
Член 21
Общо задължение за обмен на информация
1. Без да се засяга правомощието на ЕЦБ да получава пряко или да има пряк достъп до информацията, докладвана текущо от поднадзорните лица, НКО по-специално предоставят на ЕЦБ своевременно и точно цялата информация, която ѝ е необходима за изпълнението на задачите, възложени ѝ по силата на Регламента за ЕНМ. Тази информация включва информация, произтичаща от дейностите на НКО по проверка и на място.
2. При обстоятелства, когато получава информация пряко от юридическите или физическите лица, посочени в член 10, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ предоставя тази информация на съответните НКО своевременно и точно. Тази информация включва по-конкретно информацията, необходима на НКО за изпълнението на ролята им за подпомагане на ЕЦБ.
3. Без да се засяга параграф 2, ЕЦБ предоставя на НКО редовен достъп до актуализирана информация, необходима на НКО за изпълнение на задачите им, свързани с пруденциалния надзор.
Член 22
Право на ЕЦБ да указва на НКО или ОНРО да упражнят правомощията си и да предприемат действия, в случай че ЕЦБ има надзорна задача, но не и свързаните с това правомощия
1. Доколкото е необходимо за изпълнението на възложените ѝ с Регламента за ЕНМ задачи, ЕЦБ може, посредством указания, да изиска от НКО и/или ОНРО да упражнят правомощията си по силата на националното право и в съответствие с установените в него условия и както е предвидено в член 9 от Регламента за ЕНМ, когато Регламентът за ЕНМ не предоставя такива правомощия на ЕЦБ.
2. НКО и/или ОНРО, съобразно член 5 от Регламента за ЕНМ, своевременно информират ЕЦБ за упражняването на тези правомощия.
Член 23
Езиков режим между ЕЦБ и НКО
ЕЦБ и НКО приемат правила относно комуникацията си в рамките на ЕНМ, включително езика/езиците, които ще бъдат използвани.
Член 24
Езиков режим между ЕЦБ и юридически или физически лица, включително поднадзорни лица
1. Всеки документ, който поднадзорно лице или друго юридическо или физическо лице, по отношение на всяко от които се прилагат надзорни процедури на ЕЦБ, изпраща на ЕЦБ, може да бъде изготвен на всеки един от официалните езици на Съюза, избран от поднадзорното лице или субект.
2. ЕЦБ, поднадзорните лица и всички други юридически или физически лица, по отношение на всяко от които се прилагат надзорни процедури на ЕЦБ, могат да постигнат съгласие да използват само един официален език на Съюза в писмената си комуникация, включително по отношение на надзорни решения на ЕЦБ.
Отмяната на такова споразумение за използването на един език засяга само аспектите на надзорната процедура на ЕЦБ, които все още не са извършени.
В случай че участниците в устно изслушване поискат да бъдат изслушани на определен официален език на Съюза, различен от езика на надзорната процедура на ЕЦБ, до ЕЦБ се отправя предизвестие за това изискване с достатъчен срок, така че тя да може да предприеме необходимите мерки.
ДЯЛ 2
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ, СВЪРЗАНИ СЪС ЗАКОНОСЪОБРАЗНОСТ НА ПРОИЗВОДСТВОТО ЗА ПРИЕМАНЕ НА НАДЗОРНИ РЕШЕНИЯ НА ЕЦБ
ГЛАВА 1
Надзорни процедури на ЕЦБ
Член 25
Общи принципи
1. Надзорни процедури на ЕЦБ, които са започнати в съответствие с член 4 и раздел 2 на глава III от Регламента за ЕНМ, се извършват в съответствие с член 22 от Регламента за ЕНМ и разпоредбите на настоящия дял.
2. Разпоредбите на настоящия дял не се прилагат по отношение на процедури, извършвани от Административния съвет за преглед.
Член 26
Страни
1. Страни по надзорна процедура на ЕЦБ са:
а)
тези, които подават заявление;
б)
тези, до които ЕЦБ възнамерява да адресира или е адресирала надзорно решение на ЕЦБ.
2. НКО не се считат за страни.
Член 27
Представителство на страна
1. Страната може да бъде представлявана от представителите ѝ по закон или според устройствените ѝ правила или от друг представител, упълномощен с писмено пълномощно да предприема някои или всички действия, отнасящи се до надзорната процедура на ЕЦБ.
2. Оттеглянето на пълномощното поражда действие само след получаването на писмено оттегляне от ЕЦБ. ЕЦБ потвърждава получаването на такова оттегляне.
3. В случай че страната е назначила представител в надзорна процедура на ЕЦБ, ЕЦБ се свързва само с назначения представител в тази надзорна процедура, освен ако конкретните обстоятелства налагат ЕЦБ да се свърже пряко със страната. В последния случай представителят се информира.
Член 28
Общи задължения на ЕЦБ и на страните по надзорна процедура на ЕЦБ
1. Надзорната процедура на ЕЦБ може да бъде започната служебно или по искане на страна. При спазване на параграф 3, ЕЦБ установява фактите, които са от значение за приемане на окончателното ѝ решение във всяка служебно започната надзорна процедура на ЕЦБ.
2. В оценката си ЕЦБ взема предвид всички относими обстоятелства.
3. При спазване на правото на Съюза, страната се задължава да участва в надзорната процедура на ЕЦБ и да осигурява съдействие за изясняване на фактите. В надзорните процедури на ЕЦБ, започнати по искане на страна, ЕЦБ може да ограничи установяването на фактите до изискване към страната да предостави относимата фактическа информация.
Член 29
Доказателства в надзорните процедури на ЕЦБ
1. За да установи фактите по случая, ЕЦБ използва доказателствата, които счете за целесъобразни след надлежното им разглеждане.
2. При спазване на правото на Съюза, страните оказват съдействие ЕЦБ при установяването на фактите по случая. По-специално, при спазване на ограниченията, свързани с процедурите за налагане на санкции съгласно правото на Съюза, страните представят вярно известните им факти.
3. ЕЦБ може да определи срок, в който страните могат да представят доказателства.
Член 30
Свидетели и вещи лица в надзорните процедури на ЕЦБ
1. ЕЦБ може да изслушва свидетели и вещи лица, ако счете за необходимо.
2. Когато назначава вещо лице, ЕЦБ определя задачата на вещото лице в споразумение и определя срок, в който вещото лице представя доклада си.
3. Когато ЕЦБ изслушва свидетели или вещи лица, те имат право на искане за възстановяване на техните пътни и дневните разходи. Свидетелите имат право на обезщетение за пропуснати доходи, а вещите лица - на договореното възнаграждение за техните услуги, след като са представили заключенията си. Обезщетението се предоставя съгласно разпоредбите, приложими съответно по отношение на обезщетенията на свидетели и възнагражденията на вещи лица от Съда на Европейския съюз.
4. ЕЦБ може да изиска лицата по член 11, параграф 1, буква в) от Регламента за ЕНМ, да присъстват като свидетели в помещенията на ЕЦБ или на всяко друго място в участваща държава членка, определено от ЕЦБ. Когато лице по член 11, параграф 1, буква в) от Регламента за ЕНМ е юридическо лице, физическите лица, които го представляват, са длъжни да присъстват съгласно предходното изречение.
Член 31
Право на изслушване
1. Преди ЕЦБ да може да приеме надзорно решение на ЕЦБ, чийто адресат е страна и което би засегнало неблагоприятно правата на тази страна, на същата трябва да се даде възможност да представи на ЕЦБ писмено становище относно фактите, възраженията и правните основания, относими към надзорното решение на ЕЦБ. Ако счете за целесъобразно, ЕЦБ може да даде на страните възможността да изложат пред ЕЦБ становище относно фактите, възраженията и правните основания, относими към надзорното решение на ЕЦБ в заседание. В уведомлението, с което ЕЦБ дава на страната възможност да представи своето становище, се посочва основното съдържание на подготвяното надзорно решение на ЕЦБ и основните факти, възражения и правни основания, на които ЕЦБ възнамерява да основе решението си. Раздел 1 на глава III от Регламента за ЕНМ не е предмет на разпоредбите на този член.
2. Ако ЕЦБ предостави на страна възможността да изложи становище относно фактите, възраженията и правните основания, относими към надзорното решение на ЕЦБ в заседание, отсъствието на страната не е причина за отлагане на заседанието, освен ако има основателни причини за това. Ако страната има основателни причини, ЕЦБ може да отложи заседанието или да даде на страната възможност да представи писмено становище относно фактите, възраженията и правните основания, относими към надзорното решение на ЕЦБ. ЕЦБ изготвя писмен протокол от заседанието, който се подписва от страните, и предоставя на страните копие от протокола.
3. По правило на страната се дава възможност да представи писменото си становище в срок до две седмици след получаването на изложение, посочващо фактите, възраженията и правните основания, на които ЕЦБ възнамерява да основе надзорното решение на ЕЦБ.
По искане на страната ЕЦБ може да удължи срока при необходимост.
При особени обстоятелства ЕЦБ може да съкрати срока до три работни дни. Срокът се съкращава до три работни дни също и в случаите, обхванати от членове 14 и 15 от Регламента за ЕНМ.
4. Независимо от параграф 3 и при спазване на параграф 5 ЕЦБ може да приеме надзорно решение на ЕЦБ, чийто адресат е страна и което би засегнало неблагоприятно правата на тази страна, без да ѝ дава възможност да представи становище относно фактите, възраженията и правните основания, относими към надзорното решение на ЕЦБ преди приемането му, ако се окаже необходимо приемане на неотложно решение, за да се предотврати значителна вреда за финансовата система.
5. Ако в съответствие с параграф 4 е прието неотложно надзорно решение на ЕЦБ, на страната се дава възможността своевременно след приемането му да представи писмено становище относно фактите, възраженията и правните основания, относими към надзорното решение на ЕЦБ. По правило на страната се дава възможност да представи писменото си становище в срок до две седмици след получаването на надзорното решение на ЕЦБ. По искане от страната ЕЦБ може да удължи срока, като срокът обаче не може да надвишава шест месеца. ЕЦБ преглежда надзорното решение на ЕЦБ с оглед на становището на страната и може да го потвърди, отмени, измени или да го отмени и замени с ново надзорно решение на ЕЦБ.
6. Параграфи 4 и 5 не се прилагат за надзорни процедури на ЕЦБ, свързани със санкции по член 18 от Регламента за ЕНМ и част Х от настоящия регламент.
Член 32
Достъп до преписките в надзорната процедура на ЕЦБ
1. Правото на защита на заинтересованите страни се съблюдава в пълна степен в хода на надзорните процедури на ЕЦБ. За тази цел и след откриването на надзорната процедура на ЕЦБ, страните имат право на достъп до преписката на ЕЦБ при зачитане на законния интерес на юридическите и физическите лица, различни от съответната страна, за опазване на търговските им тайни. Правото на достъп до преписката не включва достъп до поверителна информация. НКО предават своевременно на ЕЦБ всяко получено от тях искане, отнасящо се до достъпа до преписки, свързани с надзорни процедури на ЕЦБ.
2. Преписките се състоят от всички получени, представени или събрани от ЕЦБ документи в хода на надзорната процедура на ЕЦБ, независимо от техния носител.
3. Никоя от разпоредбите на настоящия член не възпрепятства ЕЦБ или НКО да разкриват и използват информация, необходима за доказване на нарушение.
4. ЕЦБ може да определи достъпът до преписка да се предоставя по един или повече от следните начини, като надлежно отчита техническите възможности на страните:
а)
посредством CD-ROM или друго електронно устройство за съхранение на данни, включително такива, които могат да се появят в бъдеще;
б)
чрез копия на достъпната преписка на хартиен носител, изпратени им по пощата;
в)
като ги покани да се запознаят с достъпната преписка в помещенията на ЕЦБ.
5. За целите на настоящия член поверителната информация може да включва вътрешни документи на ЕЦБ и на НКО и кореспонденция между ЕЦБ и НКО или между НКО.
ГЛАВА 2
Надзорни решения на ЕЦБ
Член 33
Мотивиране на надзорните решения на ЕЦБ
1. При спазване на параграф 2 надзорното решение на ЕЦБ се придружава от мотивите за приемането му.
2. Мотивите съдържат основните факти и правните основания, на които се основава надзорното решение на ЕЦБ.
3. При спазване на член 31, параграф 4 ЕЦБ основава надзорното решение на ЕЦБ само на факти и възражения, по които страната е имала възможност да представи становище.
Член 34
Суспензивно действие
Без да се засяга член 278 от ДФЕС и член 24, параграф 8 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ може да реши, че прилагането на надзорно решение на ЕЦБ се спира, а) като посочи това в надзорното решение на ЕЦБ или б) в случаи, различни от искане за преглед от Административния съвет за преглед, по искане на адресата на надзорното решение на ЕЦБ.
Член 35
Уведомление за надзорни решения на ЕЦБ
1. ЕЦБ може да уведоми страна за надзорно решение на ЕЦБ а) устно, б) чрез връчване или доставяне на ръка на копие на надзорното решение, в) чрез препоръчано писмо с обратна разписка, г) чрез експресна куриерска услуга, д) по телефакс или е) по електронен път в съответствие с параграф 10.
2. В случай че представител е упълномощен с писмено пълномощно, ЕЦБ може да уведоми него за надзорното решение на ЕЦБ. В такива случаи ЕЦБ не е задължена да уведомява за надзорното решение на ЕЦБ също и поднадзорното лице, представлявано от такъв представител.
3. В случай на устно уведомяване за надзорно решение на ЕЦБ уведомлението за решението се счита за връчено на адресата, ако служител на ЕЦБ е информирал а) съответното физическо лице, в случай на физическо лице, или б) упълномощен от юридическото лице представител за получаване, в случай на юридическо лице, за надзорното решение на ЕЦБ. В такъв случай своевременно след такова устно уведомяване на адресата се предоставя писмено копие на надзорното решение на ЕЦБ.
4. В случай на уведомяване за надзорно решение на ЕЦБ чрез препоръчано писмо с обратна разписка уведомлението за надзорното решение на ЕЦБ се счита за връчено на адресата на десетия ден след предаването на писмото на доставчика на пощенски услуги, освен ако от обратната разписка е видно, че писмото е получено на различна дата.
5. В случай на уведомяване за надзорно решение на ЕЦБ чрез експресна куриерска услуга уведомлението за надзорното решение на ЕЦБ се счита за връчено на адресата на десетия ден след предаването на писмото на куриерската служба, освен ако от разписката за доставяне от куриерската служба е видно, че писмото е получено на различна дата.
6. За целите на параграфи 4 и 5 надзорното решение на ЕЦБ трябва да бъде адресирано до подходящ за връчване адрес (валиден адрес). Валиден адрес е:
а)
в случая на надзорна процедура на ЕЦБ, започната по искане или по заявление на адресата на надзорно решение на ЕЦБ - адресът, предоставен от адресата в неговото искане или заявление;
б)
в случая на поднадзорно лице - последният служебен адрес на главното управление, предоставен на ЕЦБ от поднадзорното лице;
в)
в случая на физическо лице - последният предоставен на ЕЦБ адрес, а ако на ЕЦБ не е предоставен адрес и физическото лице е служител, ръководител или акционер в поднадзорното лице - служебният адрес на поднадзорното лице в съответствие с буква б).
7. Всяко лице, което е страна по надзорна процедура на ЕЦБ, предоставя на ЕЦБ при поискване валиден адрес.
8. Ако лице е установено или има местожителство в държава, която не е държава членка, ЕЦБ може да изиска от страната да посочи в разумен срок упълномощен получател, който е резидент на държава членка или който има служебни помещения в държава членка. Ако при такова искане не бъде посочен упълномощен получател и съответно докато такъв не бъде посочен, всички съобщения могат да бъдат връчвани в съответствие с параграфи 3-5 и 9 на адреса на страната, предоставен на ЕЦБ.
9. Когато лицето, което е адресат на надзорно решение на ЕЦБ, е предоставило на ЕЦБ номер на факс, ЕЦБ може да уведоми за надзорно решение на ЕЦБ чрез предаване на копие на надзорното решение на ЕЦБ по телефакс. Адресатът се счита за уведомен за надзорното решение на ЕЦБ, ако ЕЦБ получи потвърждение за успешно завършване на доставянето на телефакса.
10. ЕЦБ може да определи критериите, съгласно които надзорно решение на ЕЦБ може да бъде връчено по електронен път или чрез други сравними средства за комуникация.
ДЯЛ 3
ДОКЛАДВАНЕ НА НАРУШЕНИЯ
Член 36
Докладване на нарушения
Всяко лице може добросъвестно да представи доклад пряко на ЕЦБ, ако има основателни причини да счита, че докладът ще разкрие нарушения на правните актове, посочени в член 4, параграф 3 от Регламента за ЕНМ, от кредитни институции, финансови холдинги, смесени финансови холдинги или компетентни органи (включително самата ЕЦБ).
Член 37
Подходяща защита за доклади за нарушения
1. Когато лице добросъвестно изготвя доклад за предполагаеми нарушения на правните актове, посочени в член 4, параграф 3 от Регламента за ЕНМ, от поднадзорни лица или компетентни органи, докладът се третира като защитен доклад.
2. Всички лични данни както на лицето, което изготвя защитен доклад, така и на лицето, за което се предполага, че е отговорно за нарушението, са защитени в съответствие с приложимата правна рамка на Съюза за защита на данните.
3. ЕЦБ не разкрива кое е лицето, което е изготвило защитен доклад, без преди това да получи изричното съгласие на това лице, освен ако такова разкриване е поискано със съдебно разпореждане с оглед на по-нататъшни разследвания или последващо съдебно производство.
Член 38
Процедури за последващите действия във връзка с доклади
1. ЕЦБ оценява всички доклади относно значимите поднадзорни лица. Тя оценява докладите, свързани с по-малко значимите поднадзорни лица, по отношение на нарушения на регламентите или решенията на ЕЦБ. В последния случай, когато НКО получат такива доклади, те ги препращат на ЕЦБ, без да разкриват кое е лицето, което е изготвило доклада, освен ако това лице предостави изричното си съгласие.
2. Без да се засяга параграф 1, ЕЦБ препраща докладите, засягащи по-малко значимите поднадзорни лица, на съответния НКО, без да разкрива кое е лицето, което е изготвило доклада, освен ако това лице предостави изричното си съгласие.
3. ЕЦБ обменя информация с НКО: а) за да оцени дали докладите са изпратени както до ЕЦБ, така и до съответния НКО, и да координира усилията; и б) да се запознае с резултатите от последващите действия във връзка с докладите, препратени до НКО.
4. ЕЦБ използва разумна преценка, когато определя как да оцени получените доклади и какви действия да бъдат предприети.
5. В случай на предполагаеми нарушения от поднадзорни лица съответното поднадзорно лице предоставя на ЕЦБ цялата информация и документи, поискани от нея за оценяване на получените доклади.
6. В случай на предполагаеми нарушения от компетентни органи (различни от ЕЦБ) ЕЦБ изисква от съответния компетентен орган да предостави становището си относно докладваните факти.
7. В годишния си доклад, описан в член 20, параграф 2 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ представя в съкратена или в обобщена форма информация относно получените доклади, така че отделните поднадзорни лица или субекти да не могат да бъдат идентифицирани.
ЧАСТ IV
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА СТАТУТА НА ПОДНАДЗОРНО ЛИЦЕ КАТО ЗНАЧИМО ИЛИ ПО-МАЛКО ЗНАЧИМО
ДЯЛ 1
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ, СВЪРЗАНИ С КЛАСИФИКАЦИЯТА КАТО ЗНАЧИМО ИЛИ ПО-МАЛКО ЗНАЧИМО
Член 39
Класифициране на поднадзорно лице на индивидуална основа като значимо
1. Поднадзорно лице се счита за значимо поднадзорно лице, ако ЕЦБ определи това в решение на ЕЦБ, чийто адресат е съответното поднадзорно лице, съгласно членове 43-49, като посочва мотивите за такова решение.
2. Поднадзорно лице престава да бъде класифицирано като значимо поднадзорно лице, ако ЕЦБ определи в решение на ЕЦБ, чийто адресат е поднадзорното лице, че то е по-малко значимо поднадзорно лице или че вече не е поднадзорно лице, като посочва мотивите за такова решение.
3. Поднадзорно лице може да бъде класифицирано като значимо поднадзорно лице въз основа на следното:
а)
неговия размер, определен в съответствие с членове 50-55 (наричан по-долу „критерия за размер“);
б)
неговата значимост за икономиката на Съюза или на участваща държава членка, определена в съответствие с членове 56-58 (наричан по-долу „критерия за икономическа значимост“);
в)
неговата значимост по отношение на трансграничните дейности, определена в съответствие с членове 59 и 60 (наричан по-долу „критерия за трансгранични дейности“);
г)
искане за получаване или получаване на пряка публична финансова помощ от Европейския механизъм за стабилност (ЕМС), както е определено в съответствие с членове 61-64 (наричан по-долу „критерия за пряка публична финансова помощ“);
д)
факта, че поднадзорното лице е една от трите най-значими кредитни институции в участваща държава членка, както е определено в съответствие с членове 65 и 66.
4. Значимите поднадзорни лица подлежат на пряк надзор от ЕЦБ, освен ако определени обстоятелства оправдават надзор от съответния НКО в съответствие с дял 9 на настоящата част.
5. ЕЦБ също така осъществява пряк надзор над по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група съгласно решение на ЕЦБ, прието в съответствие с член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ, според което ЕЦБ ще упражнява пряко всички съответни правомощия по член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ. За целите на ЕНМ такова по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група се класифицират като значими.
6. Преди вземането на решенията на ЕЦБ по настоящия член ЕЦБ провежда консултации със съответните НКО. За всяко посочено в настоящия член решение на ЕЦБ също така се уведомяват съответните НКО.
Член 40
Класифициране на поднадзорни лица, които са част от група, като значими
1. Ако едно или повече поднадзорни лица са част от поднадзорна група, критериите за определяне на значимостта се определят на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки в съответствие с разпоредбите на дялове 3-7 на част IV.
2. Всяко от поднадзорните лица, съставляващо част от поднадзорна група, се счита за значимо поднадзорно лице във всеки от следните случаи:
а)
ако поднадзорната група на най-високото си равнище на консолидация в участващите държави членки отговаря на критерия за размер, критерия за икономическа значимост или критерия за трансгранични дейности;
б)
ако едно от поднадзорните лица, съставляващо част от поднадзорната група, отговаря на критерия за пряка публична финансова помощ;
в)
ако едно от поднадзорните лица, съставляващо част от поднадзорната група, е една от трите най-значими кредитни институции в участваща държава членка.
3. Когато поднадзорна група е определена, че е значима или че вече не е значима, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ за класификацията като значимо поднадзорно лице или за премахване на класификацията като значимо поднадзорно лице, като определя началната и крайна дата на пряк надзор от ЕЦБ над всяко поднадзорно лице, съставляващо част от въпросната поднадзорна група, в съответствие с критериите и процедурите, уредени в член 39.
Член 41
Специални разпоредби по отношение на клонове на кредитни институции, установени в неучастващи държави членки
1. Всички клонове, открити в една и съща участваща държава членка от кредитна институция, която е установена в неучастваща държава членка, се считат за едно поднадзорно лице за целите на настоящия регламент.
2. Клонове, открити в различни участващи държави членки от кредитна институция, която е установена в неучастваща държава членка, се третират самостоятелно като отделни поднадзорни лица за целите на настоящия регламент.
3. Без да се засяга параграф 1, клоновете на кредитна институция, която е установена в неучастваща държава членка, се оценяват самостоятелно като отделни поднадзорни лица и отделно от дъщерните предприятия на същата кредитна институция, при определяне дали е изпълнен някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ.
Член 42
Специални разпоредби по отношение на дъщерни предприятия на кредитни институции, установени в неучастващи държави членки и трети държави
1. Дъщерни предприятия, установени в една или повече участващи държави членки от кредитна институция, чието главно управление е в неучастваща държава членка или в трета държава, се оценяват отделно от клоновете на тази кредитна институция при определяне дали е изпълнен някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ.
2. Следните дъщерни предприятия се оценяват отделно при определяне дали е изпълнен някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ:
а)
тези, които са установени в участваща държава членка;
б)
тези, които принадлежат към група, главното управление на чието предприятие майка е в неучастваща държава членка или в трета държава; и
в)
тези, които не принадлежат към поднадзорна група в участващи държави членки.
ДЯЛ 2
ПРОЦЕДУРА ЗА КЛАСИФИЦИРАНЕ НА ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА КАТО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
ГЛАВА 1
Класифициране на поднадзорно лице като значимо
Член 43
Преглед на статута на поднадзорно лице
1. Освен ако е предвидено друго в настоящия регламент, ЕЦБ извършва преглед най-малко на годишна база дали значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група продължава да отговаря на някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ.
2. Освен ако е предвидено друго в настоящия регламент, всеки НКО извършва преглед най-малко на годишна база дали по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група отговаря на някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ. В случай на по-малко значима поднадзорна група, съответният НКО на участващата държава членка, в която е установено предприятието майка, определено на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки, извършва този преглед.
3. ЕЦБ може да извършва преглед по всяко време, след като получи съответна информация, по-специално в посочените в член 52 случаи, относно това а) дали поднадзорно лице отговаря на някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ и б) дали значимо поднадзорно лице вече не отговаря на някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ.
4. Ако НКО прецени, че по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група отговаря на някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ, съответният НКО своевременно информира ЕЦБ.
5. По искане на ЕЦБ или на НКО, ЕЦБ и съответният НКО си сътрудничат при определяне на това дали са изпълнени някои от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ, по отношение на поднадзорно лице или поднадзорна група.
6. Ако ЕЦБ а) реши да поеме прекия надзор над поднадзорно лице или поднадзорна група или б) реши, че прекият надзор над поднадзорно лице или поднадзорна група от ЕЦБ се прекратява, ЕЦБ и съответният НКО си сътрудничат с оглед осигуряването на плавен преход на надзорните компетенции. По-специално се изготвя доклад от съответния НКО, в който се посочват сведения за упражнявания до момента надзор и профила на риска на поднадзорното лице, когато ЕЦБ поема прекия надзор над поднадзорно лице, и от ЕЦБ, когато съответният НКО стане компетентен да упражнява надзор над това лице.
7. ЕЦБ определя дали поднадзорно лице или поднадзорна група са значими, като използва критериите, посочени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ, по предвидения в него ред, а именно: а) размер; б) значимост за икономиката на Съюза или на участваща държава членка; в) значимост на трансграничните дейности; г) искане за получаване или получаване на публична финансова помощ пряко от ЕМС; д) факта, че то е една от трите най-значими кредитни институции в участваща държава членка.
Член 44
Процедура, прилагана при определяне на значимостта на поднадзорно лице
1. При вземане на решения относно класификацията като значими на поднадзорно лице или поднадзорна група съгласно настоящия дял и освен ако е предвидено друго, ЕЦБ прилага процедурните правила на дял 2 от част III от настоящия регламент.
2. ЕЦБ уведомява писмено в предвидения в член 45 срок всяко заинтересовано поднадзорно лице за решение на ЕЦБ относно класификацията като значими на поднадзорно лице или поднадзорна група, като също така съобщава това решение на съответния НКО. По отношение на поднадзорни лица, които са част от значима поднадзорна група, ЕЦБ съобщава решението на ЕЦБ на поднадзорното лице на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки и гарантира, че всички поднадзорни лица в рамките на значимата поднадзорна група са надлежно информирани.
3. За поднадзорни лица, които не са уведомени от ЕЦБ съгласно параграф 1, списъкът, посочен в член 49, параграф 2, служи за уведомление за класификацията им като по-малко значими.
4. ЕЦБ предоставя на всяко съответно поднадзорно лице възможността да представи писмено становище преди приемането на решението на ЕЦБ съгласно параграф 1.
5. Освен това ЕЦБ предоставя възможност на съответните НКО съгласно член 39, параграф 6 да представят писмени съображения и становища, които следва да бъдат надлежно разгледани от ЕЦБ.
6. Поднадзорно лице или поднадзорна група се класифицират като значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група от датата на уведомлението за решението на ЕЦБ, определящо ги като значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група.
ГЛАВА 2
Начало и край на прекия надзор от ЕЦБ
Член 45
Начало на прекия надзор от ЕЦБ
1. ЕЦБ определя в решение на ЕЦБ датата, на която поема прекия надзор над поднадзорно лице или поднадзорна група, които са класифицирани като значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група. Това решение на ЕЦБ може да съвпада с решението по член 44, параграф 2. При спазване на параграф 2 ЕЦБ уведомява за това решение на ЕЦБ всяко заинтересовано поднадзорно лице най-малко един месец преди датата, на която ще поеме прекия надзор.
2. Ако ЕЦБ поема прекия надзор над поднадзорно лице или поднадзорна група въз основа на искане за пряка публична финансова помощ от ЕМС или при получаване на такава, ЕЦБ своевременно уведомява за решението на ЕЦБ по параграф 1 всяко заинтересовано поднадзорно лице най-малко една седмица преди датата, на която ще поеме прекия надзор.
3. ЕЦБ предоставя копия от решенията на ЕЦБ по параграф 1 на съответните НКО.
4. ЕЦБ поема прекия надзор над поднадзорно лице или поднадзорна група най-късно 12 месеца след датата, на която ЕЦБ уведомява това поднадзорно лице или поднадзорна група за решението на ЕЦБ съгласно член 44, параграф 2.
5. За целите на настоящия член в случай на поднадзорна група ЕЦБ уведомява поднадзорното лице на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки за решението на ЕЦБ и гарантира, че всички поднадзорни лица в рамките на тази група са надлежно информирани до определения краен срок.
Член 46
Край на прекия надзор от ЕЦБ
1. Когато определи, че прекият надзор от ЕЦБ над поднадзорно лице или поднадзорна група ще приключи, ЕЦБ издава решение на ЕЦБ до всяко заинтересовано поднадзорно лице, в което посочва датата и причините за края на прекия надзор. ЕЦБ приема такова решение най-малко един месец преди датата, на която ще приключи прекият надзор от ЕЦБ. ЕЦБ също така предоставя копие от това решение на ЕЦБ на съответните НКО. Член 45, параграф 5 се прилага съответно.
2. Преди приемането на решение на ЕЦБ по параграф 1, ЕЦБ предоставя на всяко от съответните поднадзорни лица възможността да представят писмени становища.
3. Всяко решение на ЕЦБ, което посочва датата, на която приключва прекият надзор от ЕЦБ над поднадзорно лице, може да се издаде заедно с решението, което класифицира това поднадзорно лице като по-малко значимо.
Член 47
Основания за прекратяване на прекия надзор от ЕЦБ
1. В случай на значимо поднадзорно лице, което е класифицирано като такова въз основа на неговия а) размер, б) значимост за икономиката на Съюза или на участваща държава членка или в) значимост на трансграничните дейности, или защото е част от поднадзорна група, която отговаря най-малко на един от тези критерии, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ, с което се прекратява класификацията му като значимо поднадзорно лице и прекия надзор, ако в продължение на три последователни календарни години не е изпълнен нито един от посочените по-горе критерии, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ, нито на индивидуална основа, нито от поднадзорната група, към която принадлежи поднадзорното лице.
2. В случай на поднадзорно лице, което е класифицирано като значимо въз основа на това, че е поискана пряка публична финансова помощ от ЕМС по отношение на а) самото лице, б) поднадзорната група, към която принадлежи поднадзорното лице или в) поднадзорно лице, което принадлежи към тази група и което не е значимо на други основания, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ, с което се прекратява класификацията му като значимо поднадзорно лице и прекия надзор, ако пряката публична финансова помощ е отказана, изцяло върната или прекратена. Такова решение в случай на връщане или на прекратяване на пряката публична финансова помощ може да се вземе само след изтичането на три календарни години след цялостното връщане или прекратяване на пряката публична финансова помощ.
3. В случай на поднадзорно лице, което е класифицирано като значимо въз основа на това, че е една от трите най-значими кредитни институции в участваща държава членка, както е определено в съответствие с членове 65-66, или принадлежи към поднадзорна група на такава кредитна институция и което не е значимо на други основания, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ, с което се прекратява класификацията му като значимо поднадзорно лице и прекия надзор, ако в продължение на три последователни календарни години, съответното поднадзорно лице не е една от трите най-значими кредитни институции в участваща държава членка.
4. В случай на поднадзорно лице, над което ЕЦБ упражнява пряк надзор съгласно решение на ЕЦБ, прието въз основа на член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ и което не е значимо на други основания, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ, с което прекратява прекия надзор от ЕЦБ, ако според разумната ѝ преценка вече не е необходим пряк надзор за осигуряване последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
Член 48
Висящи процедури
1. Ако се осъществява промяна на компетентността между ЕЦБ и НКО, органът, чиято компетентност се прекратява (наричан по-долу „органът, чиято компетентност се прекратява“), уведомява органа, който става компетентен (наричан по-долу „органът, поемащ надзора“), за всяка официално започната надзорна процедура, по която се изисква решение. Органът, чиято компетентност се прекратява, предоставя тази информация незабавно, след като узнае за предстоящата промяна на компетентността. Органът, чиято компетентност се прекратява, актуализира тази информация непрекъснато и като общо правило на месечна основа, когато е налична нова информация за докладване относно надзорна процедура. Органът, поемащ надзора, може да разреши в надлежно обосновани случаи докладване с по-малка периодичност. За целите на членове 48 и 49 надзорна процедура е надзорна процедура на ЕЦБ или НКО.
Преди да се осъществи промяната на компетентността, органът, чиято компетентност се прекратява, установява контакт с органа, поемащ надзора, своевременно след официалното започване на всяка нова надзорна процедура, която изисква решение.
2. Ако надзорната компетентност се промени, органът, чиято компетентност се прекратява, полага усилия да приключи висящите надзорни процедури, изискващи решение преди датата, на която възниква промяната на надзорната компетентност.
3. Ако официално започната надзорна процедура, изискваща решение, не може да бъде завършена преди датата, на която възниква промяната на надзорната компетентност, органът, чиято компетентност се прекратява, остава компетентен да завърши висящата надзорна процедура. За тази цел органът, чиято компетентност се прекратява, запазва и всички съответни правомощия до завършването на надзорната процедура. Органът, чиято компетентност се прекратява, завършва въпросната висяща надзорна процедура в съответствие с приложимото право, съгласно запазените си правомощия. Органът, чиято компетентност се прекратява, уведомява органа, поемащ надзора, преди вземането на всяко решение в надзорна процедура, която е била висяща преди промяната на компетентността. Той предоставя на органа, поемащ надзора, копие на взетото решение и всички документи, свързани с това решение.
4. Чрез дерогация от параграф 3 ЕЦБ може да реши в рамките на един месец от получаването на информацията, необходима за завършването на оценката ѝ на съответната официално започната надзорна процедура, и след консултация със съответния НКО, да поеме съответната надзорна процедура. Ако с оглед на националното право се изисква решение на ЕЦБ преди края на срока за оценка, посочен в предходното изречение, НКО предоставя на ЕЦБ необходимата информация и определя по-специално срока, в рамките на който ЕЦБ трябва да реши дали възнамерява да поеме процедурата или не. Когато поеме надзорна процедура, ЕЦБ уведомява съответния НКО и страните за решението си да поеме съответната надзорна процедура. ЕЦБ посочва в решението на ЕЦБ последиците от поемане на такава надзорна процедура.
5. ЕЦБ и съответният НКО си сътрудничат във връзка със завършването на всяка висяща процедура, като за целта могат да обменят всякаква относима информация.
6. Настоящият член не се прилага по отношение на общи процедури.
ГЛАВА 3
Списък на поднадзорните лица
Член 49
Публикуване
1. ЕЦБ публикува списък, съдържащ името на всяко поднадзорно лице и поднадзорна група, над които ЕЦБ упражнява пряк надзор, като посочва, когато е от значение за поднадзорното лице, поднадзорната група, към която то принадлежи, и конкретното правно основание за този пряк надзор. В случай на класификация като значими въз основата на критерия за размер, списъкът включва общата стойност на активите на поднадзорното лице или поднадзорната група. ЕЦБ публикува също и имената на поднадзорните лица, които, въпреки че отговарят на един от критериите, посочени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ, и следователно биха могли да бъдат класифицирани като значими, се считат за по-малко значими от ЕЦБ заради определени обстоятелства в съответствие с дял 9 на част IV, в резултат на което ЕЦБ не упражнява пряк надзор над тях.
2. ЕЦБ публикува списък, съдържащ името на всяко поднадзорно лице, над което НКО упражнява надзор, и името на съответния НКО.
3. Списъците, посочени в параграфи 1 и 2, се публикуват в електронен вид и са достъпни на уебсайта на ЕЦБ.
4. Списъците, посочени в параграфи 1 и 2, подлежат на редовна актуализация.
ДЯЛ 3
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЗНАЧИМОСТТА ВЪЗ ОСНОВА НА РАЗМЕРА
Член 50
Определяне на значимостта въз основа на размера
1. Дали поднадзорно лице или поднадзорна група са значими въз основа на критерия за размер се определя чрез позоваване на общата стойност на техните активи.
2. Поднадзорно лице или поднадзорна група се класифицират като значими, ако общата стойност на неговите/нейните активи надвишава 30 милиарда евро (наричан по-долу „праг на размера“).
Член 51
Основа за определяне дали поднадзорно лице е значимо или не според критерия за размер
1. Ако поднадзорното лице е част от поднадзорна група, общата стойност на активите му се определя въз основа на пруденциалното консолидирано отчитане в края на годината за поднадзорната група в съответствие с приложимото право.
2. Ако общите активи не могат да бъдат определени въз основа на данните, посочени в параграф 1, общата стойност на активите се определя въз основа на последния одитиран консолидиран годишен отчет, изготвен в съответствие с Международните стандарти за финансово отчитане (МСФО), приложими в рамките на Съюза в съответствие с Регламент (ЕО) № 1606/2002 на Европейския парламент и на Съвета (12), а ако този годишен отчет не е наличен, консолидирания годишен отчет, изготвен в съответствие с приложимите национални счетоводни закони.
3. Ако поднадзорното лице не е част от поднадзорна група, общата стойност на активите се определя въз основа на пруденциалното индивидуално отчитане в края на годината в съответствие с приложимото право.
4. Ако общите активи не могат да бъдат определени чрез използване на данните по параграф 3, общата стойност на активите се определя въз основа на последния одитиран годишен отчет, изготвен в съответствие с МСФО, приложими в рамките на Съюза в съответствие с Регламент (ЕО) № 1606/2002, а ако този годишен отчет не е наличен, годишния отчет, изготвен в съответствие с приложимите национални счетоводни закони.
5. Ако поднадзорното лице е клон на кредитна институция, която е установена в неучастваща държава членка, общата стойност на неговите активи се определя на базата на статистическите данни, отчетени съгласно Регламент (ЕО) № 25/2009 (ЕЦБ/2008/32) на Европейската централна банка (13).
Член 52
Основа за определяне на значимостта според критерия за размер при специфични или извънредни обстоятелства
1. Ако по отношение на по-малко значимо поднадзорно лице е налице извънредна съществена промяна в обстоятелствата, относими за определяне на значимостта въз основа на критерия за размер, съответният НКО извършва преглед дали прагът на размера продължава да се спазва или не.
Ако такава промяна настъпи по отношение на значимо поднадзорно лице, ЕЦБ извършва преглед дали прагът на размера продължава да се спазва или не.
Извънредна съществена промяна в обстоятелствата, относими за определяне на значимостта въз основа на критерия за размер, включва някое от следните: а) сливането на две или повече кредитни институции, б) продажбата или прехвърлянето на съществена част от търговско предприятие, в) прехвърлянето на акции на кредитна институция, така че тя вече не принадлежи към поднадзорна група, към която е принадлежала преди продажбата, г) окончателното решение за извършване на организирана ликвидация на поднадзорното лице (или група), д) съпоставими фактически положения.
2. По-малко значимо поднадзорно лице, а в случай на по-малко значима поднадзорна група, по-малко значимото поднадзорно лице на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки, информира съответния НКО за всяка промяна, посочена в параграф 1.
Значимо поднадзорно лице, а в случай на значима поднадзорна група, поднадзорното лице на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки, информира ЕЦБ за всяка промяна, посочена в параграф 1.
3. Чрез дерогация от правилото за трите години, предвидено в член 47, параграфи 1-3, и в случай на извънредни обстоятелствата, включително посочените в параграф 1, ЕЦБ решава в консултация с НКО, дали засегнатите поднадзорни лица са значими или по-малко значими и датата, от която се извършва надзорът от ЕЦБ или НКО.
Член 53
Групи от консолидирани предприятия
1. За целите на определянето на значимостта въз основа на критерия за размер, поднадзорната група от консолидирани предприятия се състои от предприятията, които трябва да се консолидират за пруденциални цели в съответствие с правото на Съюза.
2. За целите на определянето на значимостта въз основа на критерия за размер, поднадзорната група от консолидирани предприятия включва дъщерни предприятия и клонове в неучастващи държави членки и трети държави.
Член 54
Метод на консолидация
Методът на консолидация е методът на консолидация, приложим в съответствие с правото на Съюза за пруденциални цели.
Член 55
Метод за изчисляване на общите активи
За целите на определянето на значимостта на кредитна институция въз основа на критерия за размер, „общата стойност на активите“ се извежда от реда „общо активи“ на счетоводния баланс, изготвен в съответствие с правото на Съюза за пруденциални цели.
ДЯЛ 4
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЗНАЧИМОСТТА ВЪЗ ОСНОВА НА ЗНАЧИМОСТТА ЗА ИКОНОМИКАТА НА СЪЮЗА ИЛИ НА УЧАСТВАЩА ДЪРЖАВА ЧЛЕНКА
Член 56
Праг на национална икономическа значимост
Поднадзорно лице, установено в участваща държава членка, или поднадзорна група, чието предприятие майка е установено в участваща държава членка, се класифицира като значимо въз основа на значимостта му за икономиката на съответната участваща държава членка, ако:
(праг на национална икономическа значимост)
и
А ≥ 5 милиарда евро
където
А
е общата стойност на активите, определена в съответствие с членове 51-55 за дадена календарна година, и
Б
е брутният вътрешен продукт по пазарни цени, определен в точка 8.89 от приложение А към Регламент (ЕС) № 549/2013 на Европейския парламент и на Съвета (14) (ЕСС 2010), публикуван от Евростат за дадената календарна година.
Член 57
Критерии за определяне на значимостта въз основа на значимостта за икономиката на Съюза или на участваща държава членка
1. ЕЦБ взема предвид следните критерии, по-специално при оценяване на това дали поднадзорно лице или поднадзорна група са значими или не за икономиката на Съюза или на участваща държава членка по причини, различни от посочените в член 56:
а)
значимостта на поднадзорното лице или поднадзорната група за конкретни икономически сектори в Съюза или в участваща държава членка;
б)
взаимосвързаността на поднадзорното лице или поднадзорната група с икономиката на Съюза или на участваща държава членка;
в)
заменяемостта на поднадзорното лице или поднадзорната група, както като участник на пазара, така и като доставчик на услуги за клиенти;
г)
стопанската, структурната или оперативната сложност на поднадзорното лице или поднадзорната група.
2. Член 52, параграф 3 се прилага съответно.
Член 58
Определяне на значимостта въз основа на значимостта за икономиката на участваща държава членка по искане на НКО
1. НКО може да уведоми ЕЦБ, че счита поднадзорно лице за значимо по отношение на националната му икономика.
2. ЕЦБ оценява уведомлението на НКО на основата на критериите, изложени в член 57, параграф 1.
3. Член 57 се прилага съответно.
ДЯЛ 5
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЗНАЧИМОСТТА ВЪЗ ОСНОВА НА ЗНАЧИМОСТТА НА ТРАНСГРАНИЧНИТЕ ДЕЙНОСТИ
Член 59
Критерии за определяне на значимостта въз основа на значимостта на трансграничните дейности на поднадзорна група
1. Поднадзорна група може да бъде счетена за значима от ЕЦБ въз основа на трансграничните ѝ дейности, само когато предприятието майка на поднадзорната група е установило дъщерни предприятия, които сами по себе си са кредитни институции, в повече от една друга участваща държава членка.
2. Поднадзорна група може да бъде счетена за значима от ЕЦБ въз основа на трансграничните ѝ дейности, само ако общата стойност на активите ѝ надхвърля 5 милиарда евро и:
а)
съотношението на трансграничните ѝ активи към общия размер на активите ѝ е над 20 %; или
б)
съотношението на трансграничните ѝ пасиви към общия размер на пасивите ѝ е над 20 %.
3. Член 52, параграф 3 се прилага съответно.
Член 60
Трансгранични активи и пасиви
1. „Трансгранични активи“ в контекста на поднадзорна група са частта от общия размер на активите, по отношение на която контрагентът е кредитна институция или друго юридическо или физическо лице, намиращо се в участваща държава членка, различна от държавата членка, в която е главното управление на предприятието майка на съответната поднадзорна група.
2. „Трансгранични пасиви“ в контекста на поднадзорна група са частта от общия размер на пасивите, по отношение на която контрагентът е кредитна институция или друго юридическо или физическо лице, намиращо се в участваща държава членка, различна от държавата членка, в която е главното управление на предприятието майка на съответната поднадзорна група.
ДЯЛ 6
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЗНАЧИМОСТТА ВЪЗ ОСНОВА НА ИСКАНЕ ЗА ПОЛУЧАВАНЕ ИЛИ НА ПОЛУЧАВАНЕТО НА ПУБЛИЧНА ФИНАНСОВА ПОМОЩ ОТ ЕМС
Член 61
Искане за получаване или получаване на пряка публична финансова помощ от ЕМС
1. Пряка публична финансова помощ за поднадзорно лице е поискана, когато искането е отправено от член на ЕМС за предоставянето на финансова помощ от ЕМС на това лице в съответствие с взето решение от Съвета на управителите на ЕМС по член 19 от Договора за създаване на Европейския механизъм за стабилност, по отношение на пряката рекапитализация на кредитна институция и с приетите инструменти съгласно това решение.
2. Пряка публична финансова помощ е получена от кредитна институция, когато финансовата помощ е получена от кредитната институция в съответствие с решението и инструментите по параграф 1.
Член 62
Задължение на НКО да информират ЕЦБ за възможни искания за получаване или получаване на публична финансова помощ от по-малко значимо поднадзорно лице
1. Без да се засяга задължението, посочено в член 96, да информира ЕЦБ за влошаването на финансовото състояние на по-малко значимо поднадзорно лице, НКО информира ЕЦБ, веднага щом узнае за евентуалната необходимост от публична финансова помощ за по-малко значимо поднадзорно лице, която да бъде предоставена на национално ниво непряко от ЕМС и/или от ЕМС.
2. НКО представя оценката си относно финансовото състояние на по-малко значимото поднадзорно лице на ЕЦБ за разглеждане, преди да я представи на ЕМС, освен в надлежно обосновани неотложни случаи.
Член 63
Начало и край на прекия надзор
1. Поднадзорно лице, по отношение на което е поискана пряка публична финансова помощ от ЕМС или което е получило пряка публична финансова помощ от ЕМС, се класифицира като значимо поднадзорно лице от датата, на която от негово име е била поискана пряка публична финансова помощ.
2. Датата, на която ЕЦБ поема прекия надзор, се определя в решение на ЕЦБ в съответствие с дял 2.
3. Член 52, параграф 3 се прилага съответно.
Член 64
Обхват
Ако по отношение на поднадзорно лице, което е част от поднадзорна група, е поискана пряка публична финансова помощ, всички поднадзорни лица, които са част от тази поднадзорна група, се класифицират като значими.
ДЯЛ 7
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЗНАЧИМОСТТА ВЪЗ ОСНОВА НА ТОВА, ЧЕ ПОДНАДЗОРНОТО ЛИЦЕ Е ЕДНА ОТ ТРИТЕ НАЙ-ЗНАЧИМИ КРЕДИТНИ ИНСТИТУЦИИ В УЧАСТВАЩА ДЪРЖАВА ЧЛЕНКА
Член 65
Критерии за определяне на трите най-значими кредитни институции в участваща държава членка
1. Кредитна институция или поднадзорна група се класифицира като значима, ако е една от трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи в участваща държава членка.
2. За целите на идентифицирането на трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи в участваща държава членка ЕЦБ и съответният НКО вземат предвид размера, съответно на поднадзорното лице и поднадзорната група, определен в съответствие с членове 50-55.
Член 66
Процес на преглед
1. По отношение на всяка участваща държава членка ЕЦБ определя до 1 октомври всяка календарна година дали три кредитни институции или поднадзорни групи с предприятие майка, установено в такава участваща държава членка, следва да бъдат класифицирани като значими поднадзорни лица или не.
2. По искане на ЕЦБ НКО информират до 1 октомври на въпросната календарна година ЕЦБ за трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи, установени в техните съответни участващи държави членки. Трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи се определят от НКО въз основа на критериите, посочени в членове 50-55.
3. За всяка от трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи в участващите държави членки съответният НКО предоставя на ЕЦБ доклад, в който се посочват сведения за упражнявания до момента надзор и профила на риска във всеки отделен случай, освен ако кредитната институция или поднадзорната група вече е класифицирана като значима.
При получаване на информацията, посочена в параграф 2, ЕЦБ извършва своя собствена оценка. За тази цел ЕЦБ може да изиска от съответния НКО да предостави всяка относима информация.
4. Ако на 1 октомври на съответната година една или повече от трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи в участваща държава членка не са класифицирани като значими поднадзорни лица, ЕЦБ приема решение в съответствие с дял 2 по отношение на която и да е от трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи, които не са класифицирани като значими.
5. Член 52, параграф 3 се прилага съответно.
ДЯЛ 8
РЕШЕНИЕ НА ЕЦБ ЗА УПРАЖНЯВАНЕ НА ПРЯК НАДЗОР НАД ПО-МАЛКО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА ПО ЧЛЕН 6, ПАРАГРАФ 5, БУКВА Б) ОТ РЕГЛАМЕНТА ЗА ЕНМ
Член 67
Критерии за решение на ЕЦБ по член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ
1. ЕЦБ може, съгласно член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ, да реши по всяко време посредством решение на ЕЦБ да упражнява пряко надзора над по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група, когато това е необходимо за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
2. Преди да приеме решението на ЕЦБ по параграф 1, ЕЦБ взема предвид, inter alia, следните фактори:
а)
дали по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група се доближава до изпълнението на един от критериите, съдържащи се в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ или не;
б)
взаимосвързаността на по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група с други кредитни институции;
в)
дали съответното по-малко значимо поднадзорно лице е дъщерно предприятие на поднадзорно лице, чието главно управление е в неучастваща държава членка или трета държава, и е установило едно или повече дъщерни предприятия, които също са кредитни институции, или един или повече клонове в участващи държави членки, от които един или повече са значими;
г)
факта, че указанията на ЕЦБ не са били следвани от НКО;
д)
факта, че НКО не е изпълнил актовете, посочени в алинея първа на член 4, параграф 3 от Регламента за ЕНМ;
е)
факта, че по-малко значимото поднадзорно лице е поискало или е получило непряко финансова помощ от ЕИФС или ЕМС.
Член 68
Процедура за изготвяне на решение на ЕЦБ по член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ по искане на НКО
1. По искане на НКО ЕЦБ оценява дали е необходимо или не да упражнява пряк надзор в съответствие с Регламента за ЕНМ по отношение на по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
2. Искането на НКО: а) посочва по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група, по отношение на които НКО счита, че ЕЦБ следва да поеме пряк надзор, и б) излага защо е необходим надзор от ЕЦБ над по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
3. Искането на НКО се придружава от доклад, в който се посочват сведения за упражнявания до момента надзор и профила на риска на съответното по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група.
4. Ако не се съгласи с искането на НКО, ЕЦБ се консултира със съответния НКО преди окончателната си оценка дали е необходим надзор от ЕЦБ над по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
5. Ако реши, че такъв пряк надзор от ЕЦБ над по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група е необходим за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ в съответствие с дял 2.
Член 69
Процедура за изготвяне на решения на ЕЦБ по член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ по собствена инициатива на ЕЦБ
1. ЕЦБ може да поиска от НКО да представи доклад, в който се посочват сведения за упражнявания до момента надзор и профила на риска на по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група. ЕЦБ посочва датата, до която този доклад следва да ѝ бъде предоставен.
2. ЕЦБ се консултира с НКО преди окончателната си оценка дали е необходим надзор от ЕЦБ над по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
3. Ако заключи, че такъв пряк надзор от ЕЦБ над по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група е необходим за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ в съответствие с дял 2.
ДЯЛ 9
ОСОБЕНИ ОБСТОЯТЕЛСТВА, КОИТО МОГАТ ДА ОБОСНОВАТ КЛАСИФИКАЦИЯТА НА ПОДНАДЗОРНО ЛИЦЕ КАТО ПО-МАЛКО ЗНАЧИМО, ВЪПРЕКИ ЧЕ КРИТЕРИИТЕ ЗА КЛАСИФИКАЦИЯ КАТО ЗНАЧИМО СА ИЗПЪЛНЕНИ
Член 70
Особени обстоятелства, водещи до класификацията на значимо поднадзорно лице като по-малко значимо
1. Особените обстоятелства, посочени в член 6, параграф 4, втора и пета алинеи от Регламента за ЕНМ (наричани по-долу „особените обстоятелства“), са налице, когато съществуват специфични и фактически обстоятелства, които правят класификацията на поднадзорно лице като значимо неподходяща, като се вземат предвид целите и принципите на Регламента за ЕНМ и по-специално необходимостта от осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
2. Терминът „особени обстоятелства“ се тълкува стриктно.
Член 71
Оценка на съществуването на особени обстоятелства
1. Съществуването на особени обстоятелства, които обосновават класификацията на иначе значимо поднадзорно лице като по-малко значимо, се определя за всеки отделен случай и специално за съответното поднадзорно лице или поднадзорна група, а не за категории поднадзорни лица.
2. Прилага се съответно член 40.
3. Прилагат се съответно членове 44-46 и членове 48 и 49. ЕЦБ посочва в решение на ЕЦБ мотивите за своето заключение, че съществуват особени обстоятелства.
Член 72
Преглед
1. С помощта на съответните НКО ЕЦБ извършва преглед поне веднъж годишно дали продължават да съществуват особени обстоятелства по отношение на поднадзорно лице или поднадзорна група, които са класифицирани като по-малко значими поради особени обстоятелства.
2. Съответното поднадзорно лице представя информацията и документите, поискани от ЕЦБ за извършване на прегледа по параграф 1.
3. Ако счита, че вече не съществуват особени обстоятелства, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ, чийто адресат е съответното поднадзорно лице, с което се определя, че същото е класифицирано като значимо и че вече не съществуват особени обстоятелства.
4. Прилага се съответно дял 2 на част IV.
ЧАСТ V
ОБЩИ ПРОЦЕДУРИ
ДЯЛ 1
СЪТРУДНИЧЕСТВО ВЪВ ВРЪЗКА СЪС ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ИЗДАВАНЕ НА ЛИЦЕНЗ ЗА ИЗВЪРШВАНЕ НА ДЕЙНОСТ НА КРЕДИТНА ИНСТИТУЦИЯ
Член 73
Уведомяване на ЕЦБ относно заявление за издаване на лиценз за извършване на дейност на кредитна институция
1. НКО, който получи заявление за издаване на лиценз за извършване на дейност на кредитна институция, която ще бъде установена в участваща държава членка, уведомява ЕЦБ за получаването на това заявление в срок до 15 работни дни.
2. НКО уведомява ЕЦБ и относно срока, в който решението по заявлението трябва да бъде прието и съобщено на заявителя съгласно съответното национално право.
3. Ако заявлението е непълно, НКО по собствена инициатива или по искане на ЕЦБ изисква от заявителя да предостави необходимата допълнителна информация. НКО изпраща получената допълнителна информация на ЕЦБ в срок до 15 работни дни след нейното получаване.
Член 74
Оценка на заявленията от НКО
НКО, до който е подадено заявление, оценява дали заявителят отговаря на всички условия за издаване на лиценз, установени в съответното национално право на държавата членка на НКО.
Член 75
Решения на НКО за отхвърляне на заявление
НКО отхвърлят заявленията, които не отговарят на условията за издаване на лиценз, установени в съответното национално право, и изпращат копие на решението си на ЕЦБ.
Член 76
Проекти на решения на НКО за издаване на лиценз за извършване на дейност на кредитна институция
1. След като се увери, че заявлението отговаря на всички условия за издаване на лиценз, установени в съответното национално право, НКО изготвя проект на решение, с което се предлага ЕЦБ да предостави лиценз на заявителя за извършване на дейност на кредитна институция (наричан по-долу „проекта на решение за издаване на лиценз“).
2. НКО осигурява, че проектът на решение за издаване на лиценз е съобщен на ЕЦБ и заявителя най-малко 20 работни дни преди края на максималния срок за оценка, предвиден от съответното национално право.
3. НКО може да предложи включване на препоръки, условия и/или ограничения в проекта на решение за издаване на лиценз в съответствие с националното право и правото на Съюза. В такива случаи НКО е отговорен за оценката на изпълнението на условията и/или ограниченията.
Член 77
Оценка на ЕЦБ на заявления и изслушване на заявители
1. ЕЦБ оценява заявлението въз основа на условията за издаване на лиценз, установени в съответното право на Съюза. Ако прецени, че условията не са изпълнени, ЕЦБ предоставя на заявителя възможността да изрази писмено становище относно фактите и възраженията, свързани с оценката, в съответствие с член 31.
2. Ако счете, че е необходима среща, както и в други обосновани случаи, ЕЦБ може да удължи максималния срок за приемане на решение по заявлението в съответствие с член 14, параграф 3 от Регламента за ЕНМ. Удължаването на срока се съобщава на заявителя в съответствие с член 35 от настоящия регламент.
Член 78
Решения на ЕЦБ по заявления
1. ЕЦБ приема решение въз основа на проект на решение за издаване на лиценз, получен от НКО, в срок до 10 работни дни, освен ако е прието решение за удължаване на максималния срок в съответствие с член 77, параграф 2. ЕЦБ може да потвърди проекта на решение за издаване на лиценз, като по този начин даде съгласие за издаването на лиценз, или да възрази срещу проекта на решение за издаване на лиценз.
2. ЕЦБ основава решението си на оценката си на заявлението, на проекта на решение за издаване на лиценз и на становището, представено от заявителя съгласно член 77.
3. В случай че ЕЦБ не приеме решение в срока, посочен в параграф 1, проектът на решение за издаване на лиценз, подготвен от НКО, се счита за приет.
4. ЕЦБ приема решение за издаване на лиценз, ако заявителят отговаря на всички условия за издаване на лиценз съгласно съответното право на Съюза и съответното национално право на държавата членка, в която е установен заявителят.
5. Решението за издаване на лиценз обхваща дейността на заявителя като кредитна институция, както е уредена в съответното национално право, без да се засягат допълнителните изисквания за издаване на лиценз съгласно съответното национално право за дейности, различни от дейността по публично привличане на влогове или други възстановими средства и предоставяне на кредити за своя собствена сметка.
Член 79
Процедура за прекратяването на действието на лиценза
Действието на лиценза се прекратява в случаите, посочени в член 18, буква а) от Директива 2013/36/ЕС, когато съответното национално право предвижда това. НКО уведомяват ЕЦБ за отделните случаи на прекратяване на действието на лиценз. В тези случаи ЕЦБ оповестява прекратяването на действието на лиценза в съответствие с приложимото национално право, след като информира съответния НКО и заинтересованото поднадзорно лице.
ДЯЛ 2
СЪТРУДНИЧЕСТВО ВЪВ ВРЪЗКА С ОТНЕМАНЕ НА ЛИЦЕНЗ
Член 80
Предложение на НКО за отнемане на лиценз
1. Ако счита, че лиценз на кредитна институция следва да бъде отнет изцяло или отчасти съгласно съответното право на Съюза или съответното национално право, включително отнемане по искане на кредитната институция, съответният НКО представя на ЕЦБ проект на решение, с което предлага отнемането на лиценза (наричан по-долу „проекта на решение за отнемане“), заедно с всички свързани придружителни документи.
2. НКО координира своите действия с националния орган, компетентен за преструктуриране на кредитни институции (наричан по-долу „националния орган за преструктуриране“), във връзка с всеки проект на решение за отнемане, който е относим към националния орган за преструктуриране.
Член 81
Оценка на ЕЦБ на проекта на решение за отнемане
1. ЕЦБ оценява своевременно проекта на решение за отнемане. По-специално, ЕЦБ взема предвид причините за неотложност, изложени от НКО.
2. Прилага се правото на изслушване, уредено в член 31.
Член 82
Оценка по собствена инициатива на ЕЦБ и консултация с НКО
1. Ако узнае обстоятелства, които могат да дадат основания за отнемането на лиценз, ЕЦБ оценява по собствена инициатива дали лицензът следва да бъде отнет съгласно съответното право на Съюза.
2. ЕЦБ може да се консултира със съответните НКО по всяко време. Ако възнамерява да отнеме лиценз, ЕЦБ се консултира с НКО на държавата членка, в която е установена кредитната институция, най-малко 25 работни дни преди датата, на която планира да приеме своето решение. В надлежно обосновани неотложни случаи срокът за консултацията може да бъде намален на пет работни дни.
3. Ако възнамерява да отнеме лиценз, ЕЦБ уведомява съответните НКО относно становищата, представени от кредитната институция. Прилага се правото на изслушване на кредитната институция, уредено в член 31.
4. ЕЦБ координира действията си с националния орган за преструктуриране във връзка с предложение за отнемане на лиценз в съответствие с член 14, параграф 5 от Регламента за ЕНМ. ЕЦБ уведомява НКО, незабавно след като се свърже с националния орган за преструктуриране.
Член 83
Решение на ЕЦБ за отнемането на лиценз
1. ЕЦБ приема решение за отнемане на лиценз своевременно. При това ЕЦБ може да приеме или да отхвърли съответния проект на решение за отнемане.
2. В процеса на приемане на своето решение ЕЦБ взема предвид всяко от следните: а) оценката си на обстоятелствата, обосноваващи отнемането; б) когато е приложимо, проекта на решение за отнемане на НКО; в) консултацията със съответния НКО и, когато НКО не е националният орган за преструктуриране, с националния орган за преструктуриране (наричани заедно с НКО „националните органи“); г) становищата, представени от кредитната институция по член 81, параграф 2 и член 82, параграф 3.
3. ЕЦБ също така взема решение в случаите, описани в член 84, ако съответният национален орган за преструктуриране не възразява срещу отнемането на лиценза или ако ЕЦБ определи, че националните органи не са предприели подходящи действия, необходими за запазване на финансовата стабилност.
Член 84
Процедура в случай на евентуални мерки за преструктуриране, които националните органи следва да предприемат
1. Ако националният орган за преструктуриране представи своето възражение срещу намерението на ЕЦБ да отнеме лиценз, ЕЦБ и националният орган за преструктуриране постигат съгласие относно срока, в който ЕЦБ няма да пристъпва към отнемане на лиценза. ЕЦБ уведомява НКО, незабавно след като се свърже с националния орган за преструктуриране с оглед постигането на това съгласие.
2. След изтичането на договорения срок ЕЦБ преценява дали възнамерява да пристъпи към отнемане на лиценза или да удължи договорения срок в съответствие с член 14, параграф 6 от Регламента за ЕНМ, като взема предвид постигнатия напредък. ЕЦБ се консултира със съответния НКО и с националния орган за преструктуриране, ако последният е различен от НКО. НКО уведомява ЕЦБ за мерките, предприети от тези органи, и за оценката му на последиците от отнемането.
3. Ако националният орган за преструктуриране не възразява срещу отнемането на лиценза или ако ЕЦБ определи, че националните органи не са предприели подходящи действия, необходими за запазване на финансовата стабилност, се прилага член 83.
ДЯЛ 3
СЪТРУДНИЧЕСТВО ВЪВ ВРЪЗКА С ПРИДОБИВАНЕ НА КВАЛИФИЦИРАНИ ДЯЛОВИ УЧАСТИЯ
Член 85
Уведомления до НКО за придобиване на квалифицирани дялови участия
1. НКО, който получи уведомление за намерение за придобиване на квалифицирано дялово участие в кредитна институция, установена в тази участваща държава членка, уведомява ЕЦБ за уведомлението не по-късно от пет работни дни след потвърждението за получаването му в съответствие с член 22, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС.
2. НКО уведомява ЕЦБ, ако трябва да спре срока за оценка поради искане за допълнителна информация. НКО изпраща тази допълнителна информация на ЕЦБ в срок до 5 работни дни след получаването ѝ от НКО.
3. НКО уведомява ЕЦБ и за датата, до която решението за противопоставяне или непротивопоставяне на придобиването на квалифицирано дялово участие трябва да бъде съобщено на заявителя съгласно съответното национално право.
Член 86
Оценка на евентуални придобивания
1. НКО, който е уведомен за намерение за придобиване на квалифицирано дялово участие в кредитна институция, оценява дали евентуалното придобиване отговаря на всички условия, установени в съответното право на Съюза и съответното национално право. След тази оценка НКО изготвя проект на решение за ЕЦБ за противопоставяне или непротивопоставяне на придобиването.
2. НКО представя на ЕЦБ проекта на решение за противопоставяне или непротивопоставяне на придобиването най-малко 15 работни дни преди изтичането на срока за оценка, определен от съответното право на Съюза.
Член 87
Решение на ЕЦБ относно придобиване
ЕЦБ решава дали да се противопостави или не на придобиването въз основа на оценката си на планираното придобиване и проекта на решение на НКО. Прилага се правото на изслушване, уредено в член 31.
ДЯЛ 4
УВЕДОМЯВАНЕ ЗА РЕШЕНИЯ ОТНОСНО ОБЩИ ПРОЦЕДУРИ
Член 88
Процедура за уведомяване за решения
1. ЕЦБ уведомява своевременно страните за следните решения в съответствие с член 35:
а)
решение на ЕЦБ за отнемане на лиценз на кредитна институция;
б)
решение на ЕЦБ относно придобиване на квалифицирано дялово участие в кредитна институция.
2. ЕЦБ уведомява своевременно съответния НКО за следните решения:
а)
решение на ЕЦБ относно заявление за издаване на лиценз на кредитна институция;
б)
решение на ЕЦБ за отнемане на лиценз на кредитна институция;
в)
решение на ЕЦБ относно придобиване на квалифицирано дялово участие в кредитна институция.
3. НКО уведомява заявителя на лиценз за следните решения:
а)
проект на решение за издаване на лиценз;
б)
решение на НКО за отхвърляне на заявление за издаване на лиценз, когато заявителят не отговаря на условията за издаване на лиценз, установени в съответното национално право;
в)
решение на ЕЦБ за възражение срещу проекта на решение за издаване на лиценз, посочен в буква а);
г)
решение на ЕЦБ за издаване на лиценз.
4. НКО уведомява съответния национален орган за преструктуриране относно решението на ЕЦБ за отнемане на лиценз на кредитна институция.
5. ЕЦБ уведомява Европейския банков орган (ЕБО) за всяко решение на ЕЦБ за издаване или отнемане на лиценз на кредитна институция, както и за всяко прекратяване на действието на лиценз. Заедно с това ЕЦБ посочва мотивите на решенията за отнемане на лиценз или за прекратяване на действието на лиценз.
ЧАСТ VI
ПРОЦЕДУРИ ЗА НАДЗОР НАД ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
ДЯЛ 1
НАДЗОР НАД ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА И ПОДПОМАГАНЕ ОТ НКО
Член 89
Надзор над значими поднадзорни лица
ЕЦБ извършва пряк надзор над значими поднадзорни лица в съответствие с процедурите, посочени в част II, по-специално по отношение на задачите и съставянето на съвместни надзорни екипи.
Член 90
Роля на НКО при подпомагане на ЕЦБ
1. НКО подпомага ЕЦБ при изпълнението на задачите ѝ при условията, предвидени в Регламента за ЕНМ и настоящия регламент, и по-специално извършва следните дейности:
а)
представя проекти на решения на ЕЦБ по отношение на значими поднадзорни лица, установени в неговата участваща държава членка, в съответствие с член 91;
б)
подпомага ЕЦБ при изготвяне и прилагане на актове, свързани с изпълнението на задачите, възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ, включително подпомагане при дейности по проверка и текуща оценка на състоянието на определено значимо поднадзорно лице;
в)
подпомага ЕЦБ при привеждане в изпълнение на решенията ѝ, като използва при необходимост правомощията, посочени в член 9, параграф 1, трета алинея и член 11, параграф 2 от Регламента за ЕНМ.
2. При подпомагане на ЕЦБ НКО следва указанията на ЕЦБ по отношение на значимите поднадзорни лица.
Член 91
Проекти на решения, изготвяни от НКО за разглеждане от ЕЦБ
1. В съответствие с член 6, параграф 3 и член 6, параграф 7, буква б) от Регламента за ЕНМ ЕЦБ може да поиска от НКО да изготви проект на решение по отношение на упражняването на задачите, посочени в член 4 от Регламента за ЕНМ, за разглеждане от ЕЦБ.
В искането се посочва срокът за изпращане на проекта на решение на ЕЦБ.
2. НКО може също и по собствена инициатива да представи на ЕЦБ проект на решение по отношение на значимо поднадзорно лице за разглеждане от ЕЦБ чрез съвместния надзорен екип.
Член 92
Обмен на информация
ЕЦБ и НКО своевременно обменят информация относно значими поднадзорни лица, когато съществуват сериозни признаци, че не може да се разчита, че тези значими поднадзорни лица ще продължат да изпълняват задълженията си към кредиторите и по-специално, че не могат вече да осигуряват достатъчна степен на сигурност за активите, поверени им от вложителите, или че съществуват сериозни признаци за обстоятелства, които могат да доведат до констатацията, че съответната кредитна институция е неспособна да изплати депозитите съгласно посоченото в член 1, параграф 3, точка i) от Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (15). ЕЦБ и НКО извършват това преди решение относно такава констатация.
ДЯЛ 2
СЪОТВЕТСТВИЕ С ИЗИСКВАНИЯТА ЗА НАДЕЖДНОСТ И ПРИГОДНОСТ НА ЛИЦАТА, ОТГОВАРЯЩИ ЗА УПРАВЛЕНИЕТО НА КРЕДИТНИ ИНСТИТУЦИИ
Член 93
Оценка на пригодността на членовете на ръководните органи на значими поднадзорни лица
1. За да се гарантира, че институциите разполагат с надеждна управленска организация, и без да се засяга съответното право на Съюза, съответното национално право и част V, значимото поднадзорно лице уведомява съответния НКО за всяка промяна на членовете на ръководните му органи и техните управленски и надзорни функции (наричани по-долу „ръководителите“) по смисъла на член 3, параграф 1, точка 7 и член 3, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС, включително подновяването на мандата на ръководителите. Съответният НКО уведомява ЕЦБ за всяка промяна своевременно, като я информира за срока, в който трябва да се приеме и съобщи решение съгласно съответното национално право.
2. За да оцени пригодността на ръководителите на значимите поднадзорни лица, ЕЦБ разполага с надзорните правомощия, които имат компетентните органи съгласно съответното право на Съюза и съответното национално право.
Член 94
Текущ преглед на пригодността на ръководителите
1. Значимото поднадзорно лице уведомява своевременно съответния НКО за всички нови факти, които могат да засегнат първоначалната оценка на пригодността или други обстоятелства, които биха могли да повлияят на пригодността на ръководител, веднага щом поднадзорното лице или съответният ръководител узнае за тези факти или обстоятелства. Съответният НКО уведомява своевременно ЕЦБ за тези нови факти или обстоятелства.
2. ЕЦБ може да инициира ново оценяване въз основа на новите факти или обстоятелства, посочени в параграф 1, или ако ЕЦБ узнае за нови факти, които могат да засегнат първоначалната оценка на съответния ръководител, или за други обстоятелства, които биха могли да повлияят на пригодността на ръководител. ЕЦБ взема решение относно подходящото действие съгласно съответното право на Съюза и съответното национално право и уведомява своевременно съответния НКО за това действие.
ДЯЛ 3
ДРУГИ ПРОЦЕДУРИ, ПРИЛАГАНИ ОТ ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
Член 95
Искания, уведомления или заявления от значими поднадзорни лица
1. Без да се засягат специалните процедури, уредени подробно в част V, и текущото му взаимодействие с неговия НКО, значимото поднадзорно лице отправя до ЕЦБ всичките си искания, уведомления или заявления, които се отнасят се до изпълнението на задачите, възложени на ЕЦБ.
2. ЕЦБ предоставя на разположение на съответния НКО тези искания, уведомления или заявления и може да поиска от НКО да изготви проект на решение в съответствие с член 91.
3. В случай на съществени изменения в сравнение с лиценза, предоставен по първоначалното искане, уведомление или заявление, значимото поднадзорно лице отправя ново искане, уведомление или заявление до ЕЦБ в съответствие с процедурата, посочена в параграф 1.
ЧАСТ VII
ПРОЦЕДУРИ ЗА НАДЗОР НАД ПО-МАЛКО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
ДЯЛ 1
УВЕДОМЯВАНЕ НА ЕЦБ ОТ НКО ОТНОСНО СЪЩЕСТВЕНИ НАДЗОРНИ ПРОЦЕДУРИ НА НКО И ПРОЕКТИ НА СЪЩЕСТВЕНИ НАДЗОРНИ РЕШЕНИЯ
Член 96
Влошаване на финансовото състояние на по-малко значимо поднадзорно лице
Без да се засяга прилагането на член 62, НКО уведомява ЕЦБ, в случай че състоянието на по-малко значимо поднадзорно лице се влошава бързо и значително, особено ако това влошаване би могло да доведе до искане за пряка или непряка финансова помощ от ЕМС.
Член 97
Уведомяване на ЕЦБ от НКО относно съществени надзорни процедури на НКО
1. За да се даде възможност на ЕЦБ да упражнява надзор над функционирането на системата съгласно установеното в член 6, параграф 5, буква в) от Регламента за ЕНМ, НКО предоставя на ЕЦБ информацията, отнасяща се до съществени надзорни процедури на НКО, засягащи по-малко значими поднадзорни лица. ЕЦБ определя общи критерии, по-специално като взема предвид състоянието по отношение на риска и потенциалното влияние върху националната финансова система на съответното по-малко значимо поднадзорно лице, за определянето на това каква информация за кои по-малко значими поднадзорни лица се съобщава. Информацията се предоставя от НКО предварително или в надлежно обосновани неотложни случаи - едновременно с откриване на процедурата.
2. Съществените надзорни процедури на НКО, посочени в параграф 1, обхващат:
а)
отстраняването на членове на управителните съвети на по-малко значимите поднадзорни лица и назначаването на квестори, които да поемат ръководството на по-малко значимите поднадзорни лица; и
б)
процедурите, които имат значително влияние върху по-малко значимото поднадзорно лице.
3. В допълнение на изискванията за информация, установени от ЕЦБ в съответствие с настоящия член, ЕЦБ може по всяко време да поиска от НКО информация относно изпълнението на задачите, които те осъществяват по отношение на по-малко значими поднадзорни лица.
4. В допълнение на изискванията за информация, установени от ЕЦБ в съответствие с настоящия член, НКО уведомяват по собствена инициатива ЕЦБ за всяка друга надзорна процедура на НКО, която:
а)
те считат за съществена; или
б)
която може да засегне отрицателно репутацията на ЕНМ.
5. Ако ЕЦБ поиска от НКО да подложи на допълнителна оценка конкретни аспекти на съществена надзорна процедура на НКО, в искането се посочва за кои аспекти се отнася. ЕЦБ и НКО осигуряват съответно, че другата страна разполага с достатъчно време, за да даде възможност процедурата и ЕНМ като цяло да функционират ефективно.
Член 98
Уведомяване на ЕЦБ от НКО относно проекти на съществени надзорни решения
1. За да се даде възможност на ЕЦБ да упражнява надзор над функционирането на системата съгласно установеното в член 6, параграф 5, буква в) от Регламента за ЕНМ, НКО изпраща на ЕЦБ проекти на надзорни решения, които отговарят на критериите, установени в параграфи 2 и 3, когато проектът на решение засяга по-малко значимите поднадзорни лица, за които ЕЦБ счита, че въз основа на общите критерии, определени от ЕЦБ във връзка с тяхното състояние по отношение на риска и потенциалното влияние върху националната финансова система, информацията трябва да ѝ бъде съобщена.
2. При спазване на параграф 1 проектите на надзорни решения се изпращат на ЕЦБ, преди да бъдат адресирани до по-малко значими поднадзорни лица, ако тези решения:
а)
се отнасят до отстраняването на членове на управителните съвети на по-малко значимите поднадзорни лица и назначаването на квестори; или
б)
имат значително влияние върху по-малко значимото поднадзорно лице.
3. В допълнение на изискванията за информация, установени в параграфи 1 и 2, НКО предават на ЕЦБ всички други проекти на надзорни решения:
а)
по които се иска становище на ЕЦБ; или
б)
които могат да засегнат отрицателно репутацията на ЕНМ.
4. НКО изпращат на ЕЦБ проекти на решения, които отговарят на критериите, установени в параграфи 1, 2 и 3, и които поради това се считат за проекти на съществени надзорни решения, най-малко 10 дни преди планираната дата на приемане на решението. ЕЦБ изразява становище по проекта на решението в разумен срок преди планираното приемане на решението. В неотложни случаи съответният НКО определя разумен срок за изпращането на ЕЦБ на проект на решение, което отговаря на критериите, установени в параграфи 1, 2 и 3.
ДЯЛ 2
ПОСЛЕДВАЩО ДОКЛАДВАНЕ ОТ НКО НА ЕЦБ ПО ОТНОШЕНИЕ НА ПО-МАЛКО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
Член 99
Общо задължение на НКО да докладват на ЕЦБ
1. За да се даде възможност на ЕЦБ да упражнява надзор над функционирането на ЕНМ съгласно член 6, параграф 5, буква в) от Регламента за ЕНМ и без да се засяга глава 1, ЕЦБ може да изиска от НКО да докладват редовно на ЕЦБ относно мерките, които са предприели, и относно изпълнението на задачите, които трябва да осъществяват в съответствие с член 6, параграф 6 от Регламента за ЕНМ. ЕЦБ уведомява НКО ежегодно относно категориите по-малко значими поднадзорни лица и естеството на изискуемата информация.
2. Изискванията, установени в съответствие с параграф 1, не засягат правото на ЕЦБ да използва посочените в членове 10-13 от Регламента за ЕНМ правомощия по отношение на по-малко значими поднадзорни лица.
Член 100
Периодичност и обхват на отчетите, представяни от НКО на ЕЦБ
НКО представят на ЕЦБ годишен доклад относно по-малко значими поднадзорни лица, по-малко значими поднадзорни групи или категории по-малко значими поднадзорни лица в съответствие с изискванията на ЕЦБ.
ЧАСТ VIII
СЪТРУДНИЧЕСТВО МЕЖДУ ЕЦБ, НКО И ОНРО ВЪВ ВРЪЗКА С МАКРОПРУДЕНЦИАЛНИ ЗАДАЧИ И ИНСТРУМЕНТИ
ДЯЛ 1
ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА МАКРОПРУДЕНЦИАЛНИ ИНСТРУМЕНТИ
Член 101
Общи разпоредби
1. За целите на настоящата част макропруденциални инструменти са следните инструменти:
а)
капиталовите буфери по смисъла на членове 130-142 от Директива 2013/36/ЕС;
б)
мерките за лицензирани на национално равнище кредитни институции или подгрупа от такива кредитни институции съгласно член 458 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
в)
други мерки, които се приемат от ОНРО или НКО и които имат за цел справяне със системни или макропруденциални рискове, уредени в и при спазване на процедурите, установени в Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС, в случаите, които са изрично посочени в приложимото право на Съюза.
2. Макропруденциалните процедури, посочени в член 5, параграфи 1 и 2 от Регламента за ЕНМ, не съставляват надзорни процедури на ЕЦБ или НКО по смисъла на настоящия регламент, без да се засяга член 22 от Регламента за ЕНМ по отношение на решенията, чийто адресати са отделни поднадзорни лица.
Член 102
Прилагане на макропруденциални инструменти от ЕЦБ
ЕЦБ прилага посочените в член 101 макропруденциални инструменти в съответствие с настоящия регламент, както и с член 5, параграф 2 и член 9, параграф 2 от Регламента за ЕНМ, а в случай че макропруденциалните инструменти са уредени в директива - при спазване на условията за транспониране на тази директива в националното право. Ако ОНРО не определи ниво на буфера, това не възпрепятства ЕЦБ да определи изискване за буфер в съответствие с настоящия регламент и член 5, параграф 2 от Регламента за ЕНМ.
ДЯЛ 2
ПРОЦЕДУРНИ РАЗПОРЕДБИ ЗА ИЗПОЛЗВАНЕ НА МАКРОПРУДЕНЦИАЛНИ ИНСТРУМЕНТИ
Член 103
Списък на НКО и ОНРО, отговорни за макропруденциални инструменти
ЕЦБ събира от НКО и ОНРО на участващите държави членки информация относно това кои са органите, определени за съответните макропруденциални инструменти, посочени в член 101, и макропруденциалните инструменти, които могат да използват тези органи.
Член 104
Обмен на информация и сътрудничество във връзка с използването на макропруденциални инструменти от НКО или ОНРО
1. Съгласно член 5, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, когато възнамерява да приложи такива инструменти, съответният НКО или ОНРО уведомява ЕЦБ за намерението си десет работни дни, преди да бъде взето подобно решение. Независимо от това, ако възнамерява да използва макропруденциален инструмент, НКО или ОНРО уведомява ЕЦБ колкото е възможно по-рано за идентифицирания от него макропруденциален или системен риск за финансовата система и когато е възможно - за подробностите за планирания инструмент. Тази информация включва, доколкото е възможно, спецификите на планираната мярка, включително планираната дата на прилагане.
2. Уведомлението за намерението се предоставя от НКО или ОНРО на ЕЦБ.
3. Ако възрази на планираната мярка на НКО или ОНРО, ЕЦБ представя мотивите си за това в срок до пет работни дни след датата на получаване на уведомлението за намерението. Възражението е писмено и съдържа мотивите за възражението. НКО или ОНРО разглежда обстойно мотивите на ЕЦБ, преди да пристъпи към вземане на съответното решение.
Член 105
Обмен на информация и сътрудничество във връзка с използването на макропруденциални инструменти от ЕЦБ
1. В съответствие с член 5, параграф 2 от Регламента за ЕНМ, когато ЕЦБ възнамерява по собствена инициатива или въз основа на предложение на НКО или ОНРО да приложи по-високи изисквания за капиталови буфери или по-строги мерки, целящи справяне със системни или макропруденциални рискове, ЕЦБ си сътрудничи тясно с ОНРО в съответните държави членки и по-специално съобщава намерението си на ОНРО или НКО 10 работни дни преди приемането на такова решение. Независимо от това, ако възнамерява да приложи по-високи изисквания за капиталови буфери или по-строги мерки, целящи справяне със системни или макропруденциални рискове на равнището на кредитни институции при условията на процедурите, посочени в Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС, в случаите, които са изрично упоменати в правото на Съюза, ЕЦБ уведомява съответния НКО или ОНРО колкото е възможно по-рано за идентифицирания от ЕЦБ макропруденциален или системен риск за финансовата система и когато е възможно - за подробностите за планирания инструмент. Тази информация включва във възможно най-голяма степен спецификите на планираната мярка, включително планираната дата на прилагане.
2. Ако някой от съответните НКО или ОНРО възрази на планираната мярка на ЕЦБ, той представя своите мотиви пред ЕЦБ в срок до пет работни дни след датата на получаване на уведомлението на ЕЦБ за намерението. Възражението е писмено и съдържа мотивите за възражението. ЕЦБ разглежда обстойно мотивите, преди да пристъпи към вземане на съответното решение.
ЧАСТ IX
ПРОЦЕДУРИ ЗА ТЯСНО СЪТРУДНИЧЕСТВО
ДЯЛ 1
ОБЩИ ПРИНЦИПИ И РАЗПОРЕДБИ
Член 106
Процедура за установяването на тясно сътрудничество
ЕЦБ оценява искания от държави членки извън еврозоната за установяването на тясно сътрудничество в съответствие с процедурата, уредена в Решение ЕЦБ/2014/5 (16).
Член 107
Принципи, които се прилагат, когато е установено тясно сътрудничество
1. От датата, на която се прилага решение на ЕЦБ по член 7, параграф 2 от Регламента за ЕНМ за установяване на тясно сътрудничество между ЕЦБ и НКО от държава членка извън еврозоната, и до прекратяването или спирането на това тясно сътрудничество ЕЦБ изпълнява задачите, посочени в член 4, параграфи 1 и 2 и член 5 от Регламента за ЕНМ, по отношение на поднадзорни лица и групи, установени в съответната участваща държава членка в тясно сътрудничество, в съответствие с член 6 от Регламента за ЕНМ.
2. Ако е установено тясно сътрудничество съгласно член 7, параграф 2 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ и НКО в тясно сътрудничество се намират по отношение на значими поднадзорни лица и групи и по-малко значими поднадзорни лица и групи, установени в участващата държава членка в тясно сътрудничество, в сходно положение със значими поднадзорни лица и групи и по-малко значими поднадзорни лица и групи, установени в държава членка от еврозоната, като се взема предвид това, че ЕЦБ няма пряко приложими правомощия над значими поднадзорни лица и групи и по-малко значими поднадзорни лица и групи, установени в участващата държава членка в тясно сътрудничество.
3. В съответствие с член 6 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ може да издава на НКО в тясно сътрудничество указания по отношение на значими поднадзорни лица и групи и само общи указания по отношение на по-малко значими поднадзорни лица и групи.
4. Тясното сътрудничество се преустановява на датата, на която е отменена дерогацията по член 139 от ДФЕС по отношение на участваща държава членка в тясно сътрудничество в съответствие с член 140, параграф 2 от ДФЕС, като разпоредбите на настоящата част престават да прилагат.
Член 108
Правни инструменти, отнасящи се до надзора във връзка с тясното сътрудничество
1. По отношение на задачите, посочени в член 4, параграфи 1 и 2 и член 5 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ може да дава указания, да отправя искания или да издава насоки.
2. Ако счита, че във връзка със задачите, посочени в член 4, параграфи 1 и 2 от Регламента за ЕНМ, следва да бъде приета определена мярка от НКО в тясно сътрудничество по отношение на поднадзорно лице или група, ЕЦБ отправя до този НКО:
а)
по отношение на значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група - общо или конкретно указание, искане или насоки, изискващи издаване на надзорно решение по отношение на това значимо поднадзорно лице или тази значима поднадзорна група в участващата държава членка в тясно сътрудничество; или
б)
по отношение на по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група - общо указание или насоки.
3. Ако счита, че във връзка със задачите, посочени в член 5 от Регламента за ЕНМ, следва да бъде приета определена мярка от НКО или ОНРО в тясно сътрудничество, ЕЦБ може да отправи до този НКО или ОНРО общо или конкретно указание, искане или насоки, изискващи прилагането на по-високи изисквания за капиталови буфери или на по-строги мерки, целящи справяне със системни или макропруденциални рискове.
4. ЕЦБ посочва в указанието, искането или насоките съответен срок за приемане на мярката от НКО в тясно сътрудничество, който е най-малко 48 часа, освен ако е необходимо по-ранно приемане за предотвратяване на непоправими вреди. При определяне на срока ЕЦБ взема предвид административното и процесуалното право, което трябва да спазва съответният НКО в тясно сътрудничество.
5. НКО в тясно сътрудничество предприема всички необходими мерки за изпълнение на указанията, исканията или насоките на ЕЦБ и уведомява своевременно ЕЦБ за предприетите от него мерки.
ДЯЛ 2
ТЯСНО СЪТРУДНИЧЕСТВО ПО ОТНОШЕНИЕ НА ЧАСТИ III, IV, V, VIII, X И XI
Член 109
Езиков режим при режима на тясно сътрудничество
Правилата, посочени в член 23, се прилагат mutatis mutandis по отношение на НКО в тясно сътрудничество.
Член 110
Оценка на значимостта на кредитни институции при режима на тясно сътрудничество
1. Разпоредбите на част IV относно определянето на статута на поднадзорни лица или поднадзорни групи като значими или по-малко значими се прилагат mutatis mutandis по отношение на поднадзорни лица и поднадзорни групи в участващи държави членки в тясно сътрудничество в съответствие с разпоредбите на настоящия член.
2. НКО в тясно сътрудничество гарантира, че уредените в част IV процедури могат да се прилагат по отношение на поднадзорни лица и поднадзорни групи, установени в неговата държава членка.
3. При обстоятелства, при които част IV предвижда, че адресат на решение на ЕЦБ е поднадзорно лице или поднадзорна група, вместо да адресира решение до поднадзорното лице или поднадзорната група, ЕЦБ издава указния до НКО в тясно сътрудничество, а НКО адресира решение до поднадзорното лице или поднадзорната група в съответствие с тези указния.
Член 111
Общи процедури при режима на тясно сътрудничество
1. Разпоредбите на част V относно общите процедури се прилагат mutatis mutandis по отношение на поднадзорни лица и поднадзорни групи в участващите държави членки в тясно сътрудничество при спазване на разпоредбите на настоящия член.
2. НКО в тясно сътрудничество гарантира, че уредените в част V процедури могат да се прилагат по отношение на поднадзорни лица, установени в неговата държава членка. По-специално, НКО в тясно сътрудничество гарантира, че ЕЦБ получава информацията и документацията, които са необходими за изпълнение на задачите, които са ѝ възложени от Регламента за ЕНМ.
3. При обстоятелства, при които част V предвижда, че адресат на решение на ЕЦБ е поднадзорно лице или поднадзорна група, вместо да адресира решение до поднадзорното лице или поднадзорната група, ЕЦБ издава указния до НКО в тясно сътрудничество, а НКО адресира решение до поднадзорното лице или поднадзорната група в съответствие с тези указния.
4. При обстоятелства, при които част V предвижда съответният НКО да изготви проект на решение, НКО в тясно сътрудничество представя проект на решение на ЕЦБ и иска указания.
Член 112
Макропруденциални инструменти при режима на тясно сътрудничество
Разпоредбите на част VIII относно сътрудничеството между ЕЦБ, НКО и ОНРО по отношение на макропруденциалните задачи и инструменти се прилагат mutatis mutandis по отношение на поднадзорни лица и поднадзорни групи в участващи държави членки в тясно сътрудничество.
Член 113
Административни санкции при режима на тясно сътрудничество
1. Разпоредбите на част X относно административните санкции се прилагат mutatis mutandis по отношение на поднадзорни лица и поднадзорни групи в участващи държави членки в тясно сътрудничество.
2. При обстоятелства, при които член 18 от Регламента за ЕНМ във връзка с част X от настоящия регламент предвижда, че адресат на решение на ЕЦБ е поднадзорно лице или поднадзорна група, вместо да адресира решение до поднадзорното лице или поднадзорната група, ЕЦБ издава указния до НКО в тясно сътрудничество, а НКО адресира решение до поднадзорното лице или поднадзорната група в съответствие с тези указния.
3. В случаи, когато член 18 от Регламента за ЕНМ или част X от настоящия регламент предвиждат съответният НКО да адресира решение до значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група, НКО в тясно сътрудничество инициира производство с оглед предприемане на действие, за да се гарантира, че подходящите административни санкции се налагат само по указания на ЕЦБ. НКО в тясно сътрудничество уведомява ЕЦБ когато е прието решение.
Член 114
Правомощия за провеждане на разследвания по членове 10-13 от Регламента за ЕНМ при режима на тясно сътрудничество
1. Разпоредбите на част XI, които се отнасят до сътрудничеството във връзка с членове 10-13 от Регламента за ЕНМ, се прилагат mutatis mutandis по отношение на поднадзорни лица и поднадзорни групи в участващи държави членки в тясно сътрудничество.
2. НКО в тясно сътрудничество упражнява правомощията за провеждане на разследвания по членове 10-13 от Регламента за ЕНМ в съответствие с указанията на ЕЦБ.
3. НКО в тясно сътрудничество предоставя на ЕЦБ констатациите в резултат на упражняването на правомощията за провеждане на разследвания по членове 10-13 от Регламента за ЕНМ.
4. НКО в тясно сътрудничество гарантира, че определените служители на ЕЦБ могат да участват като наблюдатели в разследванията по членове 10-13 от Регламента за ЕНМ.
ДЯЛ 3
ТЯСНО СЪТРУДНИЧЕСТВО ПО ОТНОШЕНИЕ НА ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
Член 115
Надзор над значими поднадзорни лица в участваща държава членка в тясно сътрудничество
1. Части II и VI се прилагат mutatis mutandis по отношение на значими поднадзорни лица и значими поднадзорни групи, установени в участваща държава членка в тясно сътрудничество, в съответствие с разпоредбите на настоящия член.
2. НКО в тясно сътрудничество гарантира, че ЕЦБ получава цялата информация и доклади от и по отношение на значими поднадзорни лица и значими поднадзорни групи, които самият НКО в тясно сътрудничество получава и които са необходими за изпълнение на задачите, възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ.
3. За надзора над всяко значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група, установени в участваща държава членка в тясно сътрудничество, се създава съвместен надзорен екип. Членовете на съвместния надзорен екип се назначават в съответствие с член 4. НКО в тясно сътрудничество назначава подкоординатора от НКО, който да действа пряко по отношение на значимото поднадзорно лице или значимата поднадзорна група в съответствие с указанията на координатора на СНЕ.
4. НКО в тясно сътрудничество гарантира, че определените служители на ЕЦБ са поканени да участват в проверките на място, извършвани по отношение на значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група. ЕЦБ може да определя броя на служителите на ЕЦБ, които ще участват като наблюдатели.
5. В случаите на надзор на консолидирана основа и колегии от надзорни органи, при наличие на обстоятелства, при които предприятие майка е установено в държава членка от еврозоната или в участваща държава членка извън еврозоната, ЕЦБ като компетентен орган е консолидиращ надзорен орган и председател на колегията от надзорни органи. ЕЦБ приканва съответния НКО в тясно сътрудничество да назначи служител на НКО като наблюдател. ЕЦБ може да действа, като дава указания на съответния НКО в тясно сътрудничество.
Член 116
Решения по отношение на значими поднадзорни лица и значими поднадзорни групи
1. Без да се засягат правомощията на НКО във връзка със задачи, които не са възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ, НКО в тясно сътрудничество приема решения по отношение на значими поднадзорни лица и значими поднадзорни групи в своята държава членка само по указания на ЕЦБ. НКО в тясно сътрудничество може също така да иска указания от ЕЦБ.
2. НКО в тясно сътрудничество незабавно предоставя на разположение на ЕЦБ всяко решение по отношение на значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група.
3. НКО в тясно сътрудничество уведомява ЕЦБ относно: а) решения, които приема съгласно своите правомощия по отношение на задачи, които не са възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ; и б) решения, които приема съгласно указанията на ЕЦБ в съответствие с предвиденото в настоящата част.
ДЯЛ 4
ТЯСНО СЪТРУДНИЧЕСТВО ПО ОТНОШЕНИЕ НА ПО-МАЛКО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА И ПО-МАЛКО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ГРУПИ
Член 117
Надзор над по-малко значими поднадзорни лица и по-малко значими поднадзорни групи
1. Част VII се прилага mutatis mutandis по отношение на по-малко значими поднадзорни лица и по-малко значими поднадзорни групи в участващи държави членки в тясно сътрудничество в съответствие със следните разпоредби.
2. С цел осигуряване последователност на резултатите от надзора в рамките на ЕНМ, ЕЦБ може да издава общи указания и насоки и да отправя искания до НКО в тясно сътрудничество, с които го задължава да приеме надзорно решение по отношение на по-малко значими поднадзорни лица или по-малко значими поднадзорни групи, установени в участващата държава членка в тясно сътрудничество. Тези общи указания, насоки или искания могат да се отнасят до групи или категории кредитни институции.
3. ЕЦБ може също така да отправи до НКО в тясно сътрудничество искане за допълнителна оценка на аспекти на съществена надзорна процедура на НКО съгласно предвиденото в член 6, параграф 7, буква в), точка ii) от Регламента за ЕНМ.
ДЯЛ 5
ПРОЦЕДУРА В СЛУЧАЙ НА НЕСЪГЛАСИЕ НА УЧАСТВАЩА ДЪРЖАВА ЧЛЕНКА В ТЯСНО СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 118
Процедура в случай на несъгласие с проект на решение на Надзорния съвет съгласно член 7, параграф 8 от Регламента за ЕНМ
1. ЕЦБ уведомява НКО в тясно сътрудничество за цялостния проект на решение на Надзорния съвет по отношение на поднадзорно лице или поднадзорна група, намиращи се в участваща държава членка в тясно сътрудничество, при спазване на изискванията за поверителност съгласно правото на Съюза.
2. Ако не е съгласен с цялостния проект на решение на Надзорния съвет, НКО в тясно сътрудничество уведомява писмено Управителния съвет за мотивите за своето несъгласие в срок до пет работни дни от получаване на цялостния проект на решение.
3. Управителният съвет взема решение по въпроса в срок до пет работни дни от получаване на такова уведомление, като взема изцяло предвид посочените мотиви за несъгласието, и предоставя на НКО в тясно сътрудничество писмени мотиви за решението си.
4. Участваща държава членка в тясно сътрудничество може да поиска ЕЦБ да прекрати нейното тясно сътрудничество с незабавно действие, след което няма да бъде обвързана от взетите впоследствие решения на Управителния съвет.
Член 119
Процедура в случай на несъгласие с възражение на Управителния съвет срещу проект на решение на Надзорния съвет съгласно член 7, параграф 7 от Регламента за ЕНМ
1. ЕЦБ уведомява НКО в тясно сътрудничество за всяко възражение на Управителния съвет срещу цялостен проект на решение на Надзорния съвет.
2. Ако не е съгласен с възражението на Управителния съвет срещу цялостния проект на решение на Надзорния съвет, НКО в тясно сътрудничество уведомява ЕЦБ за мотивите за несъгласието си в срок до пет работни дни от получаване на възражението на Управителния съвет.
3. Управителният съвет дава писменото си становище относно мотивираното несъгласие, изразено от НКО в тясно сътрудничество, в срок до 30 дни от получаване на мотивираното несъгласие, като потвърждава или оттегля възражението си, посочвайки мотивите си за това. ЕЦБ уведомява НКО в тясно сътрудничество за това.
4. Ако Управителният съвет потвърди възражението си, НКО в тясно сътрудничество може в срок до пет дни от уведомяването, че Управителният съвет е потвърдил възражението си, да уведоми ЕЦБ, че няма да бъде обвързан от решения, приети след изменение на първоначалния цялостен проект на решение, срещу който възразява Управителният съвет.
В такъв случай ЕЦБ разглежда възможността за спиране или прекратяване на тясното сътрудничество с НКО в тясно сътрудничество, като надлежно взема предвид съображението за ефективност на надзора, и взема съответното решение. ЕЦБ взема предвид по-специално факторите, посочени в член 7, параграф 7 от Регламента за ЕНМ.
ЧАСТ X
АДМИНИСТРАТИВНИ САНКЦИИ
ДЯЛ 1
ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ОТНОШЕНИЕ КЪМ РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 2532/98 НА СЪВЕТА (17)
Член 120
Определение на административни санкции
За целите на настоящата част „административни санкции“ са:
а)
административни имуществени санкции, уредени и налагани съгласно член 18, параграф 1 от Регламента за ЕНМ;
б)
глоби и периодични парични санкции, уредени в член 2 от Регламент (ЕО) № 2532/98 и наложени съгласно член 18, параграф 7 от Регламента за ЕНМ.
Член 121
Отношение към Регламент (ЕО) № 2532/98
1. За целите на процедурите, уредени в член 18, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, се прилагат съдържащите се в настоящия регламент процесуални правила в съответствие с член 18, параграф 4 от Регламента за ЕНМ.
2. За целите на процедурите, уредени в член 18, параграф 7 от Регламента за ЕНМ, съдържащите се в настоящия регламент процесуални правила допълват правилата, установени в Регламент (ЕО) № 2532/98, и се прилагат в съответствие с членове 25 и 26 от Регламента за ЕНМ.
Член 122
Правомощия на ЕЦБ да налага административни санкции съгласно член 18, параграф 7 от Регламента за ЕНМ
ЕЦБ налага административни санкции, определени в член 120, буква б), ако е налице неизпълнение на задължения съгласно регламенти или решения на ЕЦБ, по отношение на:
а)
значими поднадзорни лица; или
б)
по-малко значими поднадзорни лица, когато съответните регламенти или решения на ЕЦБ налагат задължения на по-малко значими поднадзорни лица по отношение на ЕЦБ.
ДЯЛ 2
ПРОЦЕСУАЛНИ ПРАВИЛА ЗА НАЛАГАНЕТО НА АДМИНИСТРАТИВНИ САНКЦИИ, РАЗЛИЧНИ ОТ ПЕРИОДИЧНИ ПАРИЧНИ САНКЦИИ, НА ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА В ДЪРЖАВИ ЧЛЕНКИ ОТ ЕВРОЗОНАТА
Член 123
Създаване на независимо звено за разследване
1. ЕЦБ създава вътрешно независимо звено за разследване (наричано по-долу „звеното за разследване“), което се състои от разследващи служители, определени от ЕЦБ.
2. Разследващите служители не могат да участват и не трябва да са участвали в продължение на две години преди заемането на длъжността на разследващ служител в прекия или непряк надзор или лицензиране на съответното поднадзорно лице.
3. Разследващите служители изпълняват разследващите си функции, независимо от Надзорния съвет и Управителния съвет, и не участват в разискванията на Надзорния съвет и Управителния съвет.
Член 124
Отнасяне на предполагаеми нарушения до звеното за разследване
ЕЦБ отнася случая до звеното за разследване, когато при изпълнение на задачите си съгласно Регламента за ЕНМ счете, че съществува основание да подозира, че едно или повече нарушения:
а)
съгласно съответното пряко приложимо право на Съюза, както е посочено в член 18, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, се извършват или са извършени от значимо поднадзорно лице, чието главно управление е в държава членка от еврозоната; или
б)
на регламент или решение на ЕЦБ, както е посочено в член 18, параграф 7 от Регламента за ЕНМ, се извършват или са извършени от поднадзорно лице, чието главно управление е в държава членка от еврозоната.
Член 125
Правомощия на звеното за разследване
1. За целите на разследването на предполагаеми нарушения съгласно посоченото в член 124 звеното за разследване може да упражнява правомощията, предоставени на ЕЦБ съгласно Регламента за ЕНМ.
2. Когато е отправено искане до съответното поднадзорно лице в съответствие с правомощията, предоставени на ЕЦБ съгласно Регламента за ЕНМ във връзка с разследване, звеното за разследване посочва предмета и целта на разследването.
3. При изпълнение на задачите си звеното за разследване има достъп до всички документи и информация, събрани от ЕЦБ и, когато е приложимо, от съответните НКО в хода на надзорните им дейности.
Член 126
Процесуални права
1. При завършване на разследване и преди изготвяне и представяне пред Надзорния съвет на предложение за цялостен проект на решение, звеното за разследване уведомява писмено съответното поднадзорно лице относно констатациите от извършеното разследване и относно повдигнатите срещу тях възражения.
2. В посоченото в параграф 1 уведомление звеното за разследване информира съответното поднадзорно лице относно правото му да представи писмено становище пред звеното за разследване относно фактическите резултати и повдигнатите срещу лицето възражения, посочени в уведомлението, включително отделните разпоредби, които се предполага, че са нарушени, като определя разумен срок за получаване на такова становище. ЕЦБ не е длъжна да взема предвид писмени становища, получени след изтичането на определения от звеното за разследване срок.
3. Звеното за разследване може също така след уведомление в съответствие с параграф 1 да покани съответното поднадзорно лице да присъства на устно изслушване. Страните, обект на разследване, могат да бъдат представлявани и/или подпомагани на изслушването от адвокати или други квалифицирани лица. Устните изслушвания не се провеждат публично.
4. Правото на достъп до преписката на звеното за разследване от разследваното поднадзорно лице се определя в съответствие с член 32.
Член 127
Разглеждане на преписката от Надзорния съвет
1. Ако счита, че на поднадзорното лице следва да се наложи административна санкция, звеното за разследване представя на Надзорния съвет предложение за цялостен проект на решение, с което се постановява, че съответното поднадзорно лице е извършило нарушение и се посочва налаганата административна санкция. Звеното за разследване също така предоставя своята преписка по разследването на Надзорния съвет.
2. Звеното за разследване основава своето предложение за цялостен проект на решение само на фактите и възраженията, по които поднадзорното лице е имало възможността да представи становище.
3. Ако счита, че предоставената от звеното за разследване преписка е непълна, Надзорният съвет може да я върне на звеното за разследване заедно с мотивирано искане за допълнителна информация. Прилага се съответно член 125.
4. Ако въз основа на пълна преписка се съгласи с предложението за цялостен проект на решение на звеното за разследване по отношение на едно или повече нарушения и с фактическото основание, Надзорният съвет приема цялостния проект на решение, предложен от звеното за разследване относно нарушението или нарушенията, за които е съгласен, че са извършени. Доколкото Надзорният съвет не е съгласен с предложението, решението се приема съгласно съответните параграфи от настоящия член.
5. Ако въз основа на пълна преписка счита, че фактите, описани в предложението за цялостен проект на решение съгласно посоченото в параграф 1, не разкриват достатъчно доказателства за нарушение, както е посочено в член 124, Надзорният съвет може да приеме цялостен проект на решение за прекратяване на делото.
6. Ако въз основа на пълна преписка е съгласен с постановеното в предложението за цялостен проект на решение на звеното за разследване, че съответното поднадзорно лице е извършило нарушение, но не е съгласен с предложената препоръка относно административни санкции, Надзорният съвет приема цялостния проект на решение, като посочва административната санкция, която счита за подходяща.
7. Ако въз основа на пълна преписка не е съгласен с предложението на звеното за разследване, но приеме, че поднадзорното лице е извършило друго нарушение или че е налице друго фактическо основание за предложението на звеното за разследване, Надзорният съвет уведомява писмено съответното поднадзорно лице за своите констатации и за повдигнатите срещу съответното поднадзорно лице възражения. Член 126, параграфи 2-4 се прилагат съответно по отношение на Надзорния съвет.
8. Надзорният съвет изготвя цялостен проект на решение, с което се определя дали съответното поднадзорно лице е извършило нарушение или не и се посочват налаганите административни санкции, ако има такава.
9. Цялостните проекти на решения, които се приемат от Надзорния съвет и се предлагат на Управителния съвет, се основават само на фактите и възраженията, по които поднадзорното лице е имало възможността да представи становище.
Член 128
Определение на общия годишен оборот за целите на определяне на горната граница за административни имуществени санкции
Общият годишен оборот, посочен в член 18, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, е годишният оборот, определен в член 67 от Директива 2013/36/ЕС, на поднадзорно лице съгласно последния наличен годишен финансов отчет на това поднадзорно лице. В случай че извършилото нарушение поднадзорно лице принадлежи към поднадзорна група, съответният общ годишен оборот е общият годишен оборот, извлечен от последния наличен консолидиран годишен финансов отчет на поднадзорната група.
ДЯЛ 3
ПЕРИОДИЧНИ ПАРИЧНИ САНКЦИИ
Член 129
Процесуални правила, приложими за периодични парични санкции
1. В случай на продължаващо нарушение на регламент или надзорно решение на ЕЦБ, ЕЦБ може да наложи периодична парична санкция с оглед принуждаване на съответните субекти да изпълнят регламента или надзорното решение. ЕЦБ прилага процесуалните правила на член 22 от Регламента за ЕНМ и дял 2 на част III от настоящия регламент.
2. Периодичната парична санкция следва да бъде ефективна и пропорционална. Периодичната парична санкция се изчислява за всеки ден на нарушението до изпълнението на съответния регламент или надзорно решение на ЕЦБ от страна на съответния субект.
3. Горните граници за периодичните парични санкции са съгласно определеното в Регламент (ЕО) № 2532/98. Съответният период започва да тече от датата, посочена в решението, с което се налага периодичната парична санкция. Най-ранната дата, посочена в решението, е датата, на която съответният субект е уведомен писмено за мотивите на ЕЦБ за налагане на периодичната парична санкция.
4. Периодичните парични санкции могат да се налагат за периоди, не по-дълги от шест месеца, считано от датата, посочена в решението по параграф 3.
ДЯЛ 4
ДАВНОСТ
Член 130
Давност за налагане на административни санкции
1. Правомощието на ЕЦБ да налага административни санкции на поднадзорни лица се погасява с изтичане на петгодишна давност, която започва да тече от деня, в който е извършено нарушението. В случай на продължаващи или повторни нарушения, давността започва да тече от деня, в който е преустановено нарушението.
2. Всяко действие, предприето от ЕЦБ за целите на разследването или производство във връзка с нарушение по член 124, води до прекъсване на давността за налагане на административни имуществени санкции. Давността се прекъсва, считано от датата, на която съответното поднадзорно лице е уведомено за действието.
3. След всяко прекъсване давността започва да тече отначало. Въпреки това давността изтича най-късно в деня, в който изтича срок, два пъти по-дълъг от давността, през който ЕЦБ не е наложила административна санкция. Този срок се удължава с времето, през което давността е спряна по реда на параграф 5.
4. Давността за налагане на административни санкции спира да тече за времето, през което решението на Управителния съвет на ЕЦБ е предмет на производство по преглед пред Административния съвет за преглед или на производство по обжалване пред Съда.
5. Давността спира да тече и по време на висящо наказателно производство срещу поднадзорното лице във връзка със същите факти.
Член 131
Давност за принудително изпълнение на административни санкции
1. Правомощието на ЕЦБ да приведе в изпълнение решение, прието по член 18, параграфи 1 и 7 от Регламента за ЕНМ, се погасява с изтичане на петгодишна давност, която започва да тече от датата на приемане на въпросното решение.
2. Всяко действие на ЕЦБ, насочено към принудително изпълнение на плащане или на условия на плащане съгласно съответната административна санкция, води до прекъсване на давността за принудително изпълнение на административните санкции.
3. След всяко прекъсване давността започва да тече отначало.
4. Давността за принудително изпълнение на административни санкции спира да тече за времето, през което:
а)
е определен срок за плащане;
б)
принудителното изпълнение на плащане е спряно по силата на решение на Управителния съвет на ЕЦБ или на Съда.
ДЯЛ 5
ПУБЛИКУВАНЕ НА РЕШЕНИЯ И ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ
Член 132
Публикуване на решения относно административни санкции
1. ЕЦБ публикува, своевременно и след като съответното поднадзорно лице е било уведомено за решението на своя уебсайт, решенията за налагане на административни санкции, определени в член 120, на поднадзорни лица в участваща държава членка, включително информация относно вида и естеството на нарушението и относно това кое е съответното поднадзорно лице, освен ако такова публикуване:
а)
би застрашило стабилността на финансовите пазари или текущо наказателно разследване; или
б)
би причинило - доколкото това може да се установи - несъразмерни вреди на съответното поднадзорно лице.
При тези обстоятелства решенията относно административните санкции се публикуват анонимно. Вместо това, когато има вероятност тези обстоятелствата да престанат да съществуват в рамките на разумен срок, публикуването съгласно настоящия параграф може да бъде отложено за този срок.
2. Ако решение по параграф 1 е предмет на висящо производство по обжалване пред Съда, ЕЦБ своевременно публикува на официалния си уебсайт и информация относно статута на въпросното обжалване и резултата от него.
3. ЕЦБ осигурява публикуваната съгласно параграфи 1 и 2 информация да остане на нейния официален уебсайт в продължение на най-малко пет години.
Член 133
Уведомяване на ЕБО
При спазване на изискванията за опазване на професионалната тайна по член 27 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ информира ЕБО за всички административни санкции, определени в член 120, които са наложени на поднадзорно лице в държава членка от еврозоната, включително всяко обжалване по отношение на тези санкции и резултата от него.
ДЯЛ 6
СЪТРУДНИЧЕСТВО МЕЖДУ ЕЦБ И НКО В ДЪРЖАВИ ЧЛЕНКИ ОТ ЕВРОЗОНАТА СЪГЛАСНО ЧЛЕН 18, ПАРАГРАФ 5 ОТ РЕГЛАМЕНТА ЗА ЕНМ
Член 134
Значими поднадзорни лица
1. По отношение на значими поднадзорни лица НКО започват производство само по искане на ЕЦБ, когато е необходимо за целите на изпълнението на задачите, възложени на ЕЦБ съгласно Регламента за ЕНМ, с оглед на предприемане на действие за осигуряване налагането на подходящи санкции в случаи, които не са обхванати от член 18, параграф 1 от Регламента за ЕНМ. Тези случаи включват прилагането на:
а)
неимуществени санкции в случай на нарушение на пряко приложимо право на Съюза от юридически или физически лица, както и на имуществени санкции в случай на нарушение на пряко приложимо право на Съюза от физически лица;
б)
имуществени или неимуществени санкции в случай на нарушение на национално право за транспониране на съответни директиви на Съюза от юридически или физически лица;
в)
имуществени или неимуществени санкции, налагани съгласно съответното национално законодателство, което възлага специфични правомощия на НКО в държави членки от еврозоната, които понастоящем не са изискуеми от съответното право на Съюза.
Разпоредбите на настоящия параграф не засягат възможността НКО да започне производство по собствена инициатива по отношение на прилагането на националното право за задачи, които не са възложени на ЕЦБ.
2. НКО може да прикани ЕЦБ да поиска от него да започне производство в случаите, посочени в параграф 1.
3. НКО на участваща държава членка уведомява ЕЦБ относно завършването на производство за налагане на санкции, започнато по искане на ЕЦБ съгласно параграф 1. По-специално ЕЦБ се уведомява относно наложените санкции, ако има такива.
Член 135
Докладване по отношение на по-малко значими поднадзорни лица
Съответният НКО уведомява редовно ЕЦБ относно всички административни санкции, наложени на по-малко значими поднадзорни лица във връзка с изпълнението на надзорните му задачи.
ДЯЛ 7
ПРЕСТЪПЛЕНИЯ
Член 136
Доказателства за факти, пораждащи съмнения за престъпление
Когато при изпълнение на задачите си по Регламента за ЕНМ има основание да подозира, че може да е извършено престъпление, ЕЦБ отправя искане до съответния НКО да отнесе случая до подходящите органи за разследване и възможно наказателно преследване в съответствие с националното право.
ДЯЛ 8
ПРИХОДИ ОТ САНКЦИИ
Член 137
Приходи от санкции
Приходите от административни санкции, налагани от ЕЦБ съгласно член 18, параграфи 1 и 7 от Регламента за ЕНМ, са собственост на ЕЦБ.
ЧАСТ XI
ДОСТЪП ДО ИНФОРМАЦИЯ, ДОКЛАДВАНЕ, РАЗСЛЕДВАНИЯ И ПРОВЕРКИ НА МЯСТО
ДЯЛ 1
ОБЩИ ПРИНЦИПИ
Член 138
Сътрудничество между ЕЦБ и НКО във връзка с правомощията, посочени в членове 10-13 от Регламента за ЕНМ
Разпоредбите, установени в настоящата част, се прилагат по отношение на значими поднадзорни лица. Те се прилагат и по отношение на по-малко значими поднадзорни лица, ако ЕЦБ реши съгласно член 6, параграф 5, буква г) от Регламента за ЕНМ да упражни правомощията, посочени в членове 10-13 от Регламента за ЕНМ, по отношение на по-малко значимо поднадзорно лице. Това обаче не засяга компетентността на НКО да упражнява надзор над по-малко значими поднадзорни лица пряко съгласно член 6, параграф 6 от Регламента за ЕНМ.
ДЯЛ 2
СЪТРУДНИЧЕСТВО ВЪВ ВРЪЗКА С ИСКАНИЯ ЗА ИНФОРМАЦИЯ
Член 139
Искания за информация ad hoc съгласно член 10 от Регламента за ЕНМ
1. В съответствие с член 10 от Регламента за ЕНМ и при спазване и съблюдаване на съответното право на Съюза, ЕЦБ може да поиска от юридическо или физическо лице, посочено в член 10, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, да предостави цялата информация, необходима за изпълнението на задачите, възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ. ЕЦБ посочва съответната информация и разумен срок, в който тя следва да се предостави на ЕЦБ.
2. Преди да поиска предоставяне на информация в съответствие с член 10, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ първо взема предвид информацията, която вече е на разположение на НКО.
3. ЕЦБ предоставя на разположение на съответния НКО копие на информацията, получена от юридическото или физическото лице, до което е било отправено искането за информация.
ДЯЛ 3
ОТЧЕТНОСТ
Член 140
Задачи, свързани с надзорната отчетност пред компетентни органи
1. ЕЦБ отговаря за спазването на съответното право на Съюза, което налага изисквания на кредитните институции в областта на отчетността пред компетентни органи.
2. За тази цел ЕЦБ има задачите и правомощията по отношение на значими поднадзорни лица съгласно установеното в съответното право на Съюза относно надзорната отчетност. НКО имат задачите и правомощията по отношение на по-малко значими поднадзорни лица съгласно установеното в съответното право на Съюза относно отчетността пред компетентни органи.
3. Независимо от параграф 2 и освен ако е предвидено друго, всяко поднадзорно лице съобщава на своя съответен НКО информацията, която се отчита редовно съгласно съответното право на Съюза. Освен ако изрично е предвидено друго, цялата информация, отчитана от поднадзорни лица, се предоставя на НКО. Те извършват първоначалните проверки на данните и предоставят информацията на разположение на ЕЦБ.
4. ЕЦБ организира процесите, свързани със събирането и прегледа на качеството на данните, отчитани от поднадзорни лица, при спазване и съблюдаване на съответното право на Съюза и техническите стандарти за изпълнение на ЕБО.
Член 141
Искания за информация, предоставяна периодично съгласно член 10 от Регламента за ЕНМ
1. В съответствие с член 10 от Регламента за ЕНМ, по-специално правомощието на ЕЦБ да иска предоставяне на информация периодично и в определени формати за целите на надзора и свързаната с него статистическа отчетност, и при спазване и съблюдаване на съответното право на Съюза, ЕЦБ може да иска от поднадзорните лица да отчитат допълнителна надзорна информация, когато такава информация в необходима за ЕЦБ, за да изпълнява възложените ѝ с Регламента за ЕНМ задачи. При спазване на условията, предвидени в съответното право на Съюза, ЕЦБ може да определя по-конкретно категориите информация, която следва да се отчита, както и процесите, форматите, периодичността и сроковете за предоставяне на съответната информация.
2. Ако ЕЦБ изисква от юридически или физически лица, посочени в член 10, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, да предоставят периодично информация, се прилага съответно член 140, параграфи 3 и 4 от настоящия регламент.
ДЯЛ 4
СЪТРУДНИЧЕСТВО ПО ОТНОШЕНИЕ НА ОБЩИ РАЗСЛЕДВАНИЯ
Член 142
Започване на общо разследване съгласно член 11 от Регламента за ЕНМ
ЕЦБ провежда разследване на юридически или физически лица, посочени в член 10, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, въз основа на решение на ЕЦБ. В това решение се посочва следното:
а)
правното основание за решението и неговата цел;
б)
намерението да упражни правомощията, предвидени в член 11, параграф 1 от Регламента за ЕНМ;
в)
фактът, че всяко възпрепятстване на разследването от разследваното лице съставлява нарушение на решение на ЕЦБ по смисъла на член 18, параграф 7 от Регламента за ЕНМ, без да се засяга националното право, както е изложено в член 11, параграф 2 от Регламента за ЕНМ.
ДЯЛ 5
ПРОВЕРКИ НА МЯСТО
Член 143
Решение на ЕЦБ за извършване на проверка на място съгласно член 12 от Регламента за ЕНМ
1. Съгласно член 12 от Регламента за ЕНМ, за да изпълнява възложените ѝ с Регламента за ЕНМ задачи, ЕЦБ назначава екипи за извършване на проверки на място съгласно установеното в член 144 за извършване на всички необходими проверки на място в помещенията на юридически лица, посочени в член 10, параграф 1 от Регламента за ЕНМ.
2. Без да се засяга член 142 и съгласно член 12, параграф 3 от Регламента за ЕНМ, проверките на място се извършват въз основа на решение на ЕЦБ, в което се посочва най-малко следното:
а)
предметът и целта на проверката на място; и
б)
фактът, че всяко възпрепятстване на проверката на място от юридическото лице, обект на проверката, съставлява нарушение на решение на ЕЦБ по смисъла на член 18, параграф 7 от Регламента за ЕНМ, без да се засяга националното право, както е изложено в член 11, параграф 2 от Регламента за ЕНМ.
3. Ако проверката на място следва разследване, проведено въз основа на решение на ЕЦБ, посочено в член 142, и при условие че проверката на място има същата цел и обхват като разследването, на длъжностните лица и на другите лица, оправомощени от ЕЦБ и от НКО, се предоставя достъп до служебните помещения и площи на юридическото лице, обект на разследването, въз основа на същото решение в съответствие с член 12, параграфи 2 и 4 от Регламента за ЕНМ и без да се засяга член 13 от същия регламент.
Член 144
Създаване и състав на екипите за извършване на проверки на място
1. ЕЦБ отговаря за създаването и състава на екипите за извършване на проверки на място с участието на НКО в съответствие с член 12 от Регламента за ЕНМ.
2. ЕЦБ определя ръководителя на екипа за извършване на проверки на място измежду служителите на ЕЦБ и НКО.
3. ЕЦБ и НКО се консултират помежду си и постигат съгласие относно използването на ресурси на НКО във връзка с екипите за извършване на проверки на място.
Член 145
Процедура и уведомяване за проверка на място
1. ЕЦБ съобщава на юридическото лице, обект на проверка на място, решението на ЕЦБ, посочено в член 143, параграф 2, и самоличността на членовете на екипа за извършване на проверка на място най-малко пет работни дни преди началото на проверката на място. ЕЦБ уведомява относно тази проверка НКО на държавата членка, в която ще се извърши проверката на място, най-малко една седмица преди уведомяването на юридическото лице, обект на проверката на място.
2. Ако това е необходимо за целите на правилното извършване и ефикасността на проверката, ЕЦБ може да извърши проверка на място, без да уведомява предварително съответното поднадзорно лице. НКО се уведомява възможно най-скоро преди началото на такава проверка на място.
Член 146
Извършване на проверки на място
1. Лицата, извършващи проверките на място, следват указанията на ръководителя на екипа за извършване на проверка на място.
2. Когато лицето, обект на проверка на място, е значимо поднадзорно лице, ръководителят на екипа за извършване на проверка на място носи отговорност за координацията между екипа за извършване на проверка на място и съвместния надзорен екип, отговарящ за надзора над това значимо поднадзорно лице.
ЧАСТ XII
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 147
Начало на прекия надзор от ЕЦБ, когато ЕЦБ поема задачите си за първи път
1. Най-малко два месеца преди 4 ноември 2014 г. ЕЦБ адресира решение до всяко поднадзорно лице, по отношение на което поема възложените ѝ с Регламента за ЕНМ задачи, с което потвърждава, че то е значимо поднадзорно лице. За лица, които са членове на значима поднадзорна група, ЕЦБ съобщава решението на ЕЦБ на поднадзорното лице на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки и гарантира, че всички поднадзорни лица в рамките на значимата поднадзорна група са надлежно информирани. Тези решения влизат в сила от 4 ноември 2014 г.
2. Независимо от параграф 1, ако започне да изпълнява възложените ѝ задачи преди 4 ноември 2014 г., ЕЦБ адресира решение до съответното лице и до съответните НКО. Освен ако друго е предвидено в него, това решение влиза в сила при съобщаването му. Съответните НКО се уведомяват предварително за намерението за издаване на такова решение възможно най-скоро.
3. Преди приемането на решение по параграф 1 ЕЦБ предоставя възможност за представяне на писмено становище на съответното поднадзорно лице.
Член 148
Определяне на формата на доклада, в който се посочват сведения за упражнявания до момента надзор и профила на риска и който се предоставя от НКО на ЕЦБ
1. Най-късно до 4 август 2014 г. НКО съобщават на ЕЦБ кои са кредитните институции, които са лицензирали, и ѝ предоставят доклад относно тези кредитни институции във формата, определен от ЕЦБ.
2. Независимо от параграф 1, ако започне изпълнение на възложените ѝ задачи преди 4 ноември 2014 г., ЕЦБ може да поиска от НКО да съобщят на ЕЦБ кои са съответните кредитни институции и да ѝ предоставят доклад във формата, определен от ЕЦБ, в разумен срок, който се посочва в искането.
Член 149
Непрекъсваемост на съществуващи процедури
1. Освен ако ЕЦБ реши друго, когато НКО е започнал надзорни процедури, за които ЕЦБ придобива компетентност въз основа на Регламента за ЕНМ, и това настъпи преди 4 ноември 2014 г., се прилагат процедурите, уредени в член 48.
2. Чрез дерогация от член 48 настоящият член се прилага по отношение на общи процедури.
Член 150
Надзорни решения, приемани от НКО
Без да се засяга упражняването на правомощията от ЕЦБ, които са ѝ предоставени с Регламента за ЕНМ, надзорните решения, приемани от НКО преди 4 ноември 2014 г., остават незасегнати.
Член 151
Държави членки, чиято парична единица става еврото
1. При спазване на параграф 2, когато дерогация по член 139 от ДФЕС е отменена за държава членка в съответствие с член 140, параграф 2 от ДФЕС, членове 148-150 се прилагат съответно по отношение на надзорни процедури или решения, които за започнати или взети от НКО на тази държава членка.
2. Посочването на 4 ноември 2014 г. в членове 149 и 150 се тълкува като посочване на датата, на която е прието еврото в съответната държава членка.
Член 152
Непрекъсваемост на съществуващи договорености
Всички съществуващи договорености за сътрудничество с други органи, сключени от НКО преди 4 ноември 2014 г., които обхващат поне отчасти задачи, прехвърлени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ, продължават да се прилагат. ЕЦБ може да реши да участва в такива съществуващи договорености за сътрудничество в съответствие с процедурата, приложима по отношение на въпросните договорености, или да установи нови договорености за сътрудничество с трети лица за задачите, които са ѝ възложени с Регламента за ЕНМ. НКО продължава да прилага съществуващите договорености за сътрудничество само доколкото не са заменени от договорености за сътрудничество на ЕЦБ. Когато е необходимо за изпълнение на съществуващи договорености за сътрудничество, НКО отговаря за подпомагането на ЕЦБ, по-специално чрез упражняване на неговите права и изпълнение на отговорностите му съгласно договореностите в координация с ЕЦБ.
Член 153
Заключителни разпоредби
Настоящият регламент влиза в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено във Франкфурт на Майн на 16 април 2014 година.
EUROOPA KESKPANGA MÄÄRUS (EL) nr 468/2014,
16. aprill 2014,
millega kehtestatakse raamistik Euroopa Keskpanga ja riiklike pädevate asutuste vaheliseks ning riiklike määratud asutustega tehtavaks koostööks ühtse järelevalvemehhanismi raames (ühtse järelevalvemehhanismi raammäärus)
(EKP/2014/17)
EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artikli 127 lõiget 6 ja artiklit 132,
võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artiklit 34,
võttes arvesse nõukogu 15. oktoobri 2013. aasta määrust (EL) nr 1024/2013, millega antakse Euroopa Keskpangale eriülesanded seoses krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalve poliitikaga, (1) eelkõige selle artikli 4 lõiget 3, artiklit 6 ja artikli 33 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja Euroopa Keskpanga institutsioonidevahelist kokkulepet demokraatliku vastutuse ja järelevalve teostamise praktilise korra kohta seoses EKP-le ühtse järelevalvemehhanismi raames antud ülesannete täitmisega (2),
võttes arvesse määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 4 lõike 3 kohaselt läbi viidud avalikku konsultatsiooni ja analüüsi,
võttes arvesse järelevalvenõukogu ettepanekut, mis on koostatud, konsulteerides riiklike pädevate asutustega,
ning arvestades järgmist:
(1)
määrusega (EL) nr 1024/2013 (edaspidi „SSM määrus”) luuakse ühtne järelevalvemehhanism, mis hõlmab Euroopa Keskpanka (EKP) ja osalevate liikmesriikide riiklikke pädevaid asutusi.
(2)
SSM määruse artikli 6 raames on EKP-l ainupädevus täita talle sama määruse artikliga 4 antud mikrotasandi usaldatavusjärelevalve ülesandeid seoses osalevates liikmesriikides asutatud krediidiasutustega. EKP vastutab ühtse järelevalvemehhanismi tõhusa ja järjepideva toimimise eest ning teostab süsteemi toimimise järelevalvet, tuginedes SSM määruse artiklis 6 sätestatud kohustustele ja menetlustele.
(3)
Kui see on asjakohane ning ilma et see piiraks EKP vastutust ja aruandekohustust talle SSM määrusega antud ülesannete täitmisel, vastutavad riiklikud pädevad asutused EKP-le abi osutamise eest SSM määruses ja käesolevas määruses sätestatud tingimustel õigusaktide ettevalmistamisel ja rakendamisel, mis on seotud SSM määruse artiklis 4 osutatud krediidiasutuste ülesannetega, sealhulgas abi osutamise eest kontrollimisel. Selleks järgivad riiklikud pädevad asutused SSM määruse artiklis 4 nimetatud ülesannete täitmisel EKP-lt saadud juhiseid.
(4)
EKP, riiklikud pädevad asutused ja riiklikud määratud asutused peavad täitma SSM määruse artiklis 5 osutatud makrotasandi usaldatavusjärelevalve ülesandeid ning järgima SSM määruses, käesolevas määruses ja asjakohases liidu õiguses ette nähtud koordineerimismenetlusi, ilma et see piiraks eurosüsteemi ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu rolli.
(5)
SSM määruses on EKP ja riiklike pädevate asutuste asjaomased järelevalvekohustused jaotatud SSM määruse kohaldamisalasse kuuluvate üksuste olulisuse alusel. Käesolevas määruses sätestatakse eelkõige konkreetne metoodika sellise olulisuse hindamiseks vastavalt SSM määruse artikli 6 lõikele 7. EKP otsene järelevalvepädevus hõlmab osalevas liikmesriigis asutatud olulisi krediidiasutusi, finantsvaldusettevõtjaid ja segafinantsvaldusettevõtjaid ning mitteosalevas liikmesriigis asutatud krediidiasutuste osalevas liikmesriigis asuvaid filiaale. Riiklikud pädevad asutused on kohustatud teostama otsest järelevalvet vähem oluliste üksuste üle, ilma et see piiraks EKP volitust otsustada konkreetsetel juhtudel ise teostada selliste üksuste otsest järelevalvet, kui see on vajalik järelevalvestandardite järjepidevaks kohaldamiseks.
(6)
Et võtta arvesse liidu õigusnormide hiljutist arengut sanktsioonide osas ning Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtupraktikat uurimis- ja otsustamisetapi lahususe põhimõtte osas, moodustab EKP sõltumatu uurimisüksuse, mille ülesanne on autonoomselt uurida järelevalve-eeskirjade ja -otsuste rikkumist.
(7)
SSM määruse artikli 6 lõike 7 kohaselt peab EKP pädevate asutustega konsulteerides ja järelevalvenõukogu ettepaneku põhjal võtma vastu ja avaldama raamistiku EKP ja riiklike pädevate asutuste vahelise koostöö praktiliseks korraldamiseks ühtse järelevalvemehhanismi raames.
(8)
SSM määruse artikli 33 lõike 2 kohaselt peab EKP avaldama määrustes ja otsustes talle SSM määrusega antud ülesannete täitmise üksikasjaliku tegevuskorra. Käesolev määrus sisaldab sätteid artikli 33 lõike 2 rakendamiseks seoses EKP ja riiklike pädevate asutuste vahelise koostööga ühtse järelevalvemehhanismi raames.
(9)
Seetõttu käsitleb käesolev määrus täiendavalt ja täpsustab ühtse järelevalvemehhanismi määruses sätestatud koostöömenetlusi EKP ja riiklike pädevate asutuste (kohastel juhtudel riiklike määratud asutuste) vahel ühtse järelevalvemehhanismi raames ning tagab seega ühtse järelevalvemehhanismi tulemusliku ja ühetaolise toimimise.
(10)
EKP peab väga tähtsaks krediidiasutuste (k.a bilansi) põhjalikku hindamist, mida ta peab tegema enne, kui oma ülesandeid täitma asub. See hõlmab kõiki liikmesriike, mis liituvad euroalaga ja seeläbi ka ühtse järelevalvemehhanismiga pärast järelevalve alustamise kuupäeva vastavalt SSM määruse artikli 33 lõikele 2.
(11)
Ühtse järelevalvemehhanismi sujuvaks toimimiseks on eriti oluline, et EKP ja riiklikud pädevad asutused teeksid täielikku koostööd ning et nad vahetaksid teavet, mis võib mõjutada nende ülesannete täitmist, eelkõige teavet, mida riiklikud pädevad asutused kasutavad seoses menetlustega, mis võivad mõjutada järelevalve alla kuuluva üksuse turvalisust ja toimekindlust või mis on seotud nende üksuste suhtes teostatavate järelevalvemenetlustega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I OSA
ÜLDSÄTTED
Artikkel 1
Reguleerimisese ja eesmärk
1. Käesoleva määrusega sätestatakse järgmised eeskirjad:
a)
SSM määruse artikli 6 lõikes 7 osutatud raamistik, st raamistik SSM määruse artikli 6 rakendamise praktiliseks korraldamiseks seoses koostööga ühtse järelevalvemehhanismi raames, mis hõlmab järgmist:
i)
konkreetne metoodika järelevalve alla kuuluva üksuse olulisuse hindamiseks ja läbivaatamiseks vastavalt SSM määruse artikli 6 lõikes 4 sätestatud kriteeriumidele ning hindamisest tulenev kord;
ii)
menetlused EKP ja riiklike pädevate asutuste vaheliste suhete reguleerimiseks oluliste üksuste järelevalve osas, sealhulgas tähtajad ning riiklike pädevate asutuste võimalus valmistada ette otsuste eelnõusid EKP-le kaalumiseks;
iii)
menetlused EKP ja riiklike pädevate asutuste vaheliste suhete reguleerimiseks vähem oluliste üksuste järelevalve osas, sealhulgas tähtajad. Selliste menetlustega nõutakse riiklikelt pädevatelt asutustelt, sõltuvalt käesolevas määruses määratletud juhtumist, et nad:
-
teavitaksid EKPd mis tahes olulisest järelevalvemenetlusest;
-
hindaksid EKP taotlusel täiendavalt menetluse konkreetseid aspekte;
-
esitaksid EKP-le oluliste järelevalveotsuste eelnõud, mille suhtes EKP võib avaldada arvamust;
b)
EKP ja riiklike pädevate asutuste vaheline koostöö ja teabevahetus ühtse järelevalvemehhanismi raames menetluste osas, mis on seotud oluliste üksuste ja vähem oluliste üksuste järelevalvega, sealhulgas ühised menetlused krediidiasutustele tegevuslubade andmiseks ja krediidiasutuste tegevuslubade kehtetuks tunnistamiseks ning olulise osaluse omandamise ja võõrandamise hindamiseks;
c)
menetlused EKP, riiklike pädevate asutuste ja riiklike määratud asutuste vaheliseks koostööks seoses makrotasandi usaldatavusjärelevalve ülesannete ja vahenditega SSM määruse artikli 5 tähenduses;
d)
menetlused SSM määruse artiklis 7 ette nähtud EKP, riiklike pädevate asutuste ja riiklike määratud asutuste vahelise tiheda koostöö korraldamiseks;
e)
menetlused EKP ja riiklike pädevate asutuste vaheliseks koostööks seoses SSM määruse artiklitega 10-13, sealhulgas järelevalveks nõutava aruandluse teatavate aspektide osas;
f)
menetlused järelevalveotsuste vastuvõtmiseks järelevalve alla kuuluvate üksuste ja teiste isikute kohta;
g)
keelekorraldus EKP ja riiklike pädevate asutuste vahel ning EKP ja järelevalve alla kuuluvate üksuste ning teiste isikute vahel;
h)
SSM määrusega EKP-le antud ülesannetega seotud EKP ja riiklike pädevate asutuste sanktsioonide kehtestamise volitustele kohaldatavad menetlused;
i)
üleminekusätted.
2. Käesolev määrus ei mõjuta järelevalveülesandeid, mis ei ole SSM määrusega antud EKP-le ja mida seega on kohustatud täitma riiklikud asutused.
3. Käesolevat määrust loetakse koosmõjus eelkõige otsusega EKP/2004/2 (3) ja Euroopa Keskpanga järelevalvenõukogu töökorraga, (4) eelkõige seoses ühtse järelevalvemehhanismi raames otsuste tegemisega, sealhulgas järelevalvenõukogu ja EKP nõukogu vahelises menetluses seoses SSM määruse artikli 26 lõikes 8 osutatud EKP nõukogu poolt vastuväidete mitteesitamisega, ning koosmõjus muude asjaomaste EKP õigusaktidega, sealhulgas otsusega EKP/2014/16 (5).
Artikkel 2
Mõisted
Kui ei ole sätestatud teisiti, kasutatakse käesolevas määruses SSM määruses sisalduvaid mõisteid ning järgmisi mõisteid:
1) „tegevusluba” (authorisation)- tegevusluba Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 575/2013 (6) artikli 4 lõike 1 punktis 42 määratletud tähenduses;
2) „filiaal” (branch)- filiaal määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 17 määratletud tähenduses;
3) „ühised menetlused” (common procedures)- V osas sätestatud menetlused seoses krediidiasutustele tegevuslubade andmise, krediidiasutuste tegevuslubade kehtetuks tunnistamise ja oluliste osaluste kohta otsuste tegemisega;
4) „euroala liikmesriik” (euro area Member State)- liikmesriik, mille rahaühik on euro;
5) „grupp” (group)- ettevõtjate grupp, milles vähemalt üks ettevõtja on krediidiasutus ning mis koosneb emaettevõtjast ja tema tütarettevõtjatest või ettevõtjatest, mis on üksteisega ühendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/34/EL (7) artiklis 22 määratletud suhte kaudu, sealhulgas nende mis tahes allgrupid;
6) „ühine järelevalverühm” (joint supervisory team)- järelevalve alla kuuluva olulise üksuse või olulise grupi järelevalve eest vastutavate järelevalveasutuste rühm;
7) „järelevalve alla kuuluv vähem oluline üksus” (less significant supervised entity)- a) järelevalve alla kuuluv vähem oluline üksus euroala liikmesriigis ja b) järelevalve alla kuuluv vähem oluline üksus euroalavälises liikmesriigis, mis on osalev liikmesriik;
8) „järelevalve alla kuuluv vähem oluline üksus euroala liikmesriigis” (less significant supervised entity in a euro area Member State)- järelevalve alla kuuluv üksus, mis on asutatud euroala liikmesriigis ja millel ei ole järelevalve alla kuuluva olulise üksuse staatust SSM määruse artikli 6 lõike 4 tähenduses;
9) „riiklik pädev asutus” (national competent authority, NCA)- riiklik pädev asutus SSM määruse artikli 2 lõikes 2 määratletud tähenduses. See määratlus ei mõjuta riigisiseste õigusaktidega kehtestatud korda, mille kohaselt antakse teatud järelevalveülesanded riigi keskpangale (RKP), mis ei ole määratletud kui riiklik pädev asutus. Sellisel juhul täidab RKP neid ülesandeid riigisisestes õigusaktides ja käesolevas määruses sätestatud raamistikus. Käesolevas määruses sisalduvad viited riiklikule pädevale asutusele hõlmavad sellisel juhul vastavalt vajadusele ka RKPd kooskõlas riigisiseste õigusaktidega talle antud ülesannetega;
10) „tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus” (NCA in close cooperation)- riiklik pädev asutus, mille tihedat koostööd tegev osalev liikmesriik on määranud kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2013/36/EL (8);
11) „riiklik määratud asutus” (national designated authority, NDA)- riiklik määratud asutus SSM määruse artikli 2 lõikes 7 määratletud tähenduses;
12) „tihedat koostööd tegev riiklik määratud asutus” (NDA in close cooperation)- euroalaväline riiklik määratud asutus, mille tihedat koostööd tegev osalev liikmesriik on määranud SSM määruse artikliga 5 seotud ülesannete täitmiseks;
13) „euroalaväline liikmesriik” (non-euro area Member State)- liikmesriik, mille rahaühik ei ole euro;
14) „emaettevõtja” (parent undertaking)- emaettevõtja määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 15 määratletud tähenduses;
15) „tihedat koostööd tegev osalev liikmesriik” (participating Member State in close cooperation)- euroalaväline liikmesriik, mis on asunud tegema EKPga tihedat koostööd kooskõlas SSM määruse artikliga 7;
16) „järelevalve alla kuuluv oluline üksus” (significant supervised entity)- a) järelevalve alla kuuluv oluline üksus euroala liikmesriigis ja b) järelevalve alla kuuluv oluline üksus euroalavälises liikmesriigis, mis on osalev liikmesriik;
17) „järelevalve alla kuuluv oluline üksus euroala liikmesriigis” (significant supervised entity in a euro area Member State)- euroala liikmesriigis asutatud järelevalve alla kuuluv üksus, millel on vastavalt SSM määruse artikli 6 lõikele 4 ja artikli 6 lõike 5 punktile b EKP otsuse kohaselt järelevalve alla kuuluva olulise üksuse staatus;
18) „järelevalve alla kuuluv oluline üksus euroalavälises osalevas liikmesriigis” (significant supervised entity in a participating non-euro area Member State)- euroalavälises liikmesriigis asutatud järelevalve alla kuuluv üksus, millel on vastavalt SSM määruse artikli 6 lõikele 4 ja artikli 6 lõike 5 punktile b EKP otsuse kohaselt järelevalve alla kuuluva olulise üksuse staatus;
19) „tütarettevõtja” (subsidiary)- tütarettevõtja määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 16 määratletud tähenduses;
20) „järelevalve alla kuuluv üksus” (supervised entity)- mis tahes järgmine üksus: a) osalevas liikmesriigis asutatud krediidiasutus; b) osalevas liikmesriigis asutatud finantsvaldusettevõtja; c) osalevas liikmesriigis asutatud segafinantsvaldusettevõtja, eeldusel et see vastab punkti 21 alapunktis b sätestatud tingimustele; d) mitteosalevas liikmesriigis asutatud krediidiasutuse osalevas liikmesriigis asutatud filiaal.
Keskne vastaspool Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 648/2012 (9) artikli 2 lõikes 1 osutatud tähenduses, mida käsitatakse krediidiasutusena direktiivi 2013/36/EL tähenduses, loetakse järelevalve alla kuuluvaks üksuseks vastavalt SSM määrusele, käesolevale määrusele ja asjakohasele liidu õigusele, ilma et see piiraks asjaomaste riiklike pädevate asutuste poolset kesksete vastaspoolte järelevalvet vastavalt määruses (EL) nr 648/2012 sätestatule;
21) „järelevalve alla kuuluv grupp” (supervised group)- mis tahes järgmine grupp:
a)
grupp, mille emaettevõtja on krediidiasutus või finantsvaldusettevõtja, mille peakontor asub osalevas liikmesriigis;
b)
grupp, mille emaettevõtja on segafinantsvaldusettevõtja, mille peakontor asub osalevas liikmesriigis, eeldusel et finantskonglomeraadi koordinaator Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/87/EÜ (10) tähenduses on krediidiasutuste järelevalveks pädev asutus ja samuti koordinaator krediidiasutuste järele valvavate asutuste ülesannetes;
c)
järelevalve alla kuuluvad üksused, millest igaühe peakontor asub samas osalevas liikmesriigis, eeldusel et nad on püsivalt seotud keskasutusega, mis nende järele valvab vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 10 sätestatud tingimustele ja mis on asutatud samas osalevas liikmesriigis;
22) „järelevalve alla kuuluv oluline grupp” (significant supervised group)- järelevalve alla kuuluv grupp, millel on vastavalt SSM määruse artikli 6 lõikele 4 või artikli 6 lõike 5 punktile b EKP otsuse kohaselt järelevalve alla kuuluva olulise grupi staatus;
23) „järelevalve alla kuuluv vähem oluline grupp” (less significant supervised group)- järelevalve alla kuuluv grupp, millel ei ole vastavalt SSM määruse artikli 6 lõikele 4 järelevalve alla kuuluva olulise grupi staatust;
24) „EKP järelevalvemenetlus” (ECB supervisory procedure)- EKP mis tahes tegevus, mis on suunatud EKP järelevalveotsuse ettevalmistamisele, sealhulgas ühised menetlused ja rahaliste halduskaristuste määramine. Kõikide EKP järelevalvemenetluste suhtes kohaldatakse III osa sätteid. Samuti kohaldatakse III osa sätteid rahaliste halduskaristuste määramisele, kui X osas ei ole sätestatud teisiti;
25) „riikliku pädeva asutuse järelevalvemenetlus” (NCA supervisory procedure)- riikliku pädeva asutuse mis tahes tegevus, mis on seotud ühele või enamale järelevalve alla kuuluvale üksusele või grupile või ühele või enamale muule isikule adresseeritud järelevalveotsuse ettevalmistamisega riikliku pädeva asutuse poolt, sealhulgas halduskaristuste määramisega;
26) „EKP järelevalveotsus” (ECB supervisory decision)- SSM määrusega EKP-le antud ülesannete ja volituste teostamisel EKP vastu võetud EKP otsuse vormis õigusakt, mis on adresseeritud ühele või enamale järelevalve alla kuuluvale üksusele või grupile või ühele või enamale muule isikule ja mis ei ole üldkohaldatav õigusakt;
27) „kolmas riik” (third country)- riik, mis ei ole liikmesriik ega Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriik;
28) „tööpäev” (working day)- päev, mis ei ole laupäev, pühapäev ega EKP tähtpäev kooskõlas EKP suhtes kohaldatava kalendriga (11).
II OSA
ÜHTSE JÄRELEVALVEMEHHANISMI KORRALDUS
JAOTIS 1
JÄRELEVALVE ALLA KUULUVATE OLULISTE JA VÄHEM OLULISTE ÜKSUSTE JÄRELEVALVE STRUKTUURID
1. PEATÜKK
Järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste järelevalve
Artikkel 3
Ühised järelevalverühmad
1. Osalevates liikmesriikides järelevalve alla kuuluva olulise üksuse või grupi järelevalveks moodustatakse ühine järelevalverühm. Ühine järelevalverühm koosneb EKP töötajatest ja kooskõlas artikliga 4 määratud riiklike pädevate asutuste töötajatest, kelle tööd koordineerib EKP määratud töötaja (edaspidi „ühise järelevalverühma koordinaator”) ja riiklike pädevate asutuste üks või enam allkoordinaatorit kooskõlas artikliga 6.
2. Ilma et see piiraks käesoleva määruse teisi sätteid, hõlmavad ühise järelevalverühma ülesanded muu hulgas järgmist:
a)
järelevalverühma järelevalve alla kuuluva olulise üksuse või grupi järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise teostamine vastavalt direktiivi 2013/36/EL artiklile 97;
b)
võttes arvesse järelevalvealast läbivaatamist ja hindamist, asjaomase järelevalve alla kuuluva olulise üksuse või grupi järelevalvenõukogule esitatava järelevalvealase kontrolliprogrammi, sealhulgas kohapealse kontrolli kava vastavalt direktiivi 2013/36/EL artiklile 99, koostamisel osalemine;
c)
EKP kinnitatud järelevalvealase kontrolliprogrammi ja EKP järelevalveotsuste rakendamine järelevalverühma järelevalve alla kuuluva olulise üksuse või grupi suhtes;
d)
kohapealse kontrolli kava rakendamise koordineerimise tagamine XI osas osutatud kohapealse kontrolli rühmaga;
e)
vajaduse korral koostöö tegemine riiklike pädevate asutustega.
Artikkel 4
Ühiste järelevalverühmade moodustamine ja koosseis
1. Ühiste järelevalverühmade moodustamise ja koosseisu eest vastutab EKP. Riiklike pädevate asutuste töötajad määratakse ühistesse järelevalverühmadesse asjaomaste riiklike pädevate asutuste poolt vastavalt lõikele 2.
2. Kooskõlas SSM määruse artikli 6 punktis 8 sätestatud põhimõtetega ning ilma et see piiraks SSM määruse artikli 31 kohaldamist, määravad riiklikud pädevad asutused ühe või mitu oma töötajat ühise järelevalverühma liikmeks. Riikliku pädeva asutuse töötaja võib määrata rohkem kui ühe ühise järelevalverühma liikmeks.
3. Olenemata lõikest 2 võib EKP nõuda, et riiklikud pädevad asutused teeksid muudatusi oma määratud töötajate nimekirjas, kui see on ühise järelevalverühma koosseisu seisukohalt asjakohane.
4. Kui osalevas liikmesriigis täidab järelevalveülesandeid enam kui üks riiklik pädev asutus või kui osalevas liikmesriigis on konkreetsed järelevalveülesanded riigisiseste õigusaktidega antud RKP-le ja RKP ei ole riiklik pädev asutus, koordineerivad asjaomased asutused oma osalemist ühistes järelevalverühmades.
5. EKP ja riiklikud pädevad asutused konsulteerivad teineteisega ning lepivad kokku riikliku pädeva asutuse ressursside kasutamises järelevalverühmades osalemiseks.
Artikkel 5
Osalevate liikmesriikide RKPde töötajate kaasamine
1. Osalevate liikmesriikide RKPd, mis on riigisiseste õigusaktide kohaselt kaasatud järelevalve alla kuuluva olulise üksuse või grupi usaldatavusnõuete täitmise järelevalve teostamisse, kuid mis ei ole riiklikud pädevad asutused, võivad samuti määrata ühe või mitu oma töötajat ühisesse järelevalverühma.
2. Määratud töötajatest teavitatakse EKPd. Kohaldatakse artikli 4 vastavaid sätteid.
3. Kui ühisesse järelevalverühma on määratud osalevate liikmesriikide RKPde töötajaid, loetakse ühiste järelevalverühmadega seotud viiteid riiklikele pädevatele asutustele ka viideteks RKPdele.
Artikkel 6
Ühise järelevalverühma koordinaator ja allkoordinaatorid
1. Ühise järelevalverühma töö koordineerimise tagab ühise järelevalverühma koordinaator, keda abistavad riiklike pädevate asutuste allkoordinaatorid kooskõlas lõikega 2. Selleks järgivad ühise järelevalverühma liikmed ühise järelevalverühma koordinaatori juhiseid, mis käsitlevad nende ülesandeid ühises järelevalverühmas. See ei mõjuta nende ülesandeid ja kohustusi asjaomases riiklikus pädevas asutuses.
2. Iga riiklik pädev asutus, kes määrab ühisesse järelevalverühma rohkem kui ühe töötaja, nimetab ühe neist allkoordinaatoriks (edaspidi „riikliku pädeva asutuse allkoordinaator”). Riikliku pädeva asutuse allkoordinaatorid abistavad ühise järelevalverühma koordinaatorit ülesannete korraldamisel ja koordineerimisel ühises järelevalverühmas, eelkõige seoses töötajatega, kelle on määranud sama riiklik pädev asutus, kes määras ka asjaomase riikliku pädeva asutuse allkoordinaatori. Riikliku pädeva asutuse allkoordinaator võib anda juhiseid ühise järelevalverühma liikmetele, kelle on määranud sama riiklik pädev asutus, tingimusel et need ei ole vastuolus ühise järelevalverühma koordinaatori antud juhistega.
2. PEATÜKK
Järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste järelevalve
Artikkel 7
Teiste riiklike pädevate asutuste töötajate kaasamine riikliku pädeva asutuse järelevalverühma
Ilma et see piiraks SSM määruse artikli 31 lõike 1 kohaldamist ja kui EKP otsustab seoses järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste järelevalvega, et ühe riikliku pädeva asutuse järelevalverühma on asjakohane kaasata ühe või mitme teise riikliku pädeva asutuse töötajaid, võib EKP nõuda sellelt riiklikult pädevalt asutusest teiste riiklike pädevate asutuste töötajate kaasamist.
JAOTIS 2
JÄRELEVALVE KONSOLIDEERITUD ALUSEL NING EKP JA RIIKLIKE PÄDEVATE ASUTUSTE OSALEMINE JÄRELEVALVEKOLLEEGIUMIDES
Artikkel 8
Järelevalve konsolideeritud alusel
1. Kooskõlas direktiivi 2013/36/EL artikliga 111 teostab EKP konsolideeritud järelevalvet krediidiasutuste, finantsvaldusettevõtjate või segafinantsvaldusettevõtjate üle, mis on konsolideeritud alusel olulised, kui emaettevõte on kas osaleva liikmesriigi emaettevõtja või osalevas liikmesriigis asutatud ELi emaettevõtja.
2. Asjaomane riiklik pädev asutus teostab ülesandeid seoses konsolideeritud järelevalvega krediidiasutuste, finantsvaldusettevõtjate ja segafinantsvaldusettevõtjate üle, mis on konsolideeritud alusel vähem olulised.
Artikkel 9
EKP järelevalvekolleegiumi juhatajana
1. Kui EKP on konsolideeritud järelevalve asutus, tegutseb ta direktiivi 2013/36/EL artikli 116 kohaselt moodustatud kolleegiumi juhatajana. Nende liikmesriikide riiklikel pädevatel asutustel, kus on asutatud emaettevõtjad, tütarettevõtjad ja olulised filiaalid direktiivi 2013/36/EL artikli 51 tähenduses (kui neid on), on õigus osaleda kolleegiumis vaatlejana.
2. Kui direktiivi 2013/36/EL artikli 116 kohaselt ei ole kolleegiumit moodustatud ja järelevalve alla kuuluval olulisel üksusel on mitteosalevas liikmesriigis filiaale, mida direktiivi 2013/36/EL artikli 51 lõike 1 kohaselt loetakse oluliseks, moodustab EKP järelevalvekolleegiumi koos vastuvõtvate liikmesriikide pädevate asutustega.
Artikkel 10
EKP ja riiklikud pädevad asutused järelevalvekolleegiumi liikmena
Kui konsolideeritud järelevalve asutus ei asu osalevas liikmesriigis, osalevad EKP ja riiklikud pädevad asutused järelevalvekolleegiumis kooskõlas järgmiste eeskirjade ja asjakohaste liidu õigusaktidega:
a)
kui osalevates liikmesriikides asuvad üksused, mille järele valvatakse, on kõik järelevalve alla kuuluvad olulised üksused, osaleb EKP järelevalvekolleegiumis liikmena ning riiklikel pädevatel asutustel on õigus osaleda samas kolleegiumis vaatlejana;
b)
kui osalevates liikmesriikides asuvad üksused, mille järele valvatakse, on kõik järelevalve alla kuuluvad vähem olulised üksused, osalevad riiklikud pädevad asutused järelevalvekolleegiumis liikmena;
c)
kui osalevates liikmesriikides asuvad üksused, mille järele valvatakse, on nii järelevalve alla kuuluvad vähem olulised kui ka olulised üksused, osalevad EKP ja riiklikud pädevad asutused järelevalvekolleegiumis liikmena. Nende osalevate liikmesriikide riiklikel pädevatel asutustel, kus on asutatud järelevalve alla kuuluvad olulised üksused, on õigus osaleda järelevalvekolleegiumis vaatlejana.
JAOTIS 3
ASUTAMISÕIGUST JA TEENUSTE OSUTAMISE VABADUST KÄSITLEV KORD
1. PEATÜKK
Asutamisõigust ja teenuste osutamise vabadust käsitlev kord ühtse järelevalvemehhanismi raames
Artikkel 11
Krediidiasutuse asutamise õigus ühtse järelevalvemehhanismi raames
1. Iga järelevalve alla kuuluv oluline üksus, kes soovib asutada filiaali teise osaleva liikmesriigi territooriumil, teavitab oma kavatsusest selle liikmesriigi riiklikku pädevat asutust, kus asub järelevalve alla kuuluva olulise üksuse peakontor. Teave esitatakse kooskõlas direktiivi 2013/36/EL artikli 35 lõikes 2 sätestatud nõuetega. Asjaomase teate saamisest teavitab riiklik pädev asutus viivitamata EKPd.
2. Iga järelevalve alla kuuluv vähem oluline üksus, kes soovib asutada filiaali teise osaleva liikmesriigi territooriumil, teavitab oma kavatsusest oma riiklikku pädevat asutust kooskõlas direktiivi 2013/36/EL artikli 35 lõikes 2 sätestatud nõuetega.
3. Kui EKP ei võta kahe kuu jooksul pärast teate saamist vastu teistsugust otsust, võib lõikes 1 osutatud filiaali asutada ja tegevusega alustada. EKP edastab asjaomase teabe selle osaleva liikmesriigi riiklikule pädevale asutusele, kus filiaal asutatakse.
4. Kui päritolu liikmesriigi riiklik pädev asutus ei võta kahe kuu jooksul päraste teate saamist vastu teistsugust otsust, võib lõikes 2 nimetatud filiaali asutada ja tegevusega alustada. Riiklik pädev asutus edastab asjaomase teabe EKP-le ja selle osaleva liikmesriigi riiklikule pädevale asutusele, kus filiaal asutatakse.
5. Lõigete 1 ja 2 kohaselt esitatud andmete muutumise korral teavitab järelevalve alla kuuluv üksus riiklikku pädevat asutust, kellele andmed algselt esitati, sellest kirjalikult vähemalt üks kuu enne muudatuse tegemist. Riiklik pädev asutus teavitab sellest selle liikmesriigi riiklikku pädevat asutust, kus filiaal asutatakse.
Artikkel 12
Krediidiasutuste poolt teenuste osutamise vabaduse kasutamine ühtse järelevalvemehhanismi raames
1. Iga järelevalve alla kuuluv oluline üksus, kes soovib esimest korda kasutada teenuste osutamise vabadust, tegutsedes teise osaleva liikmesriigi territooriumil, teavitab oma soovist osaleva liikmesriigi riiklikku pädevat asutust, kus asub järelevalve alla kuuluva üksuse peakontor. Teade edastatakse kooskõlas direktiivi 2013/36/EL artikli 39 lõikes 1 sätestatud nõuetega. Riiklik pädev asutus teavitab kohe EKPd teate saamisest. Riiklik pädev asutus edastab teate ka osaleva liikmesriigi riiklikule pädevale asutusele, kus teenuseid osutama hakatakse.
2. Iga järelevalve alla kuuluv vähem oluline üksus, kes soovib esimest korda kasutada teenuste osutamise vabadust, tegutsedes teise osaleva liikmesriigi territooriumil, teavitab sellest oma riiklikku pädevat asutust kooskõlas direktiivi 2013/36/EL artikli 39 lõikes 1 sätestatud nõuetega. Teade edastatakse EKP-le ja osaleva liikmesriigi riiklikule pädeval asutusele, kus teenuseid osutama hakatakse.
2. PEATÜKK
Mitteosalevates liikmesriikides asutatud krediidiasutuste asutamisõigust ja teenuste osutamise vabadust käsitlev kord ühtse järelevalvemehhanismi raames
Artikkel 13
Ühtse järelevalvemehhanismi raames asutamisõiguse kasutamisest teavitamine mitteosalevates liikmesriikides asutatud krediidiasutuste poolt
1. Kui direktiivi 2013/36/EL artikli 35 lõikes 2 osutatud teabe esitab sama direktiivi artikli 35 lõikes 3 sätestatud korras mitteosaleva liikmesriigi pädev asutus osaleva liikmesriigi riiklikule pädevale asutusele, teavitab viimane sellest viivitamata EKPd.
2. Kahe kuu jooksul pärast mitteosaleva liikmesriigi pädevalt asutuselt teate saamist teeb EKP SSM määruse artiklis 6 ja käesoleva määruse IV osas sätestatud kriteeriumide kohaselt olulise filiaali puhul või asjaomane riiklik pädev asutus SSM määruse artiklis 6 ja käesoleva määruse IV osas sätestatud kriteeriumide kohaselt vähem olulise filiaali puhul ettevalmistusi filiaali järelevalve alustamiseks vastavalt direktiivi 2013/36/EL artiklitele 40-46 ning teatab vajaduse korral tingimused, mille kohaselt filiaal võib üldise heaolu huvides vastuvõtvas liikmesriigis tegutseda.
3. Riiklikud pädevad asutused teatavad EKP-le tingimused, mille kohaselt võib riigisiseste õigusaktide alusel ja üldise heaolu huvides asjaomases liikmesriigis tegutseda.
4. Krediidiasutus, kes soovib filiaali asutada, teatab direktiivi 2013/36/EL artikli 35 lõike 2 punktide b, c või d kohaselt esitatud andmete muudatustest lõikes 1 osutatud riiklikule pädevale asutusele.
Artikkel 14
Vastuvõtva liikmesriigi pädev asutus filiaalidele
1. Kui filiaal on SSM määruse artikli 6 lõike 4 tähenduses oluline, teostab vastuvõtva liikmesriigi pädeva asutuse volitusi vastavalt SSM määruse artikli 4 lõikele 2 EKP.
2. Kui filiaal on SSM määruse artikli 6 lõike 4 tähenduses vähem oluline, teostab vastuvõtva liikmesriigi pädeva asutuse volitusi selle osaleva liikmesriigi riiklik pädev asutus, kus filiaal on asutatud.
Artikkel 15
Ühtse järelevalvemehhanismi raames teenuste osutamise vabaduse kasutamisest teavitamine mitteosalevates liikmesriikides asutatud krediidiasutuste poolt
Kui direktiivi 2013/36/EL artikli 39 lõikes 2 osutatud teate esitab mitteosaleva liikmesriigi pädev asutus, adresseeritakse teade osaleva liikmesriigi riiklikule pädevale asutusele, kus teenuste osutamise vabadust kavatsetakse kasutada. Teate saamisel teavitab riiklik pädev asutus sellest viivitamata EKPd.
Artikkel 16
Vastuvõtva liikmesriigi pädev asutus teenuste osutamise vabadusega seonduvates küsimustes
1. Vastavalt SSM määruse artikli 4 lõikele 2 ja artikli 4 lõike 1 kohaldamisalas täidab vastuvõtva liikmesriigi pädeva asutuse ülesandeid osalevas liikmesriigis teenuste osutamise vabadust kasutavate mitteosalevas liikmesriigis asutatud krediidiasutuste osas EKP.
2. Kui teenuste osutamise vabaduse suhtes kehtivad üldise heaolu huvides osaleva liikmesriigi riigisiseste õigusaktide kohaselt teatud tingimused, teatab riiklik pädev asutus EKP-le need tingimused.
3. PEATÜKK
Asutamisõigust ja teenuste osutamise vabadust käsitlev kord mitteosalevates liikmesriikides
Artikkel 17
Asutamisõiguse ja teenuste osutamise vabaduse kasutamine mitteosalevates liikmesriikides
1. Järelevalve alla kuuluv oluline üksus, kes soovib asutada filiaali või kasutada teenuste osutamise vabadust mitteosaleva liikmesriigi territooriumil, teavitab oma kavatsusest asjaomast riiklikku pädevat asutust kooskõlas kohaldatava liidu õigusega. Riiklik pädev asutus teavitab EKPd kohe teate saamisest. Päritoluliikmesriigi pädeva asutuse volitused on EKP-l.
2. Järelevalve alla kuuluv vähem oluline üksus, kes soovib asutada filiaali või kasutada teenuste osutamise vabadust mitteosaleva liikmesriigi territooriumil, teavitab oma kavatsusest asjaomast riiklikku pädevat asutust kooskõlas kohaldatava liidu õigusega. Päritoluliikmesriigi pädeva asutuste volitusi teostab asjaomane riiklik pädev asutus.
JAOTIS 4
FINANTSKONGLOMERAATIDE TÄIENDAV JÄRELEVALVE
Artikkel 18
Koordinaator
1. Järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste osas täidab finantskonglomeraadi koordinaatori ülesandeid EKP vastavalt asjakohases liidu õiguses sätestatud kriteeriumidele.
2. Järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste osas täidab finantskonglomeraadi koordinaatori ülesandeid riiklik pädev asutus vastavalt asjakohases liidu õiguses sätestatud kriteeriumidele.
III OSA
ÜHTSE JÄRELEVALVEMEHHANISMI KÄITAMISE SUHTES KOHALDATAVAD ÜLDSÄTTED
JAOTIS 1
PÕHIMÕTTED JA KOHUSTUSED
Artikkel 19
Ülevaade
Käesolevas osas kehtestatakse a) üldised eeskirjad ühtse järelevalvemehhanismi käitamiseks EKP ja riiklike pädevate asutuste poolt ja b) sätted, mida EKP kohaldab järelevalvemenetluse teostamisel.
EKP ja tihedat koostööd tegevate riiklike pädevate asutuste vahelistele suhetele kohaldatavad üldpõhimõtted ja -sätted on esitatud IX osas.
Artikkel 20
Heauskse koostöö kohustus
EKP ja riiklikud pädevad asutused kohustuvad tegema koostööd ja vahetama teavet heauskselt.
Artikkel 21
Üldine kohustus vahetada teavet
1. Ilma et see piiraks EKP õigust saada järelevalve alla kuuluvate üksuste poolt jooksvalt esitatud teavet otse või omada sellele otsest juurdepääsu, esitavad riiklikud pädevad asutused EKP-le õigeaegselt ja täpselt eelkõige kogu teabe, mida EKP vajab talle SSM määrusega antud ülesannete täitmiseks. See teave hõlmab riiklike pädevate asutuste kontrolli- ja kohapealsest tegevusest tulenevat teavet
2. Juhul kui EKP saab teavet otse SSM määruse artikli 10 lõikes 1 osutatud juriidilistelt või füüsilistelt isikutelt, esitab EKP selle teabe õigeaegselt ja täpselt asjaomastele riiklikele pädevatele asutustele. See teave hõlmab eelkõige teavet, mida riiklikud pädevad asutused vajavad oma rolli täitmiseks EKP abistamisel.
3. Ilma et see piiraks lõiget 2, tagab EKP riiklikele pädevatele asutustele regulaarse juurdepääsu ajakohastatud teabele, mis on riiklikele pädevatele asutustele vajalik usaldatavusjärelevalvega seonduvate ülesannete täitmiseks.
Artikkel 22
EKP õigus anda riiklikele pädevatele asutustele või riiklikele määratud asutustele juhiseid volituste kasutamiseks ja meetmete võtmiseks, kui EKP-l on järelevalveülesande täitmise kohustus, kuid tal puudub asjaomane volitus
1. EKP-le SSM määrusega antud ülesannete täitmiseks vajalikus ulatuses võib EKP nõuda juhiste andmise teel, et riiklikud pädevad asutused või riiklikud määratud asutused kasutaksid oma volitusi riigisisestes õigusaktides sätestatud tingimustel ja nendega kooskõlas ning vastavalt SSM määruse artiklile 9, kui SSM määrus ei anna EKP-le asjaomaseid volitusi.
2. Riiklikud pädevad asutused ja/või SSM määruse artikli 5 korral riiklikud määratud asutused teavitavad EKPd viivitamata kõnealuste volituste kasutamisest.
Artikkel 23
Keelekorraldus EKP ja riiklike pädevate asutuste vahel
EKP ja riiklikud pädevad asutused kehtestavad ühtse järelevalvemehhanismi raames suhtlemise eeskirja, sealhulgas keelekorralduse.
Artikkel 24
Keelekorraldus EKP ja järelevalve alla kuuluvate juriidiliste või füüsiliste isikute vahel
1. Järelevalve alla kuuluva üksuse või muu EKP järelevalvemenetluse subjektiks oleva juriidilise või füüsilise isiku poolt EKP-le saadetav dokument võib olla koostatud ühes liidu ametlikest keeltest, mille järelevalve alla kuuluv üksus või isik on valinud.
2. EKP, järelevalve alla kuuluvad üksused ja mis tahes muud EKP järelevalvemenetluse subjektiks olevad juriidilised või füüsilised isikud võivad kokku leppida ühe liidu ametliku keele kasutamises kirjalikus suhtluses, sealhulgas EKP järelevalveotsuseid puudutavates küsimustes.
Ühe keele kasutamise kokkuleppe tühistamine mõjutab ainult EKP teostamata järelevalvemenetlust.
Kui suulisel arutamisel osalejad taotlevad õigust olla ära kuulatud mis tahes muus liidu ametlikus keeles, mis ei ole EKP järelevalvemenetluse keel, teavitatakse EKPd sellest nõudest piisavalt ette, et EKP saaks teha vastavaid ettevalmistusi.
JAOTIS 2
EKP JÄRELEVALVEOTSUSTE VASTUVÕTMISE NÕUETEKOHASE MENETLUSEGA SEOTUD ÜLDSÄTTED
1. PEATÜKK
EKP järelevalvemenetlused
Artikkel 25
Üldpõhimõtted
1. Kõik SSM määruse artikli 4 ja III osa 2. jao kohaselt algatatud EKP järelevalvemenetlused viiakse läbi kooskõlas SSM määruse artikliga 22 ja käesoleva jaotise sätetega.
2. Käesoleva jaotise sätteid ei kohaldata menetluste suhtes, mida viib läbi vaidlustusnõukogu.
Artikkel 26
Osapooled
1. EKP järelevalvemenetluse osapooled on:
a)
taotluse esitajad;
b)
isikud, kellele EKP kavatseb adresseerida või on adresseerinud EKP järelevalveotsuse.
2. Riiklikke pädevaid asutusi osapoolena ei käsitata.
Artikkel 27
Osapoole esindamine
1. Osapoolt võivad esindada tema seaduslikud või ametlikud esindajad või mis tahes muud esindajad, kes on kirjaliku volituse alusel volitatud võtma mis tahes ja kõiki EKP järelevalvemenetlusega seotud meetmeid.
2. Volituse tühistamine kehtib üksnes juhul, kui EKP-le on saadetud kirjalik tühistamise otsus. EKP edastab tühistamise otsuse kättesaamise kohta kinnituse.
3. Kui osapool on EKP järelevalvemenetluses määranud esindaja, võtab EKP selle järelevalvemenetluse raames ühendust ainult asjaomase määratud esindajaga, välja arvatud juhul, kui konkreetse olukorra tõttu on nõutav, et EKP võtaks ühendust otse asjaomase osapoolega. Sellisel juhul teavitatakse sellest esindajat.
Artikkel 28
EKP ja EKP järelevalvemenetluse osapoolte üldised kohustused
1. EKP järelevalvemenetluse võib algatada ex officio või osapoole taotlusel. EKP teeb igas EKP järelevalvemenetluses lõpliku otsuse tegemiseks olulised faktilised asjaolud kindlaks ex officio, võttes arvesse lõiget 3.
2. Oma hinnangus võtab EKP arvesse kõiki asjakohaseid asjaolusid.
3. Osapool peab osalema EKP järelevalvemenetluses ja abistama faktiliste asjaolude selgitamisel, võttes arvesse liidu õigust. Osapoole taotlusel algatatud EKP järelevalvemenetlustes võib EKP piirduda faktiliste asjaolude kindlakstegemisel nõudega, et osapool esitaks asjakohase faktilise teabe.
Artikkel 29
Tõendid EKP järelevalvemenetlustes
1. Juhtumi faktiliste asjaolude kindlakstegemisel tugineb EKP tõenditele, mida ta peab pärast nõuetekohast kaalumist asjakohaseks.
2. Osapooled abistavad EKPd juhtumi faktiliste asjaolude kindlakstegemisel, võttes arvesse liidu õigust. Eelkõige esitavad osapooled tõest teavet neile teadaolevate faktiliste asjaolude kohta, võttes arvesse sanktsioonide kehtestamise menetlustega seotud piiranguid liidu õiguses.
3. EKP võib kehtestada tähtaja, mille jooksul osapooled võivad tõendeid esitada.
Artikkel 30
Tunnistajad ja eksperdid EKP järelevalvemenetlustes
1. EKP võib ära kuulata tunnistajaid ja eksperte, kui peab seda vajalikuks.
2. Kui EKP määrab eksperdi, määratleb ta kokkuleppeliselt asjaomase eksperdi ülesande ja kehtestab tähtaja, mille jooksul ekspert peab esitama aruande.
3. Kui EKP kuulab ära tunnistajaid või eksperte, on neil õigus saada taotluse korral hüvitist oma sõidu- ja elamiskulude eest. Pärast ütluste andmist on tunnistajatel õigus saada hüvitist saamata jäänud tulu eest ning ekspertidel kokkulepitud tasu oma teenuste eest. Hüvitist makstakse kooskõlas Euroopa Kohtu asjakohaste sätetega tunnistajatele hüvitise ja ekspertidele tasu maksmise kohta.
4. EKP võib nõuda, et SSM määruse artikli 11 lõike 1 punktis c nimetatud isikud osaleksid tunnistajatena EKP ametiruumides või mis tahes muus EKP määratud kohas osaleva liikmesriigi territooriumil. Kui SSM määruse artikli 11 lõike 1 punktis c osutatud isik on juriidiline isik, on asjaomast juriidilist isikut esindavad füüsilised isikud kohustatud osalema vastavalt eelmisele lausele.
Artikkel 31
Õigus olla ära kuulatud
1. Enne kui EKP võib vastu võtta osapoolele adresseeritud EKP järelevalveotsuse, mis kahjustab asjaomase osapoole õigusi, tuleb osapoolele anda võimalus esitada EKP-le kirjalikult oma märkused EKP järelevalveotsusega seotud faktiliste asjaolude, vastuväidete ja õiguslike aluste kohta. EKP võib omal äranägemisel võimaldada osapooltel esitada märkuseid EKP järelevalveotsusega seotud faktiliste asjaolude, vastuväidete ja õiguslike aluste kohta koosolekul. Teates, millega EKP võimaldab osapoolel esitada märkuseid, märgitakse ära EKP kavandatava järelevalveotsuse oluline sisu ning olulised faktilised asjaolud, vastuväited ja õiguslikud alused, millele EKP kavatseb oma otsuses tugineda. Käesoleva artikli sätteid ei kohaldata SSM määruse III peatüki 1. jao suhtes.
2. Kui EKP annab osapoolele võimaluse esitada märkuseid EKP järelevalveotsusega seotud faktiliste asjaolude, vastuväidete ja õiguslike aluste kohta koosolekul, ei ole osapoole puudumine koosolekult piisav põhjus koosoleku edasilükkamiseks, välja arvatud juhul, kui puudumiseks on mõjuv põhjus. Kui osapoolel on puudumiseks mõjuv põhjus, võib EKP koosoleku edasi lükata või anda osapoolele võimaluse esitada märkusi EKP järelevalveotsusega seotud faktiliste asjaolude, vastuväidete ja õiguslike aluste kohta kirjalikult. EKP koostab koosoleku kohta kirjaliku protokolli, mille osapooled allkirjastavad. EKP esitab osapooltele protokolli koopia.
3. Põhimõtteliselt antakse osapoolele võimalus esitada oma märkused kirjalikult kahe nädala jooksul alates teate saamisest, milles märgitakse ära faktilised asjaolud, vastuväited ja õiguslikud alused, millele EKP kavatseb oma järelvalveotsuses tugineda.
Osapoole taotlusel võib EKP nimetatud tähtaega vastavalt vajadusele pikendada.
Konkreetsetel asjaoludel võib EKP lühendada tähtaega kolme tööpäevani. Tähtaega lühendatakse kolme tööpäevani ka SSM määruse artiklites 14 ja 15 kirjeldatud juhtudel.
4. Olenemata lõikest 3 ja kooskõlas lõikega 5 võib EKP vastu võtta osapoolele adresseeritud EKP järelevalveotsuse, mis kahjustab asjaomase osapoole õigusi, andmata osapoolele võimalust esitada märkuseid EKP järelevalveotsusega seotud faktiliste asjaolude, vastuväidete ja õiguslike aluste kohta enne otsuse vastuvõtmist, kui näib olevat vajalik otsus viivitamata vastu võtta, et hoida ära märkimisväärset kahju finantssüsteemile.
5. Kui vastavalt lõikele 4 võetakse vastu kiireloomuline EKP järelevalveotsus, antakse osapoolele võimalus esitada kirjalikke märkuseid EKP järelevalveotsusega seotud faktiliste asjaolude, vastuväidete ja õiguslike aluste kohta viivitamata pärast otsuse vastuvõtmist. Põhimõtteliselt antakse osapoolele võimalus oma märkuste esitamiseks kahe nädala jooksul pärast EKP järelevalveotsuse kättesaamist. Osapoole taotlusel võib EKP nimetatud tähtaega pikendada, kuid mitte üle kuue kuu. EKP vaatab oma järelevalveotsuse esitatud märkuste osas läbi ning võib selle kas kinnitada, tühistada, seda muuta või selle tühistada ning asendada uue EKP järelevalveotsusega.
6. Lõikeid 4 ja 5 ei kohaldata EKP järelevalvemenetlustes, mis on seotud SSM määruse artiklis 18 ja käesoleva määruse X osas sätestatud karistustega.
Artikkel 32
Juurdepääs toimikutele EKP järelevalvemenetluses
1. EKP järelevalvemenetluste käigus tagatakse täielikult asjaomaste osapoolte õigus igakülgsele kaitsele. Selleks on osapooltel pärast EKP järelevalvemenetluse algatamist õigus saada juurdepääs EKP toimikule, tingimusel et võetakse arvesse teiste juriidiliste ja füüsiliste isikute õigustatud huvi kaitsta oma ärisaladusi. Toimikuga tutvumise õigus ei hõlma konfidentsiaalset teavet. Riiklikud pädevad asutused edastavad EKP-le viivitamata kõik taotlused, mis nad on saanud seoses juurdepääsuga EKP järelevalvemenetlustega seotud toimikutele.
2. Toimikud sisaldavad kõiki EKP poolt EKP järelevalvemenetluse käigus saadud, koostatud või kogutud dokumente, sõltumata andmekandjast.
3. Käesolevas artiklis sätestatu ei takista EKPd või riiklikke pädevaid asutusi avaldamast ja kasutamast teavet, mis on vajalik rikkumise tõendamiseks.
4. EKP võib anda juurdepääsu toimikule ühel või enamal järgmistest viisidest, võttes nõuetekohaselt arvesse osapoolte tehnilisi võimalusi:
a)
CD-ROMid või mis tahes muud elektroonilised andmekandjad, sealhulgas tulevikus kasutusele võetavad elektroonilised andmekandjad;
b)
posti teel saadetavad paberkoopiad toimikust, millele juurdepääs võimaldati;
c)
kutse kõnealuse toimikuga tutvumiseks EKP ametiruumides.
5. Käesoleva artikli tähenduses võib konfidentsiaalne teave hõlmata EKP või riikliku pädeva asutuse sisedokumente ning EKP ja riikliku pädeva asutuste vahelist või riiklike pädevate asutuste omavahelist suhtlust.
2. PEATÜKK
EKP järelevalveotsused
Artikkel 33
EKP järelevalveotsuste põhistus
1. EKP järelevalveotsus esitatakse koos otsuse põhistusega, võttes arvesse lõiget 2.
2. Põhistus sisaldab olulisi faktilisi asjaolusid ja juriidilist argumentatsiooni, millele EKP järelevalveotsus tugineb.
3. EKP tugineb EKP järelevalveotsuses ainult sellistele faktilistele asjaoludele ja vastuväidetele, mille kohta pool on saanud esitada oma märkused, võttes arvesse artikli 31 lõiget 4.
Artikkel 34
Peatav toime
Ilma et see mõjutaks Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 278 ja SSM määruse artikli 24 lõiget 8, võib EKP otsustada, et EKP järelevalveotsuse täitmine peatatakse kas a) vastava märke tegemisega EKP järelevalveotsuses või b) kui ei ole tegemist vaidlustusnõukogupoolse läbivaatamise taotlustega, EKP järelevalveotsuse adressaadi taotlusel.
Artikkel 35
EKP järelevalveotsustest teatamine
1. EKP võib teavitada osapoolt EKP järelevalveotsusest a) suuliselt, b) toimetades kätte või andes üle järelevalveotsuse koopia, c) tähitud posti teel kättesaamisteatega, d) kiirkulleriteenuse kaudu, e) telefaksi teel või f) elektrooniliselt kooskõlas lõikega 10.
2. Kui kirjaliku volituse alusel on määratud esindaja, võib EKP teavitada EKP järelevalveotsusest esindajat. Sellisel juhul ei ole EKP kohustatud teavitama järelevalveotsusest ka järelevalve alla kuuluvat üksust, keda asjaomane esindaja esindab.
3. Kui EKP järelevalveotsusest teatatakse suuliselt, loetakse teade otsuse kohta adressaadile kättetoimetatuks, kui EKP töötaja on teavitanud EKP järelevalveotsusest a) asjaomast füüsilist isikut, kui tegemist on füüsilise isikuga, või b) juriidilise isiku volitatud vastuvõtjat, kui tegemist on juriidilise isikuga. Sellisel juhul esitatakse otsuse adressaadile EKP järelevalveotsuse kirjalik koopia viivitamata pärast suulist teadet.
4. Kui EKP järelevalveotsusest teatatakse tähitud posti teel kättesaamisteatega, loetakse teade EKP järelevalveotsuse kohta adressaadile kättetoimetatuks kümnendal päeval pärast kirja üleandmist postiteenuse osutajale, välja arvatud juhul, kui kättesaamisteade osutab, et kiri saadi kätte mõnel teisel kuupäeval.
5. Kui EKP järelevalveotsusest teatatakse kiirkulleriteenuse kaudu, loetakse teade EKP järelevalveotsuse kohta adressaadile kättetoimetatuks kümnendal päeval pärast kirja üleandmist kulleriteenuse osutajale, välja arvatud juhul, kui kulleriteenuse kättetoimetamisdokumendis on osutatud, et kiri saadi kätte mõnel teisel kuupäeval.
6. Lõigete 4 ja 5 tähenduses peab EKP järelevalveotsus olema adresseeritud teenindatavale aadressile (kehtivale aadressile). Kehtiv aadress on:
a)
EKP järelevalveotsuse adressaadi taotlusel algatatud EKP järelevalvemenetluse puhul adressaadi taotluses märgitud aadress;
b)
järelevalve alla kuuluva üksuse puhul peakontori viimane tegelik aadress, mille järelevalve alla kuuluv üksus on EKP-le teatanud;
c)
füüsilise isiku puhul viimane EKP-le teatatud aadress ning kui EKP-le ei ole aadressi teatatud ja füüsiline isik on järelevalve alla kuuluva üksuse töötaja, juht või aktsionär, järelevalve alla kuuluva üksuse tegelik aadress kooskõlas punktiga b.
7. EKP järelevalvemenetluse osapool esitab EKP nõudmisel EKP-le kehtiva aadressi.
8. Kui isik on asutatud või tema asukoht on riigis, mis ei ole liikmesriik, võib EKP nõuda, et osapool nimetaks mõistliku aja jooksul volitatud vastuvõtja, kes on liikmesriigi resident või kellel on liikmesriigis tegevuskoht. Kui nõudmisel volitatud vastuvõtjat ei nimetata või kuni sellise volitatud vastuvõtja nimetamiseni võib mis tahes teate toimetada osapoole EKP-le teadaoleval aadressil kooskõlas lõigetega 3-5 ja 9.
9. Kui EKP järelevalveotsuse adressaadiks olev isik on esitanud EKP-le faksinumbri, võib EKP teatada EKP järelevalveotsusest, saates EKP järelevalveotsuse koopia faksi teel. Adressaat loetakse EKP järelevalveotsusest teavitatuks, kui EKP on saanud faksi eduka edastamise kohta kinnituse.
10. EKP võib määrata kriteeriumid, mille kohaselt EKP järelevalveotsus toimetatakse kätte elektroonilise sidevahendi abil või muul võrreldaval moel.
JAOTIS 3
RIKKUMISTEST TEATAMINE
Artikkel 36
Rikkumistest teatamine
Kui isikul on põhjust kahtlustada SSM määruse artikli 4 lõikes 3 osutatud õigusaktide rikkumist krediidiasutuste, finantsvaldusettevõtjate, segafinantsvaldusettevõtjate või pädevate asutuste (sealhulgas EKP) poolt, võib ta heauskselt esitada EKPle selle kohta teate.
Artikkel 37
Rikkumisteadete asjakohane kaitse
1. Kui isik esitab heauskselt teate SSM määruse artikli 4 lõikes 3 osutatud õigusaktide väidetava rikkumise kohta järelevalve alla kuuluvate üksuste või pädevate asutuste poolt, käsitletakse asjaomast teadet kaitse all oleva teatena.
2. Nii kaitse all oleva teate esitanud isiku kui ka väidetavalt rikkumise toimepanemise eest vastutava isiku isikuandmeid kaitstakse kooskõlas liidu kehtiva andmekaitseraamistikuga.
3. EKP ei avalda kaitse all oleva teate esitanud isiku identiteeti ilma isiku eelneva selgesõnalise nõusolekuta, välja arvatud juhul, kui avaldamine on nõutav kohtu korraldusel juhtumi edasisel uurimisel või järgnevas kohtumenetluses.
Artikkel 38
Teadete edasise menetlemise kord
1. EKP hindab järelevalve alla kuuluvate oluliste üksustega seonduvaid teateid. EKP hindab teateid seoses järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksustega, kui on rikutud EKP määrusi või otsuseid. Kui viimasel juhul võtab teate vastu riiklik pädev asutus, edastab ta selle EKP-le, avaldamata teate esitanud isiku identiteeti, välja arvatud juhul kui asjaomane isik on andnud selleks selgesõnalise nõusoleku.
2. Ilma et see piiraks lõike 1 kohaldamist, edastab EKP järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse kohta esitatud teated asjaomasele riiklikule pädevale asutusele, avaldamata teate esitanud isiku identiteeti, välja arvatud juhul, kui asjaomane isik on andnud selleks selgesõnalise nõusoleku.
3. EKP vahetab riiklike pädevate asutustega infot, a) et hinnata, kas teated on saadetud nii EKP-le kui ka asjaomasele riiklikule pädevale asutusele, ja koordineerida tegevust ning b) et koguda infot riiklikele pädevatele asutustele edastatud teadete edasise menetlemise tulemuste kohta.
4. EKP otsustab omal mõistlikul äranägemisel esitatud teadete hindamise viisi ja kohaldatavad meetmed.
5. Järelevalve alla kuuluvate üksuste väidetavate rikkumiste korral esitab asjaomane järelevalve alla kuuluv üksus EKP-le mis tahes EKP nõutud teabe ja dokumendid esitatud teadete hindamiseks.
6. Pädevate asutuste (välja arvatud EKP) väidetavate rikkumiste korral nõuab EKP, et asjaomane pädev asutus esitaks omapoolsed märkused teates esitatud faktiliste asjaolude kohta.
7. SSM määruse artikli 20 lõikes 2 kirjeldatud aastaaruandes esitab EKP teavet esitatud teadete kohta lühendatud kujul või kokkuvõtlikult sellisel viisil, et konkreetseid järelevalve alla kuuluvaid üksusi või isikuid ei oleks võimalik tuvastada.
IV OSA
JÄRELEVALVE ALLA KUULUVA ÜKSUSE OLULISEKS VÕI VÄHEM OLULISEKS LIIGITAMINE
JAOTIS 1
OLULISEKS VÕI VÄHEM OLULISEKS LIIGITAMIST REGULEERIVAD ÜLDSÄTTED
Artikkel 39
Järelevalve alla kuuluva üksuse oluliseks liigitamine individuaalsel alusel
1. Järelevalve alla kuuluv üksus loetakse oluliseks tulenevalt EKP määratlusest artiklite 43-49 alusel asjaomasele järelevalve alla kuuluvale üksusele adresseeritud EKP otsuses, milles selgitatakse otsuse aluseks olevaid asjaolusid.
2. Järelevalve alla kuuluvat üksust ei liigitata enam oluliseks, kui EKP asjaomasele järelevalve alla kuuluvale üksusele adresseeritud otsuses, milles selgitatakse otsuse aluseks olevaid asjaolusid, otsustab, et asjaomane üksus on järelevalve alla kuuluv vähem oluline üksus või ei ole enam järelevalve alla kuuluv üksus.
3. Järelevalve alla kuuluv üksus võidakse liigitada oluliseks järgmistel alustel:
a)
üksuse suurus, mis määratakse kindlaks kooskõlas artiklitega 50-55 (edaspidi „suuruse kriteerium”);
b)
üksuse olulisus liidu või mis tahes osaleva liikmesriigi majanduses, mis määratakse kindlaks kooskõlas artiklitega 56-58 (edaspidi „majandusliku olulisuse kriteerium”);
c)
üksuse piiriülese tegevuse olulisus, mis määratakse kindlaks kooskõlas artiklitega 59 ja 60 (edaspidi „piiriülese tegevuse kriteerium”);
d)
Euroopa stabiilsusmehhanismist (ESM) otsese avaliku sektori finantsabi taotlemine või saamine vastavalt artiklite 61-64 määratlusele (edaspidi „otsese avaliku sektori finantsabi kriteerium”);
e)
asjaolu, et järelevalve alla kuuluv üksus on üks kolmest kõige olulisemast krediidiasutusest osalevas liikmesriigis vastavalt artiklite 65 ja 66 määratlusele.
4. EKP valvab otseselt järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste järele, välja arvatud juhul, kui konkreetses olukorras on õigustatud järelevalve asjaomase riikliku pädeva asutuse poolt kooskõlas käesoleva osa jaotisega 9.
5. Samuti valvab EKP otseselt järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse või järelevalve alla kuuluva vähem olulise grupi järele EKP otsuse alusel, mis on vastu võetud vastavalt SSM määruse artikli 6 lõike 5 punktile b, mille kohaselt EKP täidab vahetult kõiki asjakohaseid SSM määruse artikli 6 lõikes 4 osutatud volitusi. Ühtse järelevalvemehhanismi raames liigitatakse selline järelevalve alla kuuluv vähem oluline üksus või järelevalve alla kuuluv vähem oluline grupp oluliseks.
6. Enne käesolevas artiklis osutatud EKP otsuste vastuvõtmist konsulteerib EKP asjaomaste riiklike pädevate asutustega. Käesolevas artiklis osutatud EKP otsusest teavitatakse ka asjaomaseid riiklikke pädevaid asutusi.
Artikkel 40
Järelevalve alla kuuluvate konsolideerimisgrupi üksuste oluliseks liigitamine
1. Kui üks või enam järelevalve alla kuuluvat üksust moodustavad järelevalve alla kuuluva grupi osa, määratletakse olulisuse kindlaksmääramise kriteeriumid osalevate liikmesriikide kõrgeimal konsolideerimistasemel vastavalt IV osa jaotiste 3-7 sätetele.
2. Järelevalve alla kuuluv üksus, mis moodustab järelevalve alla kuuluva konsolideerimisgrupi osa, loetakse järelevalve alla kuuluvaks oluliseks üksuseks, kui esineb vähemalt üks järgmistest asjaoludest:
a)
kui järelevalve alla kuuluv grupp vastab osalevate liikmesriikide kõrgeimal konsolideerimistasemel suuruse kriteeriumile, majandusliku olulisuse kriteeriumile või piiriülese tegevuse kriteeriumile;
b)
kui üks järelevalve alla kuuluvatest üksustest, mis moodustab järelevalve alla kuuluva grupi osa, vastab otsese avaliku sektori finantsabi kriteeriumile;
c)
kui üks järelevalve alla kuuluvatest üksustest, mis moodustab järelevalve alla kuuluva grupi osa, on üks kolmest kõige olulisemast krediidiasutusest osalevas liikmesriigis.
3. Kui otsustatakse, et järelevalve alla kuuluv grupp on oluline või ei ole enam oluline, võtab EKP vastu EKP otsuse, millega järelevalve alla kuuluv üksus liigitatakse oluliseks või lõpetatakse järelevalve alla kuuluva üksuse oluliseks liigitamine, ning kehtestab EKP otsese järelevalve algus- ja lõppkuupäevad igale järelevalve alla kuuluvale üksusele, mis moodustab kõnealuse järelevalve alla kuuluva grupi osa, kooskõlas artiklis 39 sätestatud kriteeriumide ja menetlustega.
Artikkel 41
Mitteosalevates liikmesriikides asutatud krediidiasutuste filiaalidele kohaldatavad erisätted
1. Käesoleva määruse tähenduses loetakse kõik mitteosalevas liikmesriigis asutatud krediidiasutuse poolt samas osalevas liikmesriigis avatud filiaalid üheks järelevalve alla kuuluvaks üksuseks.
2. Mitteosalevas liikmesriigis asutatud krediidiasutuse poolt erinevates osalevates liikmesriikides avatud filiaale käsitletakse individuaalselt, eraldiseisvate järelevalve alla kuuluvate üksustena.
3. Ilma et see piiraks lõiget 1, hinnatakse SSM määruse artikli 6 lõikes 4 sätestatud kriteeriumidele vastavuse kindlakstegemisel mitteosalevas liikmesriigis asutatud krediidiasutuse filiaale individuaalselt, eraldiseisvate järelevalve alla kuuluvate üksustena ning sama krediidiasutuse tütarettevõtjatest eraldi.
Artikkel 42
Mitteosalevates liikmesriikides ja kolmandates riikides asutatud krediidiasutuste tütarettevõtjatele kohaldatavad erisätted
1. SSM määruse artikli 6 lõikes 4 sätestatud kriteeriumidele vastavuse kindlakstegemisel hinnatakse mitteosalevas liikmesriigis või kolmandas riigis peakontorit omava krediidiasutuse poolt ühes või enamas osalevas liikmesriigis asutatud tütarettevõtjaid krediidiasutuse filiaalidest eraldi.
2. Järgmisi tütarettevõtjaid hinnatakse SSM määruse artikli 6 lõikes 4 sätestatud kriteeriumidele vastavuse kindlakstegemisel eraldi:
a)
tütarettevõtjad, kes on asutatud osalevas liikmesriigis;
b)
tütarettevõtjad, kes kuuluvad gruppi, mille emaettevõtja peakontor asub mitteosalevas liikmesriigis või kolmandas riigis; ja
c)
tütarettevõtjad, kes ei kuulu osalevates liikmesriikides järelevalve alla kuuluvasse gruppi.
JAOTIS 2
JÄRELEVALVE ALLA KUULUVATE ÜKSUSTE OLULISTEKS LIIGITAMISE KORD
1. PEATÜKK
Järelevalve alla kuuluva üksuse oluliseks liigitamine
Artikkel 43
Järelevalve alla kuuluva üksuse staatuse läbivaatamine
1. Kui käesolevas määruses ei ole sätestatud teisiti, vaatab EKP vähemalt kord aastas läbi, kas järelevalve alla kuuluv oluline üksus või järelevalve alla kuuluv oluline grupp vastab jätkuvalt SSM määruse artikli 6 lõikes 4 sätestatud mis tahes kriteeriumile.
2. Kui käesolevas määruses ei ole sätestatud teisiti, vaatab iga riiklik pädev asutus vähemalt kord aastas läbi, kas järelevalve alla kuuluv vähem oluline üksus või järelevalve alla kuuluv vähem oluline grupp vastab SSM määruse artikli 6 lõikes 4 sätestatud mis tahes kriteeriumile. Järelevalve alla kuuluva vähem olulise grupi puhul teostab nimetatud läbivaatuse riiklik pädev asutus osalevas liikmesriigis, kus on asutatud osalevate liikmesriikide kõrgeimal konsolideerimistasemel kindlaks määratud emaettevõtja.
3. Pärast asjaomase teabe saamist võib EKP, eelkõige artiklis 52 sätestatud juhtudel, läbi vaadata, a) kas järelevalve alla kuuluv üksus vastab SSM määruse artikli 6 lõikes 4 sätestatud mis tahes kriteeriumile ja b) kas järelevalve alla kuuluv oluline üksus enam ei vasta SSM määruse artikli 6 lõikes 4 sätestatud mis tahes kriteeriumile.
4. Kui järelevalve alla kuuluv vähem oluline üksus või järelevalve alla kuuluv vähem oluline grupp vastab riikliku pädeva asutuse hinnangul SSM määruse artikli 6 lõikes 4 sätestatud mis tahes kriteeriumile, teavitab asjaomane riiklik pädeva asutus sellest viivitamata EKPd.
5. EKP või riikliku pädeva asutuse taotlusel teevad EKP ja asjaomane riiklik pädev asutus koostööd, et teha kindlaks, kas mõni SSM määruse artikli 6 lõikes 4 sätestatud kriteeriumidest on järelevalve alla kuuluva üksuse või järelevalve alla kuuluva grupi puhul täidetud.
6. Kui EKP a) otsustab alustada järelevalve alla kuuluva üksuse või järelevalve alla kuuluva grupi otsest järelevalvet või b) otsustab lõpetada EKP järelevalve alla kuuluva üksuse või järelevalve alla kuuluva grupi otsese järelevalve, teevad EKP ja asjaomane riiklik pädev asutus koostööd, et tagada järelevalvevolituste sujuv üleminek. Asjaomane riiklik pädev asutus koostab aruande järelevalve alla kuuluva üksuse varasema järelevalve tulemuste ja riskiprofiili kohta, kui EKP alustab järelevalve alla kuuluva üksuse otsest järelevalvet. EKP koostab aruande järelevalve alla kuuluva üksuse varasema järelevalve tulemuste ja riskiprofiili kohta, kui asjaomase üksuse järelevalve volitused lähevad üle riiklikule pädevale asutusele.
7. EKP teeb kindlaks, kas järelevalve alla kuuluv üksus või järelevalve alla kuuluv grupp on oluline, kasutades SSM määruse artikli 6 lõikes 4 sätestatud kriteeriume määruses esitatud järjekorras: a) suurus; b) olulisus liidu või mis tahes osaleva liikmesriigi majanduses; c) piiriülese tegevuse olulisus; d) vahetu avaliku sektori finantsabi taotlemine või saamine Euroopa stabiilsusmehhanismist; e) asjaolu, et tegemist on ühega kolmest kõige olulisemast krediidiasutusest osalevas liikmesriigis.
Artikkel 44
Järelevalve alla kuuluva üksuse olulisuse kindlaks määramisel kohaldatav kord
1. Käesoleva jaotise kohaselt järelevalve alla kuuluva üksuse või järelevalve alla kuuluva grupi oluliseks liigitamisel kohaldab EKP, juhul kui ei ole sätestatud teisiti, käesoleva määruse III osa jaotise 2 menetluskorda.
2. EKP teatab järelevalve alla kuuluvale üksusele artiklis 45 sätestatud tähtaja jooksul EKP otsusest järelevalve alla kuuluva üksuse või järelevalve alla kuuluva grupi oluliseks liigitamise kohta ning teavitab otsusest ka asjaomast riiklikku pädevat asutust. Järelevalve alla kuuluvate üksuste puhul, mis moodustavad järelevalve alla kuuluva olulise grupi osa, teavitab EKP järelevalve alla kuuluvat üksust EKP otsusest osalevate liikmesriikide kõrgeimal konsolideerimistasemel ja tagab, et järelevalve alla kuuluvad üksused olulises grupis on saanud kohase teabe.
3. Järelevalve alla kuuluvate üksuste puhul, keda EKP lõike 1 kohaselt ei teavita, käsitletakse artikli 49 lõikes 2 osutatud loetelu teatena nende vähem oluliseks liigitamise kohta.
4. EKP annab igale asjaomasele järelevalve alla kuuluvale üksusele võimaluse avaldada kirjalikult arvamust enne EKP otsuse vastuvõtmist vastavalt lõikele 1.
5. Lisaks annab EKP asjaomastele riiklikele pädevatele asutustele kooskõlas artikli 39 lõikega 6 võimaluse esitada kirjalikult tähelepanekuid ja märkuseid, mida EKP võtab nõuetekohaselt arvesse.
6. Järelevalve alla kuuluv üksus või järelevalve alla kuuluv grupp loetakse järelevalve alla kuuluvaks oluliseks üksuseks või järelevalve alla kuuluvaks oluliseks grupiks alates tema oluliseks üksuseks või oluliseks grupiks liigitamist käsitleva EKP otsusest teatamise kuupäevast.
2. PEATÜKK
EKP otsese järelevalve algus ja lõpp
Artikkel 45
EKP otsese järelevalve algus
1. EKP täpsustab EKP otsuses kuupäeva, mil ta alustab sellise järelevalve alla kuuluva üksuse või järelevalve alla kuuluva grupi otsest järelevalvet, mis on liigitatud järelevalve alla kuuluvaks oluliseks üksuseks või järelevalve alla kuuluvaks oluliseks grupiks. Asjaomane EKP otsus võib olla artikli 44 lõikes 2 osutatud otsus. EKP teavitab asjaomast järelevalve alla kuuluvat üksust sellest EKP otsusest vähemalt üks kuu enne otsese järelevalve alustamise kuupäeva, võttes arvesse lõiget 2.
2. Kui EKP alustab järelevalve alla kuuluva üksuse või järelevalve alla kuuluva grupi otsest järelevalvet Euroopa stabiilsusmehhanismist otsese avaliku sektori finantsabi taotlemise või saamise alusel, teavitab EKP asjaomast järelevalve alla kuuluvat üksust lõikes 1 osutatud EKP otsusest õigel ajal, vähemalt üks nädal enne otsese järelevalve alustamise kuupäeva.
3. EKP esitab ajaomastele riiklikele pädevatele asutustele lõikes 1 osutatud EKP otsuste koopiad.
4. EKP alustab järelevalve alla kuuluva üksuse või järelevalve alla kuuluva grupi otsest järelevalvet hiljemalt 12 kuud pärast kuupäeva, mil EKP teavitas asjaomast järelevalve alla kuuluvat üksust või järelevalve alla kuuluvat gruppi kooskõlas artikli 44 lõikega 2.
5. Käesoleva artikli eesmärgil teavitab EKP järelevalve alla kuuluvat üksust osalevate liikmesriikide kõrgeimal konsolideerimistasemel EKP otsusest ja tagab, et kõik järelevalve alla kuuluvad üksused selles grupis on saanud kohase teabe tähtaja jooksul.
Artikkel 46
EKP otsese järelevalve lõpp
1. Kui EKP otsustab lõpetada järelevalve alla kuuluva üksuse või järelevalve alla kuuluva grupi otsese järelevalve, väljastab EKP asjaomasele järelevalve alla kuuluvale üksusele EKP otsuse, täpsustades otsese järelevalve lõpetamise kuupäeva ja põhjused. EKP võtab nimetatud otsuse vastu vähemalt üks kuu enne EKP otsese järelevalve lõppkuupäeva. EKP esitab EKP otsuse koopia ka asjaomastele riiklikele pädevatele asutustele. Kohaldatakse artikli 45 lõiget 5.
2. EKP annab igale asjaomasele järelevalve alla kuuluvale üksusele võimaluse enne lõikes 1 sätestatud otsuse väljastamist kirjalikult arvamust avaldada.
3. EKP otsuse, milles täpsustatakse kuupäev, mil lõppeb järelevalve alla kuuluva üksuse EKP-poolne otsene järelevalve, võib väljastada koos otsusega, milles järelevalve alla kuuluv üksus liigitatakse vähem oluliseks.
Artikkel 47
EKP otsese järelevalve lõpetamise põhjused
1. Järelevalve alla kuuluva olulise üksuse puhul, mille oluliseks üksuseks liigitamise aluseks on tema a) suurus, b) olulisus liidu või mis tahes osaleva liikmesriigi majanduse seisukohast või c) piiriülese tegevuse olulisus või tema kuulumine järelevalve alla kuuluvasse gruppi, mis vastab vähemalt ühele nendest kriteeriumidest, võtab EKP vastu EKP otsuse oluliseks järelevalve alla kuuluvaks üksuseks liigitamise ja otsese järelevalve lõpetamise kohta, kui kolme järjestikuse kalendriaasta jooksul ei ole täidetud ükski SSM määruse artikli 6 lõikes 4 sätestatud eespool osutatud kriteerium ei individuaalsel alusel ega järelevalve alla kuuluva grupi tasandil, mille osa asjaomane järelevalve alla kuuluv üksus moodustab.
2. Järelevalve alla kuuluva üksuse puhul, mille oluliseks üksuseks liigitamise aluseks on Euroopa stabiilsusmehhanismist otsese avaliku sektori finantsabi taotlemine seoses a) tema endaga, b) järelevalve alla kuuluva grupiga, mille osa järelevalve alla kuuluv üksus moodustab või c) gruppi kuuluva järelevalve alla kuuluva üksusega, mis ei ole muudel alustel oluline, võtab EKP vastu EKP otsuse oluliseks järelevalve alla kuuluvaks üksuseks liigitamise ja otsese järelevalve lõpetamise kohta, kui otsesest avaliku sektori finantsabi andmisest on keeldutud, see on täielikult tagastatud või selle andmine on lõpetatud. Nimetatud otsuse võib otsese avaliku sektori finantsabi tagastamise või lõpetamise korral vastu võtta kolm kalendriaastat pärast otsese avaliku sektori finantsabi täielikku tagastamist või lõpetamist.
3. Järelevalve alla kuuluva üksuse puhul, kelle oluliseks üksuseks liigitamise aluseks on asjaolu, et tegemist on ühega kolmest kõige olulisemast krediidiasutusest osalevas liikmesriigis vastavalt artiklitele 65 ja 66 või sellise krediidiasutuse järelevalve alla kuuluva grupi osaga, ning mis ei ole muudel alustel oluline, võtab EKP vastu EKP otsuse oluliseks järelevalve alla kuuluvaks üksuseks liigitamise ja otsese järelevalve lõpetamise kohta, kui asjaomane järelevalve alla kuuluv üksus ei ole kolme järjestikuse kalendriaasta jooksul olnud üks kolmest kõige olulisemast krediidiasutusest osalevas liikmesriigis.
4. Järelevalve alla kuuluva üksuse puhul, mille järele EKP valvab otseselt SSM määruse artikli 6 lõike 5 punkti b kohaselt vastu võetud EKP otsuse alusel ning mis ei ole muudel alustel oluline, võtab EKP vastu EKP otsuse EKP otsese järelevalve lõpetamise kohta, kui otsene järelevalve ei ole EKP mõistlikul kaalutlusel enam vajalik kõrgete järelevalvestandardite järjepideva kohaldamise tagamiseks.
Artikkel 48
Käimasolevad menetlused
1. Kui toimub volituste üleminek EKP ja riikliku pädeva asutuse vahel, teavitab asutus, kelle volitused lõppevad (edaspidi „lõppevate volitustega asutus”) asutust, kellele volitused üle antakse (edaspidi „järelevalvet alustav asutus”) kõikidest ametlikult algatatud järelevalvemenetlustest, mille osas tuleb vastu võtta otsus. Lõppevate volitustega asutus esitab nimetatud teabe viivitamata pärast volituste kavandatavast üleminekust teadasaamist. Lõppevate volitustega asutus ajakohastab teavet pidevalt, reeglina kord kuus, kui järelevalvemenetluse kohta on uut teavet. Järelevalvet alustav asutus võib nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel lubada harvemat teabe esitamist. Artiklite 48 ja 49 tähenduses käsitletakse järelevalvemenetlusena EKP või riikliku pädeva asutuse järelevalvemenetlust.
Enne volituste üleminekut suhtleb lõppevate volitustega asutus järelevalvet alustava asutusega viivitamata pärast mis tahes uue järelevalvemenetluse ametlikku algatamist, mille osas tuleb vastu võtta otsus.
2. Järelevalvevolituste üleminekul teeb lõppevate volitustega asutus jõupingutusi kõikide järelevalvemenetluste lõpetamiseks, mille osas tuleb vastu võtta otsus enne järelevalvevolituste kavandatava ülemineku kuupäeva.
3. Kui ametlikult algatatud järelevalvemenetlust, mille osas tuleb vastu võtta otsus, ei ole võimalik enne järelevalvevolituste üleminekut lõpetada, jääb lõppevate volitustega asutus volitatuks käimasolevat järelevalvemenetlust lõpetama. Selleks säilivad lõppevate volitustega asutusel kõik asjakohased volitused kuni järelevalvemenetluse lõpetamiseni. Lõppevate volitustega asutus viib käimasoleva järelevalvemenetluse lõpule talle jäänud volituste alusel kooskõlas kohaldatava õigusega. Lõppevate volitustega asutus teavitab järelevalvet alustavat asutust enne otsuse vastu võtmist järelevalvemenetluses, mis oli käimas enne volituste üleminekut. Nimetatud asutus esitab järelevalvet alustavale asutusele vastuvõetud otsuse ja otsusega seotud dokumentide koopia.
4. Erandina lõikest 3 võib EKP ühe kuu jooksul alates vajaliku teabe saamisest otsustada viia lõpule asjaomase ametlikult algatatud järelevalvemenetluse hindamine ning konsulteerides asjaomase riikliku pädeva asutusega võtta järelevalvemenetlus üle. Kui riigisisese õiguse kohaselt on enne eelmises lauses osutatud hindamisperioodi lõppu nõutav EKP otsus, esitab riiklik pädev asutus EKP-le vajaliku teabe ja täpsustab eelkõige tähtaja, mille jooksul EKP peab otsustama, kas ta kavatseb menetluse üle võtta või mitte. Kui EKP võtab järelevalvemenetluse üle, teavitab ta asjaomast riiklikku pädevat asutust ja osapooli oma otsusest asjaomane järelevalvemenetlus üle võtta. EKP selgitab EKP otsuses järelevalvemenetluse ülevõtmise tagajärgi.
5. EKP ja asjaomane riiklik pädev asutus teevad koostööd seoses käimasolevate menetluste lõpetamisega ning võivad sel eesmärgil vahetada mis tahes asjakohast teavet.
6. Käesolevat artiklit ei kohaldata ühiste menetluste suhtes.
3. PEATÜKK
Järelevalve alla kuuluvate üksuste nimekiri
Artikkel 49
Avaldamine
1. EKP avaldab kõigi selliste järelevalve alla kuuluvate üksuste ja gruppide nimekirja, mille järele EKP valvab, tuues järelevalve alla kuuluva üksuse puhul kohastel juhtudel välja ka grupi, kuhu üksus kuulub, koos viitega otsese järelevalve õiguslikule alusele. Suuruse kriteeriumi alusel oluliseks liigitamise puhul sisaldab asjaomane nimekiri järelevalve alla kuuluva üksuse või grupi varade koguväärtust. Samuti avaldab EKP selliste järelevalve alla kuuluvate üksuste nimekirja, mis vastavad vähemalt ühele SSM määruse artikli 6 lõikes 4 sätestatud kriteeriumile ning mille võiks seetõttu liigitada oluliseks, kuid mida EKP sellegipoolest käsitleb IV osa jaotise 9 kohaselt vähem olulisena ja mille järele EKP seega otseselt ei valva.
2. EKP avaldab nimekirja, mis sisaldab iga järelevalve alla kuuluva üksuse nime, mille järele riiklik pädev asutus valvab, ning asjaomase riikliku pädeva asutuse nime.
3. Lõigetes 1 ja 2 osutatud nimekirjad avaldatakse elektrooniliselt ning on kättesaadavad EKP veebilehel.
4. Lõigetes 1 ja 2 osutatud nimekirju ajakohastatakse regulaarselt.
JAOTIS 3
OLULISUSE MÄÄRAMINE SUURUSE ALUSEL
Artikkel 50
Olulisuse määramine suuruse alusel
1. Järelevalve alla kuuluva üksuse või järelevalve alla kuuluva grupi olulisus suuruse kriteeriumi alusel määratakse kindlaks tema varade koguväärtuse põhjal.
2. Järelevalve alla kuuluv üksus või järelevalve alla kuuluv grupp liigitatakse oluliseks, kui tema varade koguväärtus ületab 30 miljardit eurot (edaspidi „minimaalse suuruse lävi”).
Artikkel 51
Järelevalve alla kuuluva üksuse olulisuse kindlaksmääramine suuruse alusel
1. Kui järelevalve alla kuuluv üksus moodustab järelevalve alla kuuluva grupi osa, määratakse tema varade koguväärtus kindlaks järelevalve alla kuuluva grupi usaldatavusjärelevalve raames koostatud konsolideeritud aastalõpuaruande põhjal kooskõlas kohaldatava õigusega.
2. Kui varade koguväärtust ei ole võimalik lõikes 1 osutatud andmete põhjal kindlaks määrata, määratakse varade koguväärtus kindlaks kooskõlas liidus vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 1606/2002 (12) kohaldatavate rahvusvaheliste finantsaruandlusstandarditega (IFRS) koostatud kõige värskemate auditeeritud raamatupidamise aastaaruannete põhjal või, kui sellised aruanded puuduvad, kooskõlas riigisiseste raamatupidamisseadustega koostatud konsolideeritud aastaaruannete põhjal.
3. Kui järelevalve alla kuuluv üksus ei moodusta järelevalve alla kuuluva grupi osa, määratakse varade koguväärtus kindlaks järelevalve alla kuuluva grupi usaldatavusjärelevalve raames koostatud individuaalse aastalõpuaruande põhjal kooskõlas kohaldatava õigusega.
4. Kui varade koguväärtust ei ole võimalik lõikes 3 osutatud andmete põhjal kindlaks määrata, määratakse varade koguväärtus kindlaks kooskõlas määruse (EÜ) nr 1606/2002 kohaselt liidus kohaldatavate rahvusvaheliste finantsaruandluse standarditega (IFRS) koostatud kõige värskema auditeeritud raamatupidamise aastaaruande põhjal või, kui sellised aruanded puuduvad, riigisiseste raamatupidamisseaduste kohaselt koostatud aastaaruannete põhjal.
5. Kui järelevalve alla kuuluv üksus on mitteosalevas liikmesriigis asutatud krediidiasutuse filiaal, määratakse varade koguväärtus statistiliste andmete põhjal, mille aruandlus toimub Euroopa Keskpanga määruse (EÜ) nr 25/2009 (EKP/2008/32) (13) alusel.
Artikkel 52
Eri- või erandlikel asjaoludel olulisuse kindlaksmääramine suuruse alusel
1. Kui järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse puhul on toimunud erakordseid olulisi muutusi asjaoludes, mis on asjakohased olulisuse kindlaksmääramisel suuruse kriteeriumi alusel, kontrollib asjaomane riiklik pädev asutus jätkuvat vastavust minimaalse suuruse lävele.
Kui selline muutus on toimunud seoses järelevalve alla kuuluva olulise üksusega, kontrollib EKP jätkuvat vastavust minimaalse suuruse lävele.
Erakordsed olulised muutused asjaoludes, mis on asjakohased olulisuse kindlaksmääramisel suuruse kriteeriumi alusel, hõlmavad vähemalt ühte järgmisest: a) ühe või enama krediidiasutuse ühinemine, b) olulise ärivaldkonna müük või võõrandamine, c) krediidiasutuse aktsiate võõrandamine sellisel viisil, et krediidiasutus ei kuulu enam järelevalve alla kuuluvasse gruppi, mille osaks ta oli enne müüki, d) lõplik otsus järelevalve alla kuuluva üksuse (või grupi) nõuetekohase lõpetamise kohta, e) võrdväärsed faktilised olukorrad.
2. Järelevalve alla kuuluv vähem oluline üksus ja järelevalve alla kuuluva vähem olulise grupi puhul järelevalve alla kuuluv vähem oluline üksus osalevate liikmesriikide kõrgeimal konsolideerimistasemel teavitab asjaomast riiklikku pädevat asutust lõikes 1 osutatud muutustest.
Järelevalve alla kuuluv oluline üksus ja järelevalve alla kuuluva olulise grupi puhul järelevalve alla kuuluv üksus osalevate liikmesriikide kõrgeimal konsolideerimistasemel teavitab EKPd lõikes 1 osutatud muutustest.
3. Erandina artikli 47 lõigetes 1-3 sätestatud kolme aasta reeglist ja erakordsete, sealhulgas lõikes 1 osutatud asjaolude korral otsustab EKP riiklike pädevate asutustega konsulteerides, kas asjaomased järelevalve alla kuuluvad üksused on olulised või vähem olulised ning määrab kuupäeva, mil EKP või riiklikud pädevad asutused järelevalvet alustavad.
Artikkel 53
Konsolideeritud ettevõtjate grupid
1. Suuruse kriteeriumi alusel olulisuse kindlaksmääramise kontekstis hõlmab järelevalve alla kuuluv konsolideeritud ettevõtjate grupp ettevõtjaid, mis tuleb liidu õiguse kohaselt usaldatavusjärelevalve eesmärgil konsolideerida.
2. Suuruse kriteeriumi alusel olulisuse kindlaksmääramise kontekstis hõlmab järelevalve alla kuuluv konsolideeritud ettevõtjate grupp tütarettevõtjaid ja filiaale mitteosalevates liikmesriikides ja kolmandates riikides.
Artikkel 54
Konsolideerimismeetod
Konsolideerimismeetod on liidu õiguse kohaselt usaldatavusjärelevalve eesmärgil kohaldatav konsolideerimismeetod.
Artikkel 55
Varade koguväärtuse arvutamise meetod
Krediidiasutuse olulisuse kindlaksmääramisel suuruse kriteeriumi alusel tuletatakse „varade koguväärtus” kooskõlas liidu õigusega usaldatavusjärelevalve jaoks koostatud bilansirealt „varad kokku”.
JAOTIS 4
OLULISUSE KINDLAKSMÄÄRAMINE LIIDU VÕI OSALEVA LIIKMESRIIGI MAJANDUSES
Artikkel 56
Riigisisese majandusliku olulisuse lävi
Osalevas liikmesriigis asutatud järelevalve alla kuuluv üksus või osalevas liikmesriigis asutatud järelevalve alla kuuluv grupp liigitatakse asjaomase liikmesriigi majanduses oluliseks, kui
(riigisisese majandusliku olulisuse lävi)
ja
A ≥ 5 miljardit eurot,
kus
A
on kooskõlas artiklitega 51-55 kindlaks määratud varade koguväärtus kõnealusel kalendriaastal ja
B
on sisemajanduse koguprodukt turuhindades, mis on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 549/2013 (14) (ESA 2010) lisa A punktis 8.89 ning mille Eurostat avaldab iga kalendriaasta kohta.
Artikkel 57
Olulisuse kindlaksmääramise kriteeriumid liidu või osaleva liikmesriigi majanduses
1. Hinnates, kas järelevalve alla kuuluv üksus või grupp on liidu või osaleva liikmesriigi majanduses oluline muudel põhjustel kui artiklis 56 sätestatud, võtab EKP eelkõige arvesse järgmisi kriteeriume:
a)
järelevalve alla kuuluva üksuse või grupi olulisus liidu või osaleva liikmesriigi konkreetsetes majandussektorites;
b)
järelevalve alla kuuluva üksuse või grupi seotus liidu või osaleva liikmesriigi majandusega;
c)
järelevalve alla kuuluva üksuse või grupi asendatavus nii turuosalisena kui klienditeenuste osutajana;
d)
järelevalve alla kuuluva üksuse või grupi äritegevuse, struktuuri või käitamise keerukus.
2. Kohaldatakse artikli 52 lõiget 3.
Artikkel 58
Riikliku pädeva asutuse taotlusel olulisuse kindlaksmääramine osaleva liikmesriigi majanduses
1. Riiklik pädev asutus võib teatada EKP-le, et peab järelevalve alla kuuluvat üksust oma riigi majanduses oluliseks.
2. EKP hindab riikliku pädeva asutuse teadet artikli 57 lõikes 1 sätestatud kriteeriumide põhjal.
3. Kohaldatakse artiklit 57.
JAOTIS 5
OLULISUSE KINDLAKSMÄÄRAMINE PIIRIÜLESE TEGEVUSE SEISUKOHAST
Artikkel 59
Olulisuse kindlaksmääramise kriteeriumid järelevalve alla kuuluva grupi piiriülese tegevuse seisukohast
1. EKP võib lugeda järelevalve alla kuuluva grupi oluliseks tema piiriülese tegevuse seisukohast ainult juhul, kui järelevalve alla kuuluva grupi emaettevõtja on asutanud tütarettevõtjaid, mis on krediidiasutused, rohkem kui ühes osalevas liikmesriigis.
2. EKP võib lugeda järelevalve alla kuuluva grupi oluliseks tema piiriülese tegevuse seisukohast ainult juhul, kui varade koguväärtus ületab 5 miljardit eurot ja:
a)
piiriüleste varade suhe varade koguväärtusesse on suurem kui 20 % või
b)
piiriüleste kohustuste suhe kohustuste koguväärtusesse on suurem kui 20 %.
3. Kohaldatakse artikli 52 lõiget 3.
Artikkel 60
Piiriülesed varad ja kohustused
1. Järelevalve alla kuuluva grupi kontekstis on „piiriülesed varad” osa koguvaradest, mille puhul vastaspool on krediidiasutus või muu juriidiline või füüsiline isik, kes asub muus osalevas liikmesriigis kui liikmesriik, kus asub asjaomase järelevalve alla kuuluva grupi emaettevõtja peakontor.
2. Järelevalve alla kuuluva grupi kontekstis on „piiriülesed kohustused” osa kogukohustustest, mille puhul vastaspool on krediidiasutus või muu juriidiline või füüsiline isik, kes asub muus osalevas liikmesriigis kui liikmesriik, kus asub asjaomase järelevalve alla kuuluva grupi emaettevõtja peakontor.
JAOTIS 6
OLULISUSE KINDLAKSMÄÄRAMINE EUROOPA STABIILSUSMEHHANISMIST OTSESE AVALIKU SEKTORI FINANTSABI TAOTLEMISE VÕI SAAMISE ALUSEL
Artikkel 61
Euroopa stabiilsusmehhanismist otsese avaliku sektori finantsabi taotlemine või saamine
1. Otsest avaliku sektori finantsabi järelevalve alla kuuluvale üksusele taotletakse, kui ESMi liige on esitanud taotluse asjaomasele üksusele finantsabi andmiseks ESMist kooskõlas ESMi juhatajate nõukogu poolt Euroopa Liidu stabiilsusmehhanismi asutamislepingu artikli 19 kohaselt vastu võetud otsusega krediidiasutuse otsese rekapitaliseerimise kohta ning selle otsuse alusel vastu võetud õigusaktidega.
2. Krediidiasutus saab otsest avaliku sektori finantsabi, kui krediidiasutus saab finantsabi vastavalt lõikes 1 osutatud otsusele ja õigusaktidele.
Artikkel 62
Riiklike pädevate asutuste kohustus teavitada EKPd avaliku sektori finantsabi taotlemisest või saamisest järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse poolt
1. Ilma et see piiraks artiklis 96 sätestatud kohustust teavitada EKPd järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse finantsseisundi halvenemisest, teavitab riiklik pädev asutus EKPd niipea, kui saab teadlikuks võimalikust vajadusest anda järelevalve alla kuuluvale vähem olulisele üksusele avaliku sektori finantsabi riigisisesel tasandil kaudselt ESMist ja/või ESMist.
2. Riiklik pädev asutus esitab oma hinnangu järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse finantsseisundi kohta EKP-le kaalumiseks enne hinnangu esitamist ESMile, välja arvatud nõuetekohaselt põhjendatud kiireloomulistel juhtudel.
Artikkel 63
Otsese järelevalve algus ja lõpp
1. Järelevalve alla kuuluv üksus, mille jaoks taotletakse finantsabi ESMist või mis on saanud otsest avaliku sektori finantsabi ESMist, liigitatakse järelevalve alla kuuluvaks oluliseks üksuseks alates kuupäevast, mil otsest avaliku sektori finantsabi tema nimel taotleti.
2. Kuupäev, mil EKP alustab otsest järelevalvet, täpsustatakse EKP otsuses kooskõlas jaotisega 2.
3. Kohaldatakse artikli 52 lõiget 3.
Artikkel 64
Kohaldamisala
Kui otsest avaliku sektori finantsabi taotletakse seoses järelevalve alla kuuluva üksusega, mis moodustab järelevalve alla kuuluva grupi osa, liigitatakse oluliseks kõik järelevalve alla kuuluvad üksused, mis moodustavad selle järelevalve alla kuuluva grupi osa.
JAOTIS 7
OLULISUSE KINDLAKSMÄÄRAMINE SEOSES ASJAOLUGA, ET JÄRELEVALVE ALLA KUULUV ÜKSUS ON ÜKS KOLMEST KÕIGE OLULISEMAST KREDIIDIASUTUSEST OSALEVAS LIIKMESRIIGIS
Artikkel 65
Osalevas liikmesriigis kolme kõige olulisema krediidiasutuse kindlaksmääramise kriteeriumid
1. Krediidiasutus või järelevalve alla kuuluv grupp liigitatakse oluliseks, kui ta on osalevas liikmesriigis üks kolmest kõige olulisemast krediidiasutusest või järelevalve alla kuuluvast grupist.
2. Osalevas liikmesriigis kolme kõige olulisema krediidiasutuse või järelevalve alla kuuluva üksuse kindlakstegemisel võtavad EKP ja asjaomane riiklik pädev asutus arvesse vastavalt kas järelevalve alla kuuluva üksuse või grupi suurust, mis on määratud kindlaks vastavalt artiklitele 50-55.
Artikkel 66
Läbivaatamise kord
1. EKP otsustab iga osaleva liikmesriigi puhul iga kalendriaasta 1. oktoobriks, kas kolm krediidiasutust või järelevalve alla kuuluvat gruppi, mille emaettevõtja on asutatud asjaomases liikmesriigis, peaksid olema liigitatud järelevalve alla kuuluvateks olulisteks üksusteks.
2. EKP nõudmisel teavitavad riiklikud pädevad asutused EKPd vastava kalendriaasta 1. oktoobriks osalevas liikmesriigis asutatud kolmest kõige olulisemast krediidiasutusest või järelevalve alla kuuluvast grupist. Riiklikud pädevad asutused määravad kolm kõige olulisemat krediidiasutust või järelevalve alla kuuluvat gruppi kindlaks artiklites 50-55 sätestatud kriteeriumide alusel.
3. Riiklik pädev asutus esitab EKP-le aruande kõigi kolme asjaomases osalevas liikmesriigis kõige olulisema krediidiasutuse või järelevalve alla kuuluva grupi järelevalve ja riskiprofiili kohta, välja arvatud juhul, kui krediidiasutus või järelevalve alla kuuluv grupp on juba liigitatud oluliseks.
Lõikes 2 osutatud teabe kättesaamisel viib EKP läbi omapoolse hindamise. Selleks võib EKP nõuda, et asjaomane riiklik pädev asutus esitaks mis tahes asjakohast teavet.
4. Kui 1. oktoobril üht või enamat kolmest osaleva liikmesriigi kõige olulisemast krediidiasutusest või järelevalve alla kuuluvast grupist oluliseks ei liigitata, võtab EKP kooskõlas jaotisega 2 vastu otsuse kolme kõige olulisema krediidiasutuse või järelevalve alla kuuluva grupi kohta, mida ei liigitata oluliseks.
5. Kohaldatakse artikli 52 lõiget 3.
JAOTIS 8
EKP OTSUS TEOSTADA JÄRELEVALVE ALLA KUULUVATE VÄHEM OLULISTE ÜKSUSTE OTSEST JÄRELEVALVET VASTAVALT SSM MÄÄRUSE ARTIKLI 6 LÕIKE 5 PUNKTILE B
Artikkel 67
SSM määruse artikli 6 lõike 5 punkti b kohase EKP otsuse kriteeriumid
1. EKP võib kooskõlas SSM määruse artikli 6 lõike 5 punktiga b mis tahes ajal teha otsuse järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse või grupi otsese järelevalve kohta, kui see on vajalik kõrgete järelevalvestandardite järjepideva kohaldamise tagamiseks.
2. Enne lõikes 1 osutatud EKP otsuse tegemist võtab EKP muu hulgas arvesse järgmisi tegureid:
a)
kas järelevalve alla kuuluv vähem oluline üksus või grupp on lähedal SSM määruse artikli 6 lõikes 4 sätestatud kriteeriumide täitmisele;
b)
järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse või grupi seotus teiste krediidiasutustega;
c)
kas asjaomane järelevalve alla kuuluv vähem oluline üksus on mitteosalevas liikmesriigis või kolmandas riigis peakontorit omava järelevalve alla kuuluva üksuse tütarettevõtja või on asutanud osalevates liikmesriikides ühe või enam tütarettevõtjat, mis on samuti krediidiasutused, või ühe või enam filiaali, millest üks või enam on olulised;
d)
asjaolu, et riiklik pädev asutus ei ole järginud EKP juhiseid;
e)
asjaolu, et riiklik pädev asutus ei ole järginud SSM määruse artikli 4 lõike 3 esimeses lõigus osutatud õigusakte;
f)
asjaolu, kas järelevalve alla kuuluv vähem oluline üksus on taotlenud või saanud kaudselt finantsabi EFSFist või ESMist.
Artikkel 68
Riikliku pädeva asutuse taotlusel SSM määruse artikli 6 lõike 5 punkti b kohase EKP otsuse ettevalmistamise kord
1. EKP hindab riikliku pädeva asutuse taotlusel, kas järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse või grupi otsene järelevalve on kooskõlas SSM määrusega vajalik, et tagada kõrgete järelevalvestandardite järjepidev kohaldamine.
2. Riikliku pädeva asutuse taotluses a) nimetatakse järelevalve alla kuuluv vähem oluline üksus või grupp, mille suhtes EKP peaks riikliku pädeva asutuse hinnangul alustama otsest järelevalvet ja b) märgitakse ära, miks järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse või grupi EKP-poolne otsene järelevalve on vajalik kõrgete järelevalvestandardite järjepideva kohaldamise tagamiseks.
3. Koos riikliku pädeva asutuse taotlusega esitatakse aruanne asjaomase järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse või grupi järelevalve ja riskiprofiili kohta.
4. Kui EKP ei nõustu riikliku pädeva asutuse taotlusega, konsulteerib ta asjaomase riikliku pädeva asutusega enne lõplikku otsuse langetamist selle kohta, kas järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse või grupi EKP-poolne järelevalve on vajalik kõrgete järelevalvestandardite järjepideva kohaldamise tagamiseks.
5. Kui EKP otsustab, et järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse või grupi EKP-poolne järelevalve on vajalik kõrgete järelevalvestandardite järjepideva kohaldamise tagamiseks, võtab ta kooskõlas jaotisega 2 vastu EKP otsuse.
Artikkel 69
EKP algatusel SSM määruse artikli 6 lõike 5 punkti b kohase EKP otsuse ettevalmistamise kord
1. EKP võib nõuda, et riiklik pädev asutus esitaks aruande järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse või grupi järelevalve ja riskiprofiili kohta. EKP täpsustab tähtaja, mille jooksul aruanne tuleks EKP-le esitada.
2. EKP konsulteerib riikliku pädeva asutusega enne lõpliku hinnangu andmist selle kohta, kas järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse või grupi EKP-poolne järelevalve on vajalik kõrgete järelevalvestandardite järjepideva kohaldamise tagamiseks.
3. Kui EKP otsustab, et järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse või grupi EKP-poolne järelevalve on vajalik kõrgete järelevalvestandardite järjepideva kohaldamise tagamiseks, võtab ta kooskõlas jaotisega 2 vastu EKP otsuse.
JAOTIS 9
KONKREETSED ASJAOLUD, MIS VÕIVAD ÕIGUSTADA JÄRELEVALVE ALLA KUULUVA ÜKSUSE LIIGITAMIST VÄHEM OLULISEKS, HOOLIMATA OLULISEKS LIIGITAMISE KRITEERIUMIDE TÄITMISEST
Artikkel 70
Konkreetsed asjaolud, mille tõttu järelevalve all kuuluv oluline üksus liigitatakse vähem oluliseks
1. SSM määruse artikli 6 lõike 4 teises ja viiendas lõigus osutatud konkreetsed asjaolud (edaspidi „konkreetsed asjaolud”) esinevad konkreetsete faktide korral, mille kohaselt on oluliseks liigitamine SSM määruse eesmärke ja põhimõtteid ning eelkõige kõrgete järelevalvestandardite järjepideva kohaldamise tagamise vajadust arvestades asjakohatu.
2. Mõistet „konkreetsed asjaolud” tõlgendatakse kitsendavalt.
Artikkel 71
Konkreetsete asjaolude esinemise hindamine
1. Konkreetsete asjaolude esinemist, mis õigustaksid muidu olulise üksuse liigitamist vähem oluliseks järelevalve alla kuuluvaks üksuseks, hinnatakse juhtumipõhiselt ning iga järelevalve alla kuuluva üksuse või grupi puhul eraldi, mitte järelevalve alla kuuluvate üksuste liikide kaupa.
2. Kohaldatakse artiklit 40.
3. Kohaldatakse artikleid 44-46 ning 48 ja 49. EKP esitab oma otsuses põhjendused, millele tuginedes järeldati, et konkreetsed asjaolud eksisteerivad.
Artikkel 72
Läbivaatamine
1. EKP vaatab asjaomaste riiklike pädevate asutuste abiga vähemalt kord aastas läbi, kas konkreetsete asjaolude tõttu vähem oluliseks liigitatud järelevalve alla kuuluva üksuse või grupi suhtes eksisteerivad endiselt konkreetsed asjaolud.
2. Asjaomane järelevalve alla kuuluv üksus esitab kogu teabe ja kõik dokumendid, mida EKP nõuab lõikes 1 osutatud läbivaatamiseks.
3. Kui EKP leiab, et konkreetseid asjaolusid enam ei eksisteeri, võtab ta vastu asjaomasele järelevalve alla kuuluvale üksusele adresseeritud EKP otsuse selle kohta, et üksus on liigitatud oluliseks ja konkreetseid asjaolusid enam ei esine.
4. Kohaldatakse IV osa jaotist 2.
V OSA
ÜHISED MENETLUSED
JAOTIS 1
KOOSTÖÖ SEOSES KREDIIDIASUTUSTE TEGEVUSLOA TAOTLEMISEGA
Artikkel 73
EKP teavitamine krediidiasutuse tegevusloa taotlusest
1. Riiklik pädev asutus, mis saab osalevas liikmesriigis asutatud krediidiasutuse tegevusloa taotluse, teavitab EKPd selle taotluse saamisest 15 tööpäeva jooksul.
2. Samuti teatab riiklik pädev asutus EKP-le tähtaja, mille jooksul tuleb asjaomase riigi õiguse kohaselt teha taotluse kohta otsus ja teavitada sellest taotlejat.
3. Kui taotlus ei ole täielik, palub riiklik pädev asutus taotlejat kas omal algatusel või EKP nõudmisel esitada täiendavat teavet. Riiklik pädev asutus edastab esitatud täiendava teabe EKP-le 15 tööpäeva jooksul alates teabe laekumisest riiklikule pädevale asutusele.
Artikkel 74
Taotluse hindamine riiklike pädevate asutuste poolt
Riiklik pädev asutus, millele taotlus esitatakse, hindab taotleja vastavust kõigile asjaomase riikliku pädeva asutuse liikmesriigi õiguses tegevusloa andmise tingimustele.
Artikkel 75
Riikliku pädeva asutuse otsus taotluse tagasilükkamise kohta
Riiklik pädev asutus lükkab tagasi taotlused, mis ei vasta asjaomase riigi õiguses tegevusloa andmise tingimustele ning saadab otsuse koopia EKP-le.
Artikkel 76
Riikliku pädeva asutuse otsuse eelnõu krediidiasutuse tegevusloa andmise kohta
1. Kui riiklik pädev asutus leiab, et taotlus vastab asjaomase riigi õiguses tegevusloa andmise tingimustele, koostab ta otsuse eelnõu, milles tehakse EKP-le ettepanek taotlejale tegevusloa andmiseks (edaspidi „tegevusloa otsuse eelnõu”).
2. Riiklik pädev asutus tagab, et EKPd ja taotlejat teavitatakse tegevusloa otsuse eelnõust vähemalt 20 tööpäeva enne asjaomase riigi õigusega kehtestatud maksimaalse hindamisperioodi lõppu.
3. Riiklik pädev asutus võib teha ettepaneku lisada tegevusloa otsuse eelnõule soovitusi, tingimusi ja/või piiranguid kooskõlas riigisisese või liidu õigusega. Sellisel juhul vastutab riiklik pädev asutus nendele tingimuste ja/või piirangutele vastavuse hindamise eest.
Artikkel 77
Taotluste hindamine ja taotlejate ärakuulamine EKP poolt
1. EKP hindab taotlust asjakohases liidu õiguses kehtestatud tegevusloa andmise tingimuste alusel. Kui EKP leiab, et nimetatud tingimused ei ole täidetud, annab ta taotlejale võimaluse esitada kirjalikke märkuseid hindamisega seotud faktiliste asjaolude ja vastuväidete kohta kooskõlas artikliga 31.
2. Koosoleku korraldamise vajaduse korral ning muudel nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib EKP pikendada taotluse kohta otsuse vastu võtmise maksimaalset perioodi kooskõlas SSM määruse artikli 14 lõikega 3. Taotlejat teavitatakse pikendamisest kooskõlas käesoleva määruse artikliga 35.
Artikkel 78
EKP otsus taotluse kohta
1. EKP võtab riikliku pädeva asutuse esitatud tegevusloa otsuse eelnõu kohta otsuse vastu 10 tööpäeva jooksul, kui kooskõlas artikli 77 lõikega 2 ei ole tehtud otsust tähtaja pikendamiseks. EKP võib tegevusloa otsuse eelnõud toetada ja anda seeläbi nõusoleku tegevusloa andmiseks või esitada tegevusloa otsuse eelnõu suhtes vastuväiteid.
2. EKP tugineb oma otsuses taotluse hindamisele, tegevusloa otsuse eelnõule ja taotleja poolt kooskõlas artikliga 77 esitatud märkustele.
3. Kui EKP ei võta otsust vastu lõikes 1 osutatud tähtaja jooksul, loetakse riikliku pädeva asutuse koostatud tegevusloa otsuse eelnõu vastu võetuks.
4. EKP võtab vastu otsuse tegevusloa andmiseks, kui taotleja vastab kõigile tegevusloa andmiseks sätestatud tingimustele vastavalt asjakohasele liidu õigusele ja liikmesriigi õigusele, kus taotleja on asutatud.
5. Otsus tegevusloa andmiseks hõlmab tegevust krediidiasutusena vastavalt asjaomase riigi õiguse sätetele, ilma et see piiraks riigisisesest õigusest tulenevaid mis tahes täiendavaid nõudeid muule tegevusele kui avalikkuselt hoiuste või muude tagasimakstavate vahendite kaasamine ja oma vahenditest laenu andmine.
Artikkel 79
Tegevusloa aegumise kord
Tegevusluba aegub direktiivi 2013/36/EL artikli 18 punktis a osutatud juhtudel, kui see on sätestatud asjaomase riigi õiguses. Riiklikud pädevad asutused teavitavad EKPd tegevusloa aegumisest. EKP teeb tegevusloa aegumise kooskõlas asjaomase riigi õigusega avalikuks pärast asjaomase riikliku pädeva asutuse ja asjaomase järelevalve alla kuuluva üksuse teavitamist.
JAOTIS 2
KOOSTÖÖ TEGEVUSLOA KEHTETUKS TUNNISTAMISE KORRAL
Artikkel 80
Riikliku pädeva asutuse ettepanek tunnistada tegevusluba kehtetuks
1. Kui asjaomane riiklik pädev asutus leiab, et krediidiasutuse tegevusluba tuleks asjakohase liidu õiguse või riigisisese õiguse kohaselt täielikult või osaliselt kehtetuks tunnistada, sealhulgas krediidiasutuse enda taotlusel, esitab ta EKP-le otsuse eelnõu, milles tehakse ettepanek tunnistada tegevusluba kehtetuks (edaspidi „kehtetuks tunnistamise otsuse eelnõu”) koos asjaomaste tõendavate dokumentidega.
2. Riiklik pädev asutus kooskõlastab kõik kehtetuks tunnistamise otsuste eelnõud riikliku pädeva asutusega, kes on pädev krediidiasutuste kriisilahenduses (edaspidi „riiklik kriisilahendusasutus”), kui need on riikliku pädeva asutuse jaoks asjakohased.
Artikkel 81
Kehtetuks tunnistamise otsuse eelnõu hindamine EKP poolt
1. EKP viib kehtetuks tunnistamise otsuse eelnõu hindamise läbi viivitamata. Eelkõige võtab EKP arvesse riikliku pädeva asutuse esitatud põhjendust otsuse kiireloomulisuse kohta.
2. Kohaldatakse artiklis 31 sätestatud õigust olla ära kuulatud.
Artikkel 82
Hindamise läbiviimine EKP algatusel ning konsulteerimine riiklike pädevate asutustega
1. Kui EKP saab teadlikuks asjaoludest, millele tuginedes võidakse tegevusluba kehtetuks tunnistada, hindab ta omal algatusel, kas tegevusluba tuleks asjakohase liidu õiguse kohaselt kehtetuks tunnistada.
2. EKP võib asjaomaste riiklike pädevate asutustega mis tahes ajal konsulteerida. Kui EKP kavatseb tegevusloa kehtetuks tunnistada, konsulteerib ta riikliku pädeva asutusega liikmesriigis, kus krediidiasutus on asutatud, vähemalt 25 tööpäeva enne kavandatava otsuse tegemise kuupäeva. Kui see on kiireloomulistel juhtudel nõuetekohaselt põhjendatud, võib konsulteerimistähtaega lühendada viie tööpäevani.
3. Kui EKP kavatseb tegevusloa kehtetuks tunnistada, teavitab ta asjaomaseid riiklikke pädevaid asutusi krediidiasutuse esitatud märkustest. Kohaldatakse artiklis 31 sätestatud krediidiasutuse õigust olla ära kuulatud.
4. EKP kooskõlastab tegevusloa kehtetuks tunnistamise ettepaneku riikliku kriisilahendusasutusega kooskõlas SSM määruse artikli 14 lõikega 5. EKP teavitab riiklikku pädevat asutust viivitamata riikliku kriisilahendusasutusega kontakti võtmisest.
Artikkel 83
EKP otsus tegevusloa kehtetuks tunnistamise kohta
1. EKP võtab otsuse tegevusloa kehtetuks tunnistamise kohta vastu viivitamata. EKP võib seejuures kehtetuks tunnistamise otsuse eelnõu heaks kiita või tagasi lükata.
2. Otsuse tegemisel võtab EKP arvesse järgmist: a) oma hinnangut kehtetuks tunnistamist õigustavate asjaolude kohta; b) asjakohastel juhtudel riikliku pädeva asutuse kehtetuks tunnistamise otsuse eelnõu; c) konsulteerimist riikliku pädeva asutusega ning, kui riiklik pädev asutus ei ole riiklik kriisilahendusasutus, riikliku kriisilahendusasutusega (koos riikliku pädeva asutusega edaspidi „riiklikud asutused”); d) krediidiasutuse esitatud märkusi kooskõlas artikli 81 lõikega 2 ja artikli 82 lõikega 3.
3. Samuti võtab EKP vastu otsuse artiklis 84 kirjeldatud juhtudel, kui riiklik kriisilahendusasutus ei esita tegevusloa kehtetuks tunnistamisele vastuväiteid või kui EKP teeb kindlaks, et riiklikud asutused ei ole rakendanud nõuetekohaseid meetmeid, mis on vajalikud finantsstabiilsuse säilitamiseks.
Artikkel 84
Võimalike kriisilahendusmeetmete võtmise kord riiklikes asutustes
1. Kui riiklik kriisilahendusasutus esitab vastuväite EKP kavatsusele tunnistada tegevusluba kehtetuks, lepivad EKP ja riiklik kriisilahendusasutus kokku ajavahemiku, mille jooksul EKP peatab tegevusloa kehtetuks tunnistamise menetluse. Kokkuleppe sõlmimiseks teavitab EKP riiklikku pädevat asutust viivitamata pärast riikliku kriisilahendusasutusega kontakteerumist.
2. Kokkulepitud ajavahemiku lõppedes hindab EKP, kas jätkata tegevusloa kehtetuks tunnistamise menetlust või pikendada kokkulepitud ajavahemikku kooskõlas SSM määruse artikli 14 lõikega 6, võttes arvesse tehtud edusamme. EKP konsulteerib nii asjaomase riikliku pädeva asutusega kui ka riikliku kriisilahendusasutusega, kui see ei ole riiklik pädev asutus. Riiklik pädev asutus teatab EKP-le asutuste võetud meetmed ja annab hinnangu kehtetuks tunnistamise tagajärgede kohta.
3. Kui riiklik kriisilahendusasutus ei esita tegevusloa kehtetuks tunnistamisele vastuväiteid või kui EKP teeb kindlaks, et riiklikud asutused ei ole rakendanud nõuetekohaseid meetmeid finantsstabiilsuse säilitamiseks, kohaldatakse artiklit 83.
JAOTIS 3
KOOSTÖÖ SEOSES OLULISTE OSALUSTE OMANDAMISEGA
Artikkel 85
Riiklike pädevate asutuste teavitamine olulise osaluse omandamisest
1. Riiklik pädev asutus, kes saab teate osalevas liikmesriigis asutatud krediidiasutuses olulise osaluse omandamise kavatsusest, teavitab EKPd nimetatud teatest hiljemalt viie tööpäeva jooksul alates teate kättesaamise kinnitamisest kooskõlas direktiivi 2013/36/EL artikli 22 lõikega 2.
2. Riiklik pädev asutus teavitab EKPd vajadusest hindamisperiood täiendava teabe nõude tõttu peatada. Riiklik pädev asutus edastab teabe EKP-le viie tööpäeva jooksul pärast nõude esitamist asjaomasele riiklikule pädevale asutusele.
3. Samuti teatab riiklik pädev asutus EKP-le asjaomase riigi õiguses sätestatud olulise osaluse omandamisega nõustumise või mittenõustumise otsuse taotlejale teatamise tähtaja.
Artikkel 86
Võimaliku omandamise hindamine
1. Riiklik pädev asutus, keda on teavitatud krediidiasutuses olulise osaluse omandamise kavatsusest, hindab võimaliku omandamise vastavust kõigile asjakohases liidu ja riigisiseses õiguses sätestatud tingimustele. Pärast hinnangu andmist koostab riiklik pädev asutus EKP-le omandamisega nõustumise või mittenõustumise otsuse eelnõu.
2. Riiklik pädev asutus esitab omandamisega nõustumise või mittenõustumise otsuse eelnõu EKP-le vähemalt 15 tööpäeva enne asjakohases liidus õiguses määratletud hindamisperioodi lõppu.
Artikkel 87
EKP otsus omandamise kohta
EKP omandamisega nõustumise või mittenõustumise otsuse aluseks on EKP hinnang kavandatava omandamise kohta ja riikliku pädeva asutuse otsuse eelnõu. Kohaldatakse artiklis 31 sätestatud õigust olla ära kuulatud.
JAOTIS 4
ÜHISTES MENETLUSTES VASTUVÕETAVATEST OTSUSTEST TEAVITAMINE
Artikkel 88
Otsustest teavitamise kord
1. EKP teavitab pooli, kooskõlas artikliga 35, viivitamata järgmistest otsustest:
a)
EKP otsus krediidiasutuse tegevusloa kehtetuks tunnistamise kohta;
b)
EKP otsus krediidiasutuses olulise osaluse omandamise kohta.
2. EKP teavitab asjaomast riiklikku pädevat asutust viivitamata kõigist järgmistest otsustest:
a)
EKP otsus krediidiasutuse tegevusloa taotluse kohta;
b)
EKP otsus krediidiasutuse tegevusloa kehtetuks tunnistamise kohta;
c)
EKP otsus krediidiasutuses olulise osaluse omandamise kohta.
3. Riiklik pädev asutus teavitab tegevusloa taotlejat järgmistest otsustest:
a)
tegevusloa otsuse eelnõu;
b)
riikliku pädeva asutuse otsus tegevusloa taotluse tagasilükkamise kohta, kui taotleja ei vasta asjaomase riigi õiguses sätestatud tegevusloa andmise tingimustele;
c)
EKP otsus punktis a osutatud tegevusloa otsuse eelnõu suhtes vastuväidete esitamise kohta;
d)
EKP otsus tegevusloa andmise kohta.
4. Riiklik pädev asutus teavitab asjaomast riiklikku kriisilahendusasutust EKP otsusest krediidiasutuse tegevusloa kehtetuks tunnistamise kohta.
5. EKP teavitab Euroopa Pangandusjärelevalvet kõigist EKP otsustest krediidiasutuse tegevusloa taotluse rahuldamise või tagasilükkamise ning tegevusloa aegumise kohta. Asjaomases teates toob EKP välja tegevusloa taotluse rahuldamise või tagasilükkamise otsuse vastuvõtmise või tegevusloa aegumise põhjused.
VI OSA
JÄRELEVALVE ALLA KUULUVATE OLULISTE ÜKSUSTE JÄRELEVALVE KORD
JAOTIS 1
JÄRELEVALVE ALLA KUULUVATE OLULISTE ÜKSUSTE JÄRELEVALVE JA RIIKLIKE PÄDEVATE ASUTUSTE ABI
Artikkel 89
Järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste järelevalve
EKP teostab järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste otsest järelevalvet vastavalt II osas sätestatud menetlustele, eelkõige seoses ühiste järelevalverühmade ülesannete ja koosseisuga.
Artikkel 90
Riiklike pädevate asutuste roll EKP abistamisel
1. Riiklik pädev asutus abistab EKPd tema ülesannete täitmisel vastavalt SSM määruses ja käesolevas määruses sätestatud tingimustele, eelkõige järgmises tegevuses:
a)
osalevas liikmesriigis asutatud järelevalve alla kuuluvate oluliste üksustega seotud otsuste eelnõude esitamine EKP-le kooskõlas artikliga 91;
b)
EKP abistamine EKP-le SSM määrusega antud ülesannete täitmisega seotud mis tahes õigusaktide koostamisel ja rakendamisel, sealhulgas abistamine kontrollimisel ja järelevalve alla kuuluva olulise üksuse olukorra igapäevases hindamises;
c)
EKP abistamine tema otsuste jõustamisel, kasutades vajadusel SSM määruse artikli 9 lõike 1 kolmandas lõigus ja artikli 11 lõikes 2 osutatud volitusi.
2. EKP abistamisel järgib riiklik pädev asutus EKP juhiseid järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste kohta.
Artikkel 91
Riiklike pädevate asutuste poolt EKP-le kaalumiseks ette valmistatavad otsuste eelnõud
1. Vastavalt SSM määruse artikli 6 lõikele 3 ja artikli 6 lõike 7 punktile b võib EKP nõuda, et riiklik pädev asutus valmistaks EKP-le kaalumiseks ette SSM määruse artiklis 4 osutatud ülesannete täitmisega seotud otsuse eelnõu.
Nõudes täpsustatakse otsuse eelnõu EKP-le esitamise tähtaeg.
2. Riiklik pädev asutus võib esitada EKP-le kaalumiseks järelevalve alla kuuluva olulise üksusega seotud otsuse eelnõu ka omal algatusel ühise järelevalverühma kaudu.
Artikkel 92
Teabevahetus
EKP ja riiklikud pädevad asutused vahetavad viivitamata teavet järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste kohta, kui on tõsiseid märke, et asjaomased järelevalve alla kuuluvad olulised üksused ei suuda enam täita oma kohustusi võlausaldajate ees, eelkõige ei suuda tagada hoiustajate usaldatud varade turvalisust, või kui on tõsiseid märke, et asjaoludest tulenevalt võidakse otsustada, et asjaomane krediidiasutus ei suuda hoiuseid tagasi maksta nagu osutatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 94/19/EÜ artikli 1 lõike 3 punktis i (15). EKP ja riiklikud pädevad asutused vahetavad teavet enne vastava hinnangu andmisega seotud otsuse tegemist.
JAOTIS 2
KREDIIDIASUTUSTE JUHTIMISE EEST VASTUTAVATE ISIKUTE SUHTES KEHTIVATE ASJAKOHASTE NÕUETE JÄRGIMINE
Artikkel 93
Järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste juhtorganite liikmete sobivuse hindamine
1. Tagamaks, et asutused kehtestaksid töökindla juhtimiskorra ning ilma et see piiraks asjakohase liidu ja riigisisese õiguse ning V osa kohaldamist, teavitab järelevalve alla kuuluv oluline üksus riiklikku pädevat asutust direktiivi 2013/36/EL artikli 3 lõike 1 punkti 7 ja artikli 3 lõike 2 tähenduses juhtimis- ja järelevalvefunktsioone täitvate juhtorganite liikmete (edaspidi „juhid”) mis tahes muudatusest, sealhulgas juhtide ametiaja pikendamisest. Riiklik pädev asutus teavitab EKPd sellisest muudatusest viivitamata, teatades EKP-le tähtaja, mille jooksul asjaomase riigi õiguse kohaselt tuleb vastu võtta ja teatavaks teha otsus.
2. Järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste juhtide sobivuse hindamiseks on EKP-l asjakohase liidu ja riigisisese õigusega pädevatele asutustele antud järelevalvevolitused.
Artikkel 94
Juhtide sobivuse järjepidev hindamine
1. Järelevalve alla kuuluv oluline üksus teavitab asjaomast riiklikku pädevat asutust uutest asjaoludest, mis võivad mõjutada algset sobivushinnangut, või mis tahes muudest küsimustest, mis võivad mõjutada juhi sobivust, viivitamata pärast selliste asjaolude või küsimuste teatavaks saamist järelevalve alla kuuluvale üksusele või asjaomasele juhile. Asjaomane riiklik pädev asutus teavitab nimetatud uutest asjaoludest või küsimustest viivitamata EKPd.
2. EKP võib algatada uue hindamise lõikes 1 osutatud uute asjaolude või küsimuste alusel või kui EKP saab teadlikuks mis tahes uutest asjaoludest, mis võivad mõjutada asjaomase juhi algset hinnangut, või mis tahes muust küsimustest, mis võib mõjutada juhi sobivust. EKP määrab kooskõlas asjakohase liidu ja riigisisese õigusega asjakohased meetmed ning teavitab asjaomast riiklikku pädevat asutust nendest meetmetest viivitamata.
JAOTIS 3
JÄRELEVALVE ALLA KUULUVATE OLULISTE ÜKSUSTE KOHALDATAVAD MUUD MENETLUSED
Artikkel 95
Järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste nõuded, teated või taotlused
1. Ilma et see piiraks eelkõige V osas sätestatud erimenetluste kohaldamist ja tavapärast suhtlust asjaomase riikliku pädeva asutusega, adresseerib järelevalve alla kuuluv oluline üksus EKP-le kõik oma EKP-le antud ülesannete täitmisega seotud nõuded, teated või taotlused.
2. EKP teeb vastava nõude, teate või taotluse kättesaadavaks asjaomasele riiklikule pädevale asutusele ning võib nõuda, et riiklik pädev asutus valmistaks kooskõlas artikliga 91 ette otsuse eelnõu.
3. Oluliste muutuste korral võrreldes algse nõude, teate või taotlusega seoses antud volitusega, adresseerib järelevalve alla kuuluv oluline üksus uue nõude, teate või taotluse EKP-le lõikes 1 osutatud korras.
VII OSA
JÄRELEVALVE ALLA KUULUVATE VÄHEM OLULISTE ÜKSUSTE JÄRELEVALVE KORD
JAOTIS 1
EKP TEAVITAMINE RIIKLIKU PÄDEVA ASUTUSE OLULISTEST JÄRELEVALVEMENETLUSTEST JA OLULISTE JÄRELEVALVEOTSUSTE EELNÕUDEST
Artikkel 96
Järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse finantsseisundi halvenemine
Riiklikud pädevad asutused teavitavad EKPd järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse seisundi kiirest ja olulisest halvenemisest, eelkõige juhul, kui halvenemine võib kaasa tuua ESMist otsese või kaudse finantsabi taotlemise, ilma et see piiraks artikli 62 kohaldamist.
Artikkel 97
EKP teavitamine riikliku pädeva asutuse olulistest järelevalvemenetlustest
1. Et võimaldada EKP-l teostada süsteemi toimimise järelevalvet vastavalt SSM määruse artikli 6 lõike 5 punktile c, esitavad riiklikud pädevad asutused EKP-le teavet riikliku pädeva asutuse oluliste järelevalvemenetluste kohta seoses järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksustega. Võttes arvesse eelkõige asjaomase järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse riskiolukorda ja võimalikku mõju riigisisesele finantssüsteemile, määratleb EKP kriteeriumid, mille alusel määratakse, millist teavet milliste järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste kohta esitatakse. Riiklikud pädevad asutused esitavad asjaomase teabe enne menetluse alustamist või nõuetekohaselt põhjendatud kiireloomulistel juhtudel koos menetluse alustamisega.
2. Lõikes 1 osutatud riiklike pädevate asutuste olulised järelevalvemenetlused hõlmavad järgmist:
a)
järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste juhatuse liikmete ametist kõrvaldamist ja erihalduri määramist järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste juhtimise ülevõtmiseks ja
b)
järelevalve alla kuuluvale vähem olulisele üksusele olulist mõju avaldavaid menetlusi.
3. Lisaks teabenõuetele, mille EKP kehtestab käesoleva artikli alusel, võib EKP mis tahes ajal nõuda riiklikelt pädevatelt asutustelt teavet nende ülesannete täitmise kohta seoses järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksustega.
4. Lisaks EKP poolt käesoleva artikli alusel kehtestatud teavitamisnõuetele teavitavad riiklikud pädevad asutused EKPd omal algatusel mis tahes muust riikliku pädeva asutuse järelevalvemenetlusest,
a)
mida nad peavad oluliseks või
b)
mis võib avaldada negatiivset mõju ühtse järelevalvemehhanismi mainele.
5. Kui EKP nõuab, et riiklik pädev asutus täiendavalt hindaks riikliku pädeva asutuse olulise järelevalvemenetluse konkreetseid aspekte, täpsustatakse nõudes ka asjaomased aspektid. EKP ja riiklik pädev asutus tagavad, et teisel osapoolel on piisavalt aega võimaldada menetluse ja ühtse järelevalvemehhanismi kui terviku tõhus toimimine.
Artikkel 98
EKP teavitamine riikliku pädeva asutuse oluliste järelevalveotsuste eelnõudest
1. Et võimaldada EKP-l teostada süsteemi toimimise järelevalvet vastavalt SSM määruse artikli 6 lõike 5 punktile c, saadavad riiklikud pädevad asutused EKP-le lõigetes 2 ja 3 sätestatud kriteeriumidele vastavad järelevalveotsuste eelnõud, kui otsuse eelnõu on seotud järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksustega, kelle kohta EKP nõuab teabe esitamist EKP määratletud üldkriteeriumide alusel nende riskiolukorra ja võimaliku mõju kohta riigisisesele finantssüsteemile.
2. Võttes arvesse lõiget 1, saadetakse järelevalveotsuste eelnõud enne järelevalve alla kuuluvatele vähem olulistele üksustele adresseerimist EKP-le, kui otsused
a)
on seotud järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste juhatuse liikmete ametist kõrvaldamise ja erihaldurite määramisega või
b)
avaldavad olulist mõju järelevalve alla kuuluvale vähem olulisele üksusele.
3. Lisaks lõigetes 1 ja 2 sätestatud teavitamisnõuetele edastavad riiklikud pädevad asutused EKP-le mis tahes muud järelevalveotsuste eelnõud,
a)
mille kohta soovitakse EKP arvamust või
b)
mis võivad avaldada negatiivset mõju ühtse järelevalvemehhanismi mainele.
4. Riiklikud pädevad asutused saadavad lõigetes 1, 2 ja 3 sätestatud kriteeriumidele vastavad otsuste eelnõud, mida seetõttu käsitletakse oluliste järelevalveotsuste eelnõudena, EKP-le vähemalt kümme päeva enne otsuse vastuvõtmise kavandatavat kuupäeva. EKP esitab oma arvamuse otsuse eelnõu kohta mõistliku aja jooksul enne otsuse kavandatavat vastuvõtmist. Kiireloomulistel juhtudel otsustab EKP-le lõigetes 1, 2 ja 3 sätestatud kriteeriumidele vastava otsuse eelnõu saatmise mõistliku tähtaja asjaomane riiklik pädev asutus.
JAOTIS 2
RIIKLIKE PÄDEVATE ASUTUSTE JÄRELARUANDLUS EKP-LE JÄRELEVALVE ALLA KUULUVATE VÄHEM OLULISTE ÜKSUSTE KOHTA
Artikkel 99
Riiklike pädevate asutuste üldine aruandekohustus EKP ees
1. Et võimaldada EKP-l teostada ühtse järelevalvemehhanismi toimimise järelevalvet vastavalt SSM määruse artikli 6 lõike 5 punktile c ning ilma et see piiraks 1. peatüki kohaldamist, võib EKP nõuda, et riiklikud pädevad asutused annaksid EKP-le korrapäraselt aru nende võetud meetmete ja SSM määruse artikli 6 lõike 6 alusel teostatavate ülesannete täitmise kohta. EKP teatab riiklikele pädevatele asutustele kord aastas järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste liigid ja nõutava teabe sisu.
2. Kooskõlas lõikega 1 sätestatud nõuded ei piira EKP õigust kasutada järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste suhtes SSM määruse artiklites 10-13 osutatud volitusi.
Artikkel 100
Riiklike pädevate asutuste poolt EKP-le esitatavate aruannete sagedus ja ulatus
Riiklikud pädevad asutused esitavad EKP-le kooskõlas EKP nõuetega aastaaruandeid järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste, järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste gruppide või järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste liikide kohta.
VIII OSA
EKP, RIIKLIKE PÄDEVATE ASUTUSTE JA RIIKLIKE MÄÄRATUD ASUTUSTE VAHELINE KOOSTÖÖ SEOSES MAKROTASANDI USALDATAVUSJÄRELEVALVE ÜLESANNETE JA VAHENDITEGA
JAOTIS 1
MAKROTASANDI USALDATAVUSJÄRELEVALVE VAHENDITE MÄÄRATLUS
Artikkel 101
Üldsätted
1. Käesolevas osas käsitletakse makrotasandi usaldatavusjärelevalve vahenditena järgmisi instrumente:
a)
kapitalipuhvrid direktiivi 2013/36/EL artiklite 130 ja 142 tähenduses;
b)
meetmed riigis tegevusloa saanud krediidiasutuste või krediidiasutuste allasutuste suhtes vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artiklile 458;
c)
mis tahes süsteemsete või makrotasandi usaldatavusriskide käsitlemise meetmed, mille võtavad vastu riiklikud määratud asutused või riiklikud pädevad asutused, mis on sätestatud määruses (EL) nr 575/2013 ja direktiivis 2013/36/EL, võttes arvesse seal sätestatud korda, konkreetselt liidu õiguse jaoks kohastel juhtudel.
2. SSM määruse artikli 5 lõigetes 1 ja 2 osutatud makrotasandi menetlusi ei käsitleta käesoleva määruse tähenduses EKP või riikliku pädeva asutuse järelevalvemenetlustena, ilma et see piiraks SSM määruse artikli 22 kohaldamist seoses konkreetsetele järelevalve alla kuuluvatele üksustele adresseeritud otsustega.
Artikkel 102
Makrotasandi usaldatavusjärelevalve vahendite kasutamine EKP poolt
EKP kasutab artiklis 101 osutatud makrotasandi usaldatavusjärelevalve vahendeid kooskõlas käesoleva määruse ning SSM määruse artikli 5 lõikega 2 ja artikli 9 lõikega 2, samuti juhtudel, kui makrotasandi usaldatavusjärelevalve vahendid on sätestatud direktiiviga ja üle võetud riigi õigusse. Puhvri määra mittekehtestamine riikliku määratud asutuse poolt ei takista puhvrinõude kehtestamist EKP poolt kooskõlas käesoleva määruse ja SSM määruse artikli 5 lõikega 2.
JAOTIS 2
MAKROTASANDI USALDATAVUSJÄRELEVALVE VAHENDITE KASUTAMISE MENETLUSSÄTTED
Artikkel 103
Makrotasandi usaldatavusjärelevalve eest vastutavate riiklike pädevate asutuste ja riiklike määratud asutuste nimekiri
EKP kogub osalevate liikmesriikide riiklikelt pädevatelt asutustelt ja riiklikelt määratud asutustelt teavet artiklis 101 osutatud asjakohaseid makrotasandi usaldatavusjärelevalve vahendeid kasutama määratud asutuste kohta ning makrotasandi usaldatavusjärelevalve vahendite kohta, mida need asutused on volitatud kasutama.
Artikkel 104
Teabevahetus ja koostöö seoses makrotasandi usaldatavusjärelevalve vahendite kasutamisega riiklikus pädevas asutuses ja riiklikus määratud asutuses
1. Vastavalt SSM määruse artikli 5 lõikele 1, teavitab asjaomane riiklik pädev asutus või riiklik määratud asutus, kes kavatseb selliseid vahendeid kasutada, EKPd oma kavatsusest kümme tööpäeva enne otsuse tegemist. Sellest olenemata, kui riiklik pädev asutus või riiklik määratud asutus kavatseb kasutada makrotasandi usaldatavusjärelevalve vahendit, teavitab ta EKPd võimalikult vara tema tuvastatud makrotasandi või süsteemsest riskist finantssüsteemile ja võimaluse korral kavandatava vahendi üksikasjadest. Nimetatud teave sisaldab võimalikult palju teavet kavandatava meetme eripära kohta, sealhulgas kavandatava kohaldamiskuupäeva kohta.
2. Riiklik pädev asutus või riiklik määratud asutus teavitab EKPd oma kavatsusest.
3. EKP vastuväite korral riikliku pädeva asutuse või riikliku määratud asutuse kavandatavale meetmele esitab EKP vastuväite põhjendused viie tööpäeva jooksul pärast kavatsusest teavitamist. Vastuväide esitatakse kirjalikult ja selles märgitakse ära vastuväite põhjendused. Riiklik pädev asutus või riiklik määratud asutus hindab nõuetekohaselt EKP esitatud põhjendusi, enne kui jätkab otsuse menetlemist kohasel viisil.
Artikkel 105
Teabevahetus ja koostöö seoses makrotasandi usaldatavusjärelevalve vahendite kasutamisega EKP poolt
1. Kui EKP kavatseb omal algatusel või riikliku pädeva asutuse või riikliku määratud asutuse ettepanekul kehtestada kooskõlas SSM määruse artikli 5 lõikega 2 kõrgemaid nõudeid kapitalipuhvritele või kohaldada rangemaid meetmeid süsteemsete või makrotasandi riskide käsitlemiseks, teeb ta tihedat koostööd asjaomase liikmesriigi riiklike määratud asutustega ning eelkõige teavitab riiklikku määratud asutust või riiklikku pädevat asutust oma kavatsusest kümme tööpäeva enne vastava otsuse tegemist. Sellest olenemata, kui EKP kavatseb kehtestada kõrgemaid nõudeid kapitalipuhvritele või rakendada rangemaid meetmeid süsteemsete või makrotasandi riskide käsitlemiseks liidu õiguses sätestatud juhtudel krediidiasutuste tasandil, kelle suhtes kohaldatakse määruses (EL) nr 575/2013 ja direktiivis 2013/36/EL sätestatud menetlusi, teavitab ta asjaomast riiklikku pädevat asutust või riiklikku määratud asutust võimalikult vara tema tuvastatud makrotasandi või süsteemsest riskist finantssüsteemile ning, kui võimalik, kavandatava vahendi üksikasjadest. Nimetatud teave sisaldab võimalikult palju teavet kavandatava meetme eripära kohta, sealhulgas kavandatava kohaldamiskuupäeva kohta.
2. Asjaomase riikliku pädeva asutuse või riikliku määratud asutuse vastuväite korral EKP kavandatavale meetmele esitab asjaomane asutus EKP-le vastuväite põhjendused viie tööpäeva jooksul pärast EKP kavatsuse kohta teate saamist. Vastuväide esitatakse kirjalikult ja selles märgitakse ära vastuväite põhjendused. EKP hindab nõuetekohaselt esitatud põhjendusi, enne kui jätkab otsuse menetlemist kohasel viisil.
IX OSA
TIHEDA KOOSTÖÖ KORD
JAOTIS 1
ÜLDPÕHIMÕTTED JA ÜHISSÄTTED
Artikkel 106
Tiheda koostöö alustamise kord
EKP hindab euroalaväliste liikmesriikide tiheda koostöö alustamise taotlusi otsuses EKP/2014/5 (16) sätestatud korra kohaselt.
Artikkel 107
Põhimõtted, mida kohaldatakse pärast tiheda koostöö alustamist
1. Alates kuupäevast, mil jõustub SSM määruse artikli 7 lõike 2 kohane EKP otsus EKP ja euroalavälise liikmesriigi riikliku pädeva asutuse vahel tiheda koostöö alustamise kohta, kuni tiheda koostöö lõpetamise või peatamiseni täidab EKP SSM määruse artikli 4 lõigetes 1 ja 2 ning artiklis 5 osutatud ülesandeid seoses tihedat koostööd tegevas osalevas liikmesriigis asuvate järelevalve alla kuuluvate üksuste ja gruppidega kooskõlas SSM määruse artikliga 6.
2. Kui SSM määruse artikli 7 lõike 2 kohaselt on alustatud tiheda koostööga, on EKP ja tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus seoses tihedat koostööd tegevas osalevas liikmesriigis asutatud järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste ja gruppide ning järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste ja gruppidega positsioonil, mis on võrreldav euroala liikmesriikides asutatud järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste ja gruppide ning järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste ja gruppide positsiooniga, võttes arvesse, et EKP-l ei ole otseselt kohaldatavaid volitusi järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste ja gruppide ning järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste ja gruppide üle, mis on asutatud tihedat koostööd tegevas osalevas liikmesriigis.
3. Kooskõlas SSM määruse artikliga 6 võib EKP väljastada tihedat koostööd tegevale riiklikule pädevale asutusele juhiseid seoses järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste ja gruppidega, kuid ainult üldiseid juhiseid seoses järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste ja gruppidega.
4. Tihe koostöö lõppeb päeval, mil kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 139 kehtestatud erand tihedat koostööd tegeva osaleva liikmesriigi suhtes kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 140 lõikega 2 kehtetuks tunnistatakse ning sellest alates ei kohaldata käesoleva osa sätted.
Artikkel 108
Tiheda koostööga seotud järelevalvealased õigusaktid
1. EKP võib seoses SSM määruse artikli 4 lõigetes 1 ja 2 ning artiklis 5 osutatud ülesannetega anda juhiseid, esitada nõudeid ja vastu võtta suuniseid.
2. Kui EKP leiab, et tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus peaks järelevalve alla kuuluva üksuse või grupi suhtes võtma SSM määruse artikli 4 lõigetes 1 ja 2 osutatud ülesannetega seotud meetmeid, adresseerib ta asjaomasele riiklikule pädevale asutusele
a)
seoses järelevalve alla kuuluva olulise üksuse või grupiga üldise või konkreetse juhise, nõude või suunise, milles nõutakse järelevalveotsuse tegemist järelevalve alla kuuluva olulise üksuse või grupi kohta tihedat koostööd tegevas liikmesriigis, või
b)
seoses järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksuse või grupiga üldise juhise või suunise.
3. Kui EKP leiab, et tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus või riiklik määratud asutus peaks võtma SSM määruse artiklis 5 osutatud ülesannetega seotud meetmeid, võib ta adresseerida asjaomasele riiklikule pädevale asutusele või riiklikule määratud asutusele üldise või konkreetse juhise, nõude või suunise, millega nõutakse kapitalipuhvritele kõrgemate nõuete kehtestamist või rangemate meetmete kohaldamist süsteemsete või makrotasandi usaldatavusriskide käsitlemiseks.
4. EKP täpsustab juhises, nõudes või suunises tihedat koostööd tegeva riikliku pädeva asutuse meetme vastuvõtmise asjakohase tähtaja, mis ei ole lühem kui 48 tundi, välja arvatud juhul, kui meetme varasem võtmine on vajalik korvamatu kahju ärahoidmiseks. Tähtaega määrates võtab EKP arvesse haldus- ja menetlusõigust, mida asjaomane tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus peab järgima.
5. Tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus võtab kõik vajalikud meetmed EKP juhiste, nõuete ja suuniste järgimiseks ning teavitab EKPd võetud meetmetest viivitamata.
JAOTIS 2
TIHE KOOSTÖÖ SEOSES III, IV, V, VIII, X JA XI OSAGA
Artikkel 109
Tiheda koostöö keelekorraldus
Artiklis 23 sätestatud korraldust kohaldatakse mutatis mutandis tihedat koostööd tegevate riiklike pädevate asutuste suhtes.
Artikkel 110
Krediidiasutuste olulisuse hindamine tiheda koostöö raames
1. IV osa sätteid järelevalve alla kuuluvate üksuste või järelevalve alla kuuluvate gruppide oluliseks või vähem oluliseks liigitamise kohta kohaldatakse kooskõlas käesoleva artikli sätetega mutatis mutandis järelevalve alla kuuluvate üksuste ja gruppide suhtes tihedat koostööd tegevates osalevates liikmesriikides.
2. Tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus tagab, et IV osas sätestatud menetluste kohaldamine liikmesriigis asutatud järelevalve alla kuuluvate üksuste ja järelevalve alla kuuluvate gruppide suhtes on võimalik.
3. Olukorras, kus IV osas nähakse ette, et EKP adresseerib otsuse järelevalve alla kuuluvale üksusele või grupile, väljastab EKP järelevalve alla kuuluvale üksusele või grupile otsuse adresseerimise asemel tihedat koostööd tegevale riiklikule pädevale asutusele juhised ning asjaomane riiklik pädev asutus adresseerib kooskõlas juhistega otsuse järelevalve alla kuuluvale üksusele või grupile.
Artikkel 111
Ühised menetlused tiheda koostöö raames
1. V osa sätteid ühiste menetluste kohta kohaldatakse kooskõlas käesoleva artikli sätetega mutatis mutandis järelevalve alla kuuluvate üksuste ja järelevalve alla kuuluvate gruppide suhtes tihedat koostööd tegevates osalevates liikmesriikides.
2. Tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus tagab, et V osas sätestatud menetluste kohaldamine seoses liikmesriigis asutatud järelevalve alla kuuluvate üksustega on võimalik. Eelkõige tagab tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus, et EKP-le esitatakse kogu teave ja dokumentatsioon, mis on vajalik SSM määrusega antud ülesannete täitmiseks.
3. Olukorras, kus V osas nähakse ette, et EKP adresseerib otsuse järelevalve alla kuuluvale üksusele või grupile, väljastab EKP järelevalve alla kuuluvale üksusele või grupile otsuse adresseerimise asemel tihedat koostööd tegevale riiklikule pädevale asutusele juhised ning asjaomane riiklik pädev asutus adresseerib kooskõlas nende juhistega otsuse järelevalve alla kuuluvale üksusele või grupile.
4. Olukorras, kus V osas nähakse ette, et asjaomane riiklik pädev asutus valmistab ette otsuse eelnõu, esitab tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus EKP-le otsuse eelnõu ja taotleb juhiseid.
Artikkel 112
Makrotasandi usaldatavusjärelevalve vahendid tiheda koostöö raames
VIII osa sätteid EKP, riiklike pädevate asutuste ja riiklike määratud asutuste vahelise koostöö kohta seoses makrotasandi usaldatavusjärelevalve vahenditega kohaldatakse mutatis mutandis järelevalve alla kuuluvate üksuste ja järelevalve alla kuuluvate gruppide suhtes tihedat koostööd tegevates osalevates liikmesriikides.
Artikkel 113
Halduskaristused tiheda koostöö raames
1. X osa sätteid halduskaristuste kohta kohaldatakse mutatis mutandis järelevalve alla kuuluvate üksuste ja järelevalve alla kuuluvate gruppide suhtes tihedat koostööd tegevates osalevates liikmesriikides.
2. Olukorras, kus SSM määruse artikli 18 ja käesoleva määruse X osa koostoimes nähakse ette, et EKP adresseerib otsuse järelevalve alla kuuluvale üksusele või grupile, väljastab EKP järelevalve alla kuuluvale üksusele või grupile otsuse adresseerimise asemel tihedat koostööd tegevale riiklikule pädevale asutusele juhised ning asjaomane riiklik pädev asutus adresseerib kooskõlas nende juhistega otsuse järelevalve alla kuuluvale üksusele või grupile.
3. Olukorras, kus SSM määruse artiklis 18 või käesoleva määruse X osas nähakse ette, et asjaomane riiklik pädev asutus adresseerib otsuse järelevalve alla kuuluvale olulisele üksusele või grupile, algatab tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus menetluse meetmete võtmiseks eesmärgiga tagada asjakohaste halduskaristuste kehtestamine ainult EKP juhiste alusel. Tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus teavitab EKPd otsuse vastuvõtmisest.
Artikkel 114
SSM määruse artiklites 10-13 sätestatud uurimisvolitused tiheda koostöö raames
1. XI osa sätteid koostöö kohta seoses SSM määruse artiklitega 10-13 kohaldatakse mutatis mutandis järelevalve alla kuuluvate üksuste ja järelevalve alla kuuluvate gruppide suhtes tihedat koostööd tegevates osalevates liikmesriikides.
2. Tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus kasutab SSM määruse artiklites 10-13 ette nähtud uurimisvolitusi kooskõlas EKP juhistega.
3. Tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus esitab EKP-le SSM määruse artiklites 10-13 ette nähtud uurimisvolituste kasutamise tulemusel tuvastatud asjaolud.
4. Tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus tagab, et EKP määratud töötajad saavad vaatlejatena osaleda kõigil SSM määruse artiklite 10-13 kohaselt läbiviidavatel uurimistel.
JAOTIS 3
TIHE KOOSTÖÖ SEOSES JÄRELEVALVE ALLA KUULUVATE OLULISTE ÜKSUSTEGA
Artikkel 115
Järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste järelevalve tihedat koostööd tegevates osalevates liikmesriikides
1. II ja VI osa kohaldatakse kooskõlas käesoleva artikli sätetega mutatis mutandis tihedat koostööd tegevates osalevates liikmesriikides asutatud järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste ja järelevalve alla kuuluvate oluliste gruppide suhtes.
2. Tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus tagab, et EKP-le esitatakse järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste poolt esitatud ja nendega seotud teave ja aruandlus, mille tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus ise saab ning mis on vajalik SSM määrusega EKP-le antud ülesannete täitmiseks.
3. Tihedat koostööd tegevas osalevas liikmesriigis asutatud järelevalve alla kuuluva olulise üksuse või grupi järelevalveks moodustatakse ühine järelevalverühm. Ühise järelevalverühma liikmed määratakse kooskõlas artikliga 4. Tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus määrab riikliku pädeva asutuse allkoordinaatori, kes tegeleb otseselt järelevalve alla kuuluva olulise üksuse või grupiga vastavalt ühise järelevalverühma koordinaatori juhistele.
4. Tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus tagab, et EKP määratud töötajad kutsutakse osalema järelevalve alla kuuluva olulise üksuse või järelevalve alla kuuluva olulise grupi suhtes läbiviidavas kohapealses kontrollis. EKP võib määrata vaatlejana osalevate EKP töötajate arvu.
5. Olukorras, kus emaettevõtja on asutatud euroala liikmesriigis või euroalavälises osalevas liikmesriigis, tegutseb EKP kui pädev asutus konsolideeritud järelevalve ja järelevalvekolleegiumide raames konsolideeritud järelevalvet teostava asutusena ja järelevalvekolleegiumi juhatajana. EKP palub asjaomasel tihedat koostööd tegeval riiklikul pädeval asutusel määrata üks riikliku pädeva asutuse töötaja vaatlejaks. EKP võib anda asjaomasele tihedat koostööd tegevale riiklikule pädevale asutusele juhiseid.
Artikkel 116
Otsused järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste ja järelevalve alla kuuluvate oluliste gruppide kohta
1. Ilma et see piiraks riiklike pädevate asutuste volitusi seoses ülesannetega, mida ei ole SSM määrusega EKP-le antud, võtab tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus vastu otsuseid järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste ja järelevalve alla kuuluvate oluliste gruppide kohta kõnealuses liikmesriigis ainult EKP juhiste alusel. Tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus võib küsida EKP-lt juhiseid.
2. Tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus teeb viivitamata EKP-le kättesaadavaks mis tahes otsuse järelevalve alla kuuluva olulise üksuse või järelevalve alla kuuluva olulise grupi kohta.
3. Tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus teavitab EKPd a) otsustest, mille ta võtab vastu seoses ülesannetega, mida ei ole SSM määrusega EKP-le antud, ja b) otsustest, mille ta võtab vastu vastavalt EKP juhistele või vastavalt käesolevas osas sätestatule.
JAOTIS 4
TIHE KOOSTÖÖ SEOSES JÄRELEVALVE ALLA KUULUVATE VÄHEM OLULISTE ÜKSUSTE JA JÄRELEVALVE ALLA KUULUVATE VÄHEM OLULISTE GRUPPIDEGA
Artikkel 117
Järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste ja järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste gruppide järelevalve
1. VII osa kohaldatakse kooskõlas järgnevate sätetega mutatis mutandis järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste ja järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste gruppide suhtes tihedat koostööd tegevates osalevates liikmesriikides.
2. Et tagada järelevalvetulemuste kooskõla ühtse järelevalvemehhanismi raames, võib EKP väljastada tihedat koostööd tegevale riiklikule pädevale asutusele üldiseid juhiseid ja suuniseid ning esitada nõudeid, mille kohaselt peab asjaomane asutus võtma vastu järelevalveotsuse tihedat koostööd tegevas osalevas liikmesriigis asutatud järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste või gruppide kohta. Sellised üldised juhised, suunised või nõuded võivad hõlmata krediidiasutuste gruppe või liike.
3. Samuti võib EKP adresseerida tihedat koostööd tegevale riiklikule pädevale asutusele nõude täiendavalt hinnata riikliku pädeva asutuse olulise menetluse aspekte kooskõlas SSM määruse artikli 6 lõike 7 punkti c alapunktiga ii.
JAOTIS 5
MENETLUS TIHEDAT KOOSTÖÖD TEGEVA OSALEVA LIIKMESRIIGI MITTENÕUSTUMISE KORRAL
Artikkel 118
Menetlus mittenõustumise korral järelevalvenõukogu otsuse eelnõuga vastavalt SSM määruse artikli 7 lõikele 8
1. EKP teavitab tihedat koostööd tegevat riiklikku pädevat asutust järelevalvenõukogu lõplikust otsuse eelnõust tihedat koostööd tegevas osalevas liikmesriigis asuva järelevalve alla kuuluva üksuse või järelevalve alla kuuluva grupi kohta, võttes arvesse liidu õigusest tulenevaid konfidentsiaalsusnõudeid.
2. Kui tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus ei nõustu järelevalvenõukogu lõpliku otsuse eelnõuga, teavitab ta EKP nõukogu mittenõustumise põhjustest kirjalikult viie tööpäeva jooksul alates lõpliku otsuse eelnõu kättesaamisest.
3. EKP nõukogu otsustab küsimuse üle viie tööpäeva jooksul alates kõnealuse teate saamisest, võttes mittenõustumise kohta esitatud põhjendusi täielikult arvesse, ning esitab tihedat koostööd tegevale riiklikule pädevale asutusele kirjalikult oma otsuse põhjendused.
4. Tihedat koostööd tegev osalev liikmesriik võib esitada EKP-le tiheda koostöö lõpetamise taotluse, mis jõustub kohe. Seejärel vastu võetud EKP nõukogu otsused ei ole tihedat koostööd tegeva osaleva liikmesriigi suhtes siduvad.
Artikkel 119
Menetlus mittenõustumise korral EKP nõukogu vastuväitega järelevalvenõukogu otsuse eelnõu kohta vastavalt SSM määruse artikli 7 lõikele 7
1. EKP teatab tihedat koostööd tegevale riiklikule pädevale asutusele EKP nõukogu mis tahes vastuväited järelevalvenõukogu lõpliku otsuse eelnõu kohta.
2. Kui tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus ei nõustu EKP nõukogu vastuväitega järelevalvenõukogu lõpliku otsuse eelnõu kohta, teavitab ta EKPd oma mittenõustumise põhjustest viie tööpäeva jooksul alates EKP nõukogu vastuväite kättesaamisest.
3. EKP nõukogu esitab 30 päeva jooksul alates põhjendatud mittenõustumise kättesaamisest oma kirjaliku arvamuse tihedat koostööd tegeva riikliku pädeva asutuse esitatud põhjendatud mittenõustumise kohta, põhjendades seda, ning kinnitab oma vastuväidet või võtab selle tagasi. EKP teavitab sellest tihedat koostööd tegevat riiklikku pädevat asutust.
4. Kui EKP nõukogu kinnitab oma vastuväidet, võib tihedat koostööd tegev riiklik pädev asutus viie tööpäeva jooksul alates EKP vastuväite kinnitamisest teada saamist teavitada EKPd, et mis tahes otsus, mis võetakse vastu pärast algse otsuse eelnõu muutmist, mille suhtes EKP nõukogu esitas vastuväite, ei ole tema suhtes siduv.
Seejärel kaalub EKP kõnealuse tihedat koostööd tegeva liikmesriigiga tehtava tiheda koostöö võimalikku peatamist või lõpetamist, võttes nõuetekohaselt arvesse järelevalve tõhusust, ning teeb vastava otsuse. EKP võtab eelkõige arvesse SSM määruse artikli 7 lõikes 7 osutatud asjaolusid.
X OSA
HALDUSKARISTUSED
JAOTIS 1
MÕISTED JA SEOS NÕUKOGU MÄÄRUSEGA (EÜ) NR 2532/98 (17)
Artikkel 120
Halduskaristuste määratlus
Käesolevas osas tähendavad „halduskaristused” üht järgmistest karistustest:
a)
SSM määruse artikli 18 lõike 1 kohaselt sätestatud ja määratavad rahalised halduskaristused;
b)
määruse (EÜ) nr 2532/98 artiklis 2 sätestatud ja SSM määruse artikli 18 lõike 7 kohaselt määratavad trahvid ja karistusmaksed.
Artikkel 121
Seos määrusega (EÜ) nr 2532/98
1. SSM määruse artikli 18 lõike 1 tähenduses kohaldatakse ainult käesolevas määruses esitatud menetluskorda kooskõlas SSM määruse artikli 18 lõikega 4.
2. SSM määruse artikli 18 lõikes 7 sätestatud menetluste tähenduses täiendab käesolevas määruses esitatud menetluskord määruses (EÜ) nr 2532/98 sätestatud korda ja seda kohaldatakse kooskõlas SSM määruse artiklitega 25 ja 26.
Artikkel 122
EKP volitused määrata halduskaristusi vastavalt SSM määruse artikli 18 lõikele 7
EKP määrustest ja otsustest tulenevate kohustuste täitmata jätmise korral võib EKP määrata artikli 120 lõikes b määratletud halduskaristusi
a)
järelevalve alla kuuluvatele olulistele üksustele või
b)
järelevalve alla kuuluvatele vähem olulistele üksustele, kui asjaomaste EKP määruste või otsustega on järelevalve alla kuuluvatele vähem olulistele üksustele kehtestatud EKP ees kohustusi.
JAOTIS 2
EUROALA LIIKMESRIIKIDES JÄRELEVALVE ALLA KUULUVATELE ÜKSUSTELE HALDUSKARISTUSTE, V.A KARISTUSMAKSETE MÄÄRAMISE MENETLUSKORD
Artikkel 123
Sõltumatu uurimisüksuse moodustamine
1. EKP moodustab sõltumatu sisemise uurimisüksuse (edaspidi „uurimisüksus”), mis koosneb EKP määratud uurimisametnikest.
2. Uurimisametnikke ei kaasata ning nad ei tohi kahe aasta jooksul enne uurimisametnikuna tööle asumist olla kaasatud järelevalve alla kuuluva üksuse otsesesse või kaudsesse järelevalvesse ega tegevusloa andmisse.
3. Uurimisametnikud täidavad oma uurimisülesandeid järelevalvenõukogust ja EKP nõukogust sõltumatult ega osale järelevalvenõukogu ja EKP nõukogu aruteludel.
Artikkel 124
Väidetavate rikkumiste suunamine uurimisüksusele
Kui EKP kahtlustab SSM määrusest tulenevaid ülesandeid täites, et
a)
et euroala liikmesriigis peakontorit omav järelevalve alla kuuluv oluline üksus ei täida või ei täitnud asjakohase otsekohaldatava liidu õigusakti nõudeid vastavalt SSM määruse artikli 18 lõikele 1 või
b)
et euroala liikmesriigis peakontorit omav järelevalve alla kuuluv üksus ei täida või ei täitnud SSM määruse artikli 18 lõikes 7 osutatud EKP määruse või otsuse nõudeid,
annab EKP juhtumi üle uurimisüksusele.
Artikkel 125
Uurimisüksuse volitused
1. Artiklis 124 osutatud väidetavate rikkumiste uurimisel võib uurimisüksus kasutada SSM määrusega EKP-le antud volitusi.
2. Kui asjaomasele järelevalve all kuuluvale üksusele esitatakse SSM määruse kohaselt EKP-le antud volituste raames uurimise kontekstis nõue, täpsustab uurimisüksus uurimise eseme ja eesmärgi.
3. Oma ülesandeid täites on uurimisüksusel juurdepääs kõigile EKP ja vajaduse korral asjaomaste riiklike pädevate asutuste poolt järelevalvetegevuse käigus kogutud dokumentidele ja teabele.
Artikkel 126
Menetlusõigused
1. Uurimise lõpetamisel ning enne lõpliku otsuse eelnõu ettepaneku koostamist ja järelvalvenõukogule esitamist teavitab uurimisüksus asjaomast järelevalve alla kuuluvat üksust kirjalikult läbiviidud uurimise käigus tuvastatud asjaoludest ning esitatud vastuväidetest.
2. Lõikes 1 osutatud teates teavitab uurimisüksus asjaomast järelevalve alla kuuluvat üksust tema õigusest esitada uurimisüksusele kirjalikult märkuseid faktiliste tulemuste ning üksuse suhtes esitatud ja teates märgitud vastuväidete kohta, sealhulgas üksikute sätete kohta, mida on väidetavalt rikutud, ning sätestab mõistliku tähtaja kõnealuste märkuste esitamiseks. EKP ei ole kohustatud võtma arvesse kirjalikke märkuseid, mis laekuvad pärast uurimisüksuse kehtestatud tähtaega.
3. Samuti võib uurimisüksus pärast lõike 1 kohaselt esitatud teadet kutsuda asjaomase järelevalve alla kuuluva üksuse osalema suulisel arutelul. Uurimisaluseid pooli võivad suulisel arutelul esindada ja/või abistada juristid või muud kvalifitseeritud isikud. Suuline arutelu ei ole avalik.
4. Uurimisaluse järelevalve alla kuuluva üksuse õigus tutvuda uurimisüksuse toimikuga määratakse kooskõlas artikliga 32.
Artikkel 127
Toimiku läbivaatamine järelevalvenõukogu poolt
1. Kui uurimisüksus leiab, et järelevalve alla kuuluvale üksusele tuleks määrata halduskaristus, esitab uurimisüksus järelevalvenõukogule lõpliku otsuse eelnõu ettepaneku, milles määratakse, et kõnealune järelevalve alla kuuluv üksus on toime pannud rikkumise ja täpsustatakse määratav halduskaristus. Uurimisüksus esitab järelevalvenõukogule ka oma uurimistoimiku.
2. Lõpliku otsuse eelnõu ettepanekus tugineb uurimisüksus üksnes faktilistele asjaoludele ja vastuväidetele, mille kohta järelevalve alla kuuluv üksus on saanud esitada oma märkused.
3. Kui järelevalvenõukogu leiab, et uurimisüksuse esitatud toimik on mittetäielik, võib ta tagastada toimiku uurimisüksusele koos põhjendatud nõudega esitada lisateavet. Kohaldatakse artiklit 125.
4. Kui järelevalvenõukogu nõustub täieliku toimiku põhjal uurimisüksuse lõpliku otsuse eelnõu ettepanekuga ühe või enama rikkumise kohta ja sellise otsuse faktiliste kaalutlustega, võtab ta vastu uurimisrühma esitatud lõpliku otsuse rikkumise või rikkumiste kohta, mille toimumise asjaoluga ta nõustub. Ulatuses, milles järelevalvenõukogu ettepanekuga ei nõustu, võetakse vastu otsus vastavalt käesoleva artikli asjakohastele lõigetele.
5. Kui järelevalvenõukogu leiab täieliku toimiku põhjal, et lõikes 1 osutatud lõpliku otsuse eelnõu ettepanekus kirjeldatud faktilisi asjaolusid ei saa lugeda piisavaks tõendiks artiklis 124 osutatud rikkumise kohta, võib ta võtta vastu lõpliku otsuse eelnõu, millega juhtumi menetlemine lõpetatakse.
6. Kui järelevalvenõukogu nõustub täieliku toimiku põhjal uurimisüksuse lõpliku otsuse eelnõu ettepanekus esitatud otsustusega, et asjaomane järelevalve alla kuuluv üksus on toime pannud rikkumise, kuid ei nõustu halduskaristuste kohta esitatud soovitusega, võtab ta lõpliku otsuse eelnõu vastu, täpsustades halduskaristuse, mida ta peab asjakohaseks.
7. Kui järelevalvenõukogu ei nõustu täieliku toimiku põhjal uurimisüksuse ettepanekuga, kuid leiab, et järelevalve alla kuuluv üksus on toime pannud mõne teise rikkumise, või et uurimisüksuse ettepanek põhineb teistsugustel faktilistel kaalutlustel, teavitab ta asjaomast järelevalve alla kuuluvat üksust kirjalikult järelevalvenõukogu tuvastatud asjaoludest ja järelevalve alla kuuluva üksuse suhtes esitatud vastuväidetest. Järelevalvenõukogu suhtes kohaldatakse artikli 126 lõikeid 2-4.
8. Järelevalvenõukogu valmistab ette lõpliku otsuse eelnõu, milles määratakse, kas asjaomane järelevalve alla kuuluv üksus on rikkumise toime pannud või mitte ning täpsustatakse võimalikud määratavad halduskaristused.
9. Järelevalvenõukogu poolt vastu võetavad lõplikud otsuse eelnõud, mille suhtes tuleb ettepanek teha EKP nõukogule, tuginevad üksnes faktidele ja vastuväidetele, mille kohta järelevalve alla kuuluv üksus on saanud esitada oma märkused.
Artikkel 128
Aastase kogukäibe määratlus rahaliste halduskaristuste ülempiiri määramiseks
SSM määruse artikli 18 lõikes 1 osutatud aastane kogukäive tähendab järelevalve alla kuuluva üksuse aastast käivet järelevalve alla kuuluva üksuse viimase raamatupidamise aastaaruande põhjal vastavalt direktiivi 2013/36/EL artikli 67 määratlusele. Kui rikkumise toime pannud järelevalve alla kuuluv üksus moodustab järelevalve alla kuuluva grupi osa, on aastaseks kogukäibeks järelevalve alla kuuluva grupi viimases konsolideeritud raamatupidamise aastaaruandes esitatud aastane kogukäive.
JAOTIS 3
KARISTUSMAKSED
Artikkel 129
Karistusmaksete suhtes kohaldatav menetluskord
1. EKP määruse või järelevalveotsuse või jätkuva rikkumise korral võib EKP määrata karistusmaksed eesmärgiga sundida asjaomaseid isikuid kõnealust määrust või järelevalveotsust järgima. EKP kohaldab SSM määruse artiklis 22 ja käesoleva määruse III osa jaotises 2 sätestatud menetluskorda.
2. Karistusmakse peab olema tõhus ja proportsionaalne. Perioodilist karistusmakset arvestatakse rikkumise iga päeva kohta, kuni asjaomane isik viib oma tegevuse kõnealuse EKP määruse või järelevalveotsusega kooskõlla.
3. Karistusmaksete ülempiirid on määratletud määruses (EÜ) nr 2532/98. Asjaomane periood algab karistusmakse määramise otsuses sätestatud kuupäeval. Otsuses sätestatav varaseim kuupäev on kuupäev, mil isikut teavitatakse kirjalikult EKP põhjendustest karistusmakse määramise kohta.
4. Karistusmakseid võib määrata kõige rohkem kuueks kuuks alates lõikes 3 osutatud otsuses märgitud kuupäevast.
JAOTIS 4
TÄHTAJAD
Artikkel 130
Halduskaristuste määramise aegumistähtaeg
1. Järelevalve alla kuuluvatele üksustele halduskaristusi määramise EKP volituste aegumistähtaeg kehtib viis aastat, mida arvestatakse alates rikkumise kuupäevast. Käimasolevate või korduvate rikkumiste korral arvestatakse aegumistähtaega alates kuupäevast, mil rikkumine lõppeb.
2. EKP poolt artiklis 124 määratletud rikkumise uurimise või menetlemise eesmärgil võetavad meetmed peatavad rahalise halduskaristuse määramise aegumistähtaja kulgemise. Aegumistähtaja kulgemine peatub alates kuupäevast, mil asjaomast järelevalve alla kuuluvat üksust meetmest teavitatakse.
3. Pärast peatamist algab aegumistähtaja arvestamine algusest. Aegumistähtaeg lõppeb siiski hiljemalt kuupäeval, mil on möödunud aegumistähtajast kaks korda pikem periood, kui EKP ei ole määranud halduskaristust. Nimetatud perioodi pikendatakse ajavahemiku võrra, mille jooksul aegumistähtaeg oli vastavalt lõikele 5 peatatud.
4. Halduskaristuse määramise aegumistähtaeg peatatakse mis tahes perioodiks, mille jooksul EKP nõukogu otsuse suhtes kohaldatakse läbivaatamismenetlust vaidlustusnõukogus või kaebusmenetlust Euroopa Kohtus.
5. Aegumistähtaeg peatatakse ka perioodiks, mil seoses samade faktiliste asjaoludega on järelevalve alla kuuluva üksuse suhtes käimas kriminaalmenetlus.
Artikkel 131
Halduskaristuste jõustamise aegumistähtajad
1. Vastavalt SSM määruse artikli 18 lõigetele 1 ja 7 vastu võetud otsuste jõustamise EKP volituste aegumistähtaeg kehtib viis aastat, mida arvestatakse alates asjaomase otsuse vastuvõtmise kuupäevast.
2. Asjaomase halduskaristuse raames makse või maksetingimuste jõustamiseks võetavatest meetmetest tulenevalt peatub halduskaristuse jõustamise aegumistähtaja kulgemine.
3. Pärast peatamist algab aegumistähtaja arvestamine algusest.
4. Halduskaristuste jõustamise aegumistähtaja kulgemine peatub seniks, kuni
a)
on antud aega maksmiseks;
b)
maksekohustuse täitmine on peatatud vastavalt EKP nõukogu või Euroopa Kohtu otsusele.
JAOTIS 5
OTSUSTE AVALDAMINE JA TEABEVAHETUS
Artikkel 132
Otsuste avaldamine halduskaristuste kohta
1. EKP avaldab põhjendamatu viivituseta ja pärast otsuse teatavakstegemist asjaomasele järelevalve alla kuuluvale üksusele oma veebilehel otsuse, millega osalevas liikmesriigis järelevalve alla kuuluva üksuse suhtes määratakse artiklis 120 määratletud halduskaristus, kaasa arvatud teabe rikkumise liigi ja olemuse kohta ning asjaomase järelevalve alla kuuluva üksuse identiteedi kohta, välja arvatud juhul, kui selline avaldamine kas
a)
ohustaks finantsturgude stabiilsust või käimasolevat kriminaaluurimist või
b)
põhjustaks, kui seda on võimalik kindlaks teha, asjaomasele järelevalve alla kuuluvale üksusele ebaproportsionaalset kahju.
Sellises olukorras avaldatakse halduskaristusi puudutavad otsused anonüümselt. Kui nimetatud asjaolusid mõistliku aja möödudes tõenäoliselt enam ei esine, võib käesoleva lõike alusel ettenähtud avaldamise vastava ajavahemiku võrra edasi lükata.
2. Kui Euroopa Kohtu menetluses on lõikes 1 osutatud otsusega seotud kaebus, avaldab EKP põhjendamatu viivituseta oma veebilehel teabe kõnealuse kaebuse staatuse ja tulemuse kohta.
3. EKP tagab, et lõigete 1 ja 2 alusel avaldatud teave jääb ametlikule veebilehele vähemalt viieks aastaks.
Artikkel 133
Euroopa Pangandusjärelevalve teavitamine
Võttes arvesse SSM määruse artiklis 27 osutatud ametisaladuse hoidmise nõudeid, teavitab EKP Euroopa Pangandusjärelevalvet kõikidest euroala liikmesriigis järelevalve alla kuuluva üksuse suhtes kohaldatavatest artiklis 120 määratletud halduskaristustest ning karistustega seoses esitatud kaebustest ja nende tulemustest.
JAOTIS 6
EKP JA EUROALA LIIKMESRIIKIDE RIIKLIKE PÄDEVATE ASUTUSTE VAHELINE KOOSTÖÖ SSM MÄÄRUSE ARTIKLI 18 LÕIKE 5 RAAMES
Artikkel 134
Järelevalve alla kuuluvad olulised üksused
1. Riiklik pädev asutus alustab järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste suhtes menetlusi üksnes EKP palvel, kui see on vajalik SSM määrusega EKP-le antud ülesannete täitmiseks, eesmärgiga võtta meetmeid tagamaks asjakohaste karistuste määramine juhtudel, mis ei ole hõlmatud SSM määruse artikli 18 lõikega 1. Need juhud hõlmavad järgmise kohaldamist:
a)
mitterahalised karistused otsekohaldatavate liidu õigusaktide rikkumise korral juriidiliste või füüsiliste isikute poolt, ning ka rahalised karistused otsekohaldatavate liidu õigusaktide rikkumise korral füüsiliste isikute poolt;
b)
mis tahes rahalised või mitterahalised karistused asjaomaseid liidu direktiive üle võtvate riigisiseste õigusaktide rikkumise korral juriidiliste või füüsiliste isikute poolt;
c)
mis tahes rahalised või mitterahalised karistused, mis määratakse kooskõlas asjaomase riigi õigusaktidega, millega euroala liikmesriikide riiklikele pädevatele asutustele antakse erivolitused, mida hetkel liidu õigusaktide alusel ei nõuta.
Käesolevas lõikes sätestatu ei piira riikliku pädeva asutuse võimalust alustada omal algatusel menetlust seoses riigisisese õiguse kohaldamisega ülesannete osas, mida ei ole EKP-le antud.
2. Riiklik pädev asutus võib paluda EKP-l esitada taotlus menetluse alustamiseks lõikes 1 osutatud juhtudel.
3. Osaleva liikmesriigi riiklik pädeva asutus teavitab EKPd lõike 1 kohaselt EKP taotlusel alustatud karistusmenetluse lõpetamisest. Eelkõige teavitatakse EKPd määratud karistustest, kui neid on määratud.
Artikkel 135
Aruandlus seoses järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksustega
Asjaomane riiklik pädev asutus teatab EKP-le korrapäraselt kõik järelevalve alla kuuluvatele vähem olulistele üksustele riikliku pädeva asutuse järelevalveülesannete täitmisega seoses määratud halduskaristused.
JAOTIS 7
KRIMINAALKURITEOD
Artikkel 136
Tõendid kriminaalkuriteole viitavate faktiliste asjaolude kohta
Kui EKP-l on oma SSM määrusest tulenevaid ülesandeid täites alust kahtlustada kriminaalkuriteo toimepanemist, esitab ta asjaomasele riiklikule pädevale asutusele taotluse anda juhtum kooskõlas riigisisese õigusega üle asjakohastele asutustele uurimiseks ja võimalikuks kriminaalvastutusele võtmiseks.
JAOTIS 8
KARISTUSTE MÄÄRAMISEST LAEKUNUD TULU
Artikkel 137
Karistuste määramisest laekunud tulu
EKP poolt SSM määruse artikli 18 lõigete 1 ja 7 kohaselt määratud halduskaristustest laekunud tulu kuulub EKP-le.
XI OSA
JUURDEPÄÄS TEABELE, ARUANDLUS, UURIMISED JA KOHAPEALSED KONTROLLID
JAOTIS 1
ÜLDPÕHIMÕTTED
Artikkel 138
EKP ja riiklike pädevate asutuste vaheline koostöö seoses SSM määruse artiklites 10-13 osutatud volitustega
Käesoleva osa sätteid kohaldatakse järelevalve alla kuuluvate oluliste üksuste suhtes. Samuti kohaldatakse käesoleva osa sätteid järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste suhtes, kui EKP vastavalt SSM määruse artikli 6 lõike 5 punktile d otsustab kasutada SSM määruse artiklites 10-13 osutatud volitusi seoses järelevalve alla kuuluva vähem olulise üksusega. See ei piira riiklike pädevate asutuste pädevust teostada järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksuste otsest järelevalvet vastavalt SSM määruse artikli 6 lõikele 6.
JAOTIS 2
KOOSTÖÖ SEOSES TEABENÕUETEGA
Artikkel 139
Ühekordsed teabenõuded kooskõlas SSM määruse artikliga 10
1. Kooskõlas SSM määruse artikliga 10 ning võttes arvesse ja järgides asjakohast liidu õigust võib EKP nõuda, et SSM määruse artikli 10 lõikes 1 osutatud juriidiline või füüsiline isik esitaks kogu teabe, mis on vajalik SSM määrusega EKP-le antud ülesannete täitmiseks. EKP täpsustab asjakohase teabe ja mõistliku tähtaja, mille jooksul kõnealune teave tuleb EKP-le esitada.
2. Enne SSM määruse artikli 10 lõike 1 kohaselt esitatava teabe nõudmist võtab EKP kõigepealt arvesse riiklikele pädevatele asutustele juba kättesaadavat teavet.
3. EKP teeb asjaomasele riiklikule pädevale asutustele kättesaadavaks teabe, mis on saadud juriidilistelt või füüsilistelt isikutelt, kellele teabenõue esitati.
JAOTIS 3
Aruandlus
Artikkel 140
Pädevatele asutustele esitatavate järelevalvearuannetega seotud ülesanded
1. EKP tagab vastavuse asjakohase liidu õigusega, millega krediidiasutustele kehtestatakse pädevatele asutustele aruandlusnõuded.
2. Selleks on EKP-le seoses järelevalve alla kuuluvate oluliste üksustega antud järelevalvearuandlust käsitlevates asjakohastes liidu õigusaktides sätestatud ülesanded ja volitused. Riiklikel pädevatel asutustel on seoses järelevalve alla kuuluvate vähem oluliste üksustega pädevatele asutustele aruannete esitamist käsitlevates asjakohastes liidu õigusaktides sätestatud ülesanded ja volitused.
3. Olenemata lõikest 2 ning kui ei ole sätestatud teisiti, esitab iga järelevalve alla kuuluv üksus oma asjaomasele riiklikule pädevale asutusele asjakohase liidu õigusega kooskõlas korrapäraselt esitatava teabe. Kui ei ole selgesõnaliselt sätestatud teisiti, esitatakse kogu järelevalve alla kuuluvate üksuste poolt esitatav teave riiklikele pädevatele asutustele. Riiklikud pädevad asutused teostavad esmase andmete kontrolli ja teevad asjaomase teabe kättesaadavaks EKP-le.
4. EKP võtab järelevalve alla kuuluvate üksuste esitatavate andmete kogumise ja kvaliteedikontrolliga seotud menetluste korraldamisel arvesse ja järgib asjakohast liidu õigust ja Euroopa Pangandusjärelevalve rakenduslikke tehnilisi standardeid.
Artikkel 141
Korrapäraste ajavahemike tagant esitatavad teabenõuded kooskõlas SSM määruse artikliga 10
1. Kooskõlas SSM määruse artikliga 10 ja eelkõige EKP volitusega nõuda teabe esitamist korrapäraste ajavahemike tagant ja kindlaksmääratud kujul järelevalve või sellega seotud statistilistel eesmärkidel ning võttes arvesse ja järgides asjakohast liidu õigust, võib EKP nõuda järelevalve alla kuuluvatelt üksustelt täiendava järelevalvealase teabe esitamist, kui nimetatud teave on EKP-le vajalik SSM määrusega antud ülesannete täitmiseks. Vastavalt asjakohases liidu õiguses sätestatud tingimustele võib EKP täpsustada eelkõige esitatava teabe liigid, aga ka asjaomase teabe esitamise menetlused, kuju, sageduse ja tähtajad.
2. Kui EKP nõuab, et SSM määruse artikli 10 lõikes 1 määratletud juriidilised või füüsilised isikud esitaksid teavet korrapäraste ajavahemike tagant, kohaldatakse vastavalt käesoleva määruse artikli 140 lõiget 3 ja 4.
JAOTIS 4
KOOSTÖÖ SEOSES ÜLDISTE UURIMISTEGA
Artikkel 142
Üldiste uurimiste algatamine kooskõlas SSM määruse artikliga 11
EKP viib SSM määruse artikli 10 lõikes 1 osutatud juriidiliste või füüsiliste isikute suhtes uurimisi läbi EKP otsuse alusel. Nimetatud otsus sisaldab järgmist teavet:
a)
otsuse õiguslik alus ja eesmärk;
b)
kavatsus kasutada SSM määruse artikli 11 lõikes 1 sätestatud volitusi;
c)
asjaolu, et uurimise takistamist isiku poolt, kelle suhtes uurimist läbi viiakse, käsitletakse EKP otsuse rikkumiseks SSM määruse artikli 18 lõike 7 tähenduses, ilma et see piiraks riigisisese õiguse kohaldamist vastavalt SSM määruse artikli 11 lõikele 2.
JAOTIS 5
Kohapealsed kontrollid
Artikkel 143
EKP otsus viia läbi kohapealne kontroll kooskõlas SSM määruse artikliga 12
1. Vastavalt SSM määruse artiklile 12 määrab EKP talle SSM määrusega antud ülesannete täitmiseks kooskõlas artikliga 144 kohapealse kontrolli rühmad, kes viivad SSM määruse artikli 10 lõikes 1 osutatud juriidilise isiku ruumides läbi kõik kohapealsed kontrollid.
2. Ilma et see piiraks artikli 142 kohaldamist ning vastavalt SSM määruse artikli 12 lõikele 3 viiakse kohapealseid kontrolle läbi EKP otsuse alusel, milles märgitakse ära vähemalt järgmine teave:
a)
kohapealse kontrolli ese ja eesmärk ja
b)
asjaolu, et kohapealse kontrolli takistamist juriidilise isiku poolt, kelle suhtes kontrolli kohaldatakse, loetakse EKP otsuse rikkumiseks SSM määruse artikli 18 lõike 7 tähenduses, ilma et see piiraks riigisisese õiguse kohaldamist vastavalt SSM määruse artikli 11 lõikele 2.
3. Kui kohapealne kontroll järgneb artiklis 142 osutatud EKP otsuse alusel läbiviidavale uurimisele ning eeldusel, et kohapealsel kontrollil on uurimisega sama eesmärk ja ulatus, tagatakse EKP ametnikele ning EKP ja riikliku pädeva asutuse volitatud teistele isikutele juurdepääs asjaomase juriidilise isiku, kelle suhtes on sama otsuse alusel algatatud uurimine, tööruumidele ja kinnistule, kooskõlas SSM määruse artikli 12 lõigetega 2 ja 4 ning ilma et see piiraks SSM määruse artikli 13 kohaldamist.
Artikkel 144
Kohapealse kontrolli rühmade moodustamine ja koosseis
1. EKP vastutab kohapealse kontrolli rühmade moodustamise ja koosseisu kinnitamise eest riiklike pädevate asutuste osalemisel kooskõlas SSM määruse artikliga 12.
2. EKP määrab EKP ja riikliku pädeva asutuse töötajate hulgast kohapealse kontrolli rühma juhi.
3. EKP ja riiklikud pädevad asutused konsulteerivad teineteisega ja lepivad kokku riikliku pädeva asutuse ressursside kasutamises kohapealse kontrolli rühmade tegevuseks.
Artikkel 145
Kohapealse kontrolli kord ja kohapealsest kontrollist teavitamine
1. EKP teavitab juriidilist isikut, kelle suhtes viiakse läbi kohapealne kontroll, artikli 143 lõikes 2 osutatud EKP otsusest ja kohapealse kontrolli rühma liikmete nimedest vähemalt viis tööpäeva enne kohapealse kontrolli algust. EKP teavitab liikmesriigi riiklikku pädevat asutust, kus kohapealne kontroll läbi viiakse, vähemalt üks nädal enne juriidilise isiku, kelle suhtes kohapealne kontroll läbi viiakse, teavitamist.
2. Kui see on tingitud kontrollide nõuetekohase läbiviimise ja tõhususe vajadusest, võib EKP viia kohapealse kontrolli läbi kõnealust juriidilist isikut eelnevalt teavitamata. Riiklikku pädevat asutust teavitatakse võimalikult vara enne kohapealse kontrolli alustamist.
Artikkel 146
Kohapealsete kontrollide läbiviimine
1. Kohapealse kontrolli läbiviijad järgivad kohapealse kontrolli rühma juhi juhiseid.
2. Kui üksus, kelle suhtes kohapealset kontrolli läbi viiakse, on järelevalve alla kuuluv oluline üksus, vastutab kohapealse kontrolli rühma juht kohapealse kontrolli rühma ja järelevalve alla kuuluva olulise üksuse järelevalve eest vastutava ühise järelevalverühma vahelise tegevuse koordineerimise eest.
XII OSA
ÜLEMINEKU- JA LÕPPSÄTTED
Artikkel 147
EKP otsese järelevalve algus, kui EKP oma ülesandeid esmakordselt täitma hakkab
1. Vähemalt kaks kuud enne 4. novembrit 2014 adresseerib EKP otsuse igale järelevalve alla kuuluvale üksusele, kelle suhtes EKP hakkab talle SSM määrusega antud ülesandeid täitma, kinnitades, et see oluline üksus kuulub järelevalve alla. Üksuste puhul, kes on järelevalve alla kuuluva olulise grupi liikmed, teavitab EKP järelevalve alla kuuluvat üksust otsusest kõrgeimal konsolideerimise tasandil liikmesriigis ja tagab, et kõik järelevalve alla kuuluvad üksused olulises järelevalve alla kuuluvas grupis on saanud asjakohase teabe. Nimetatud otsused jõustuvad 4. novembril 2014.
2. Olenemata lõikest 1, kui EKP alustab talle antud ülesannete täitmist enne 4. novembrit 2014, adresseerib ta otsuse asjaomasele üksusele ja asjaomastele riiklikele pädevatele asutustele. Kui otsuses ei ole sätestatud teisiti, jõustub otsus selle teavitamisest. Asjaomaseid riiklikke pädevaid asutusi teavitatakse otsuse väljastamise kavatsusest võimalikult vara.
3. Enne otsuse vastuvõtmist kooskõlas lõikega 1 annab EKP asjaomasele järelevalve alla kuuluvale üksusele võimaluse esitada kirjalikke märkuseid.
Artikkel 148
Riiklike pädevate asutuste poolt EKP-le järelevalve ja riskiprofiili kohta esitatava aruande vormi määramine
1. Riiklikud pädevad asutused esitavad hiljemalt 4. augustiks 2014 EKP-le krediidiasutuste nimed, kellele nad on tegevusloa andnud, ning ka aruande asjaomaste krediidiasutuste kohta EKP määratud vormis.
2. Olenemata lõikest 1, kui EKP alustab talle antud ülesannete täitmist enne 4. novembrit 2014, võib ta nõuda, et riiklikud pädevad asutused esitaksid EKP-le asjaomaste krediidiasutuste nimed ning aruande EKP määratud vormis vastavas nõudes märgitud mõistliku tähtaja jooksul.
Artikkel 149
Pooleliolevate menetluste jätkuvus
1. Kui EKP ei otsusta teisiti, kohaldatakse riikliku pädeva asutuse algatatud järelevalvemenetluste, sealhulgas ühiste menetluste suhtes, mis SSM määruse alusel hakkavad kuuluma EKP pädevusse ja mis on algatatud enne 4. novembrit 2014, artiklis 48 sätestatud menetlusi.
2. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 48, το παρόν άρθρο εφαρμόζεται στις κοινές διαδικασίες.
Artikkel 150
Riiklike pädevate asutuste järelevalveotsused
Ilma et see piiraks EKP poolt SSM määrusega antud volituste kasutamist, jäävad riiklike pädevate asutuste enne 4. novembrit 2014 vastu võetud järelevalveotsused muutmata.
Artikkel 151
Liikmesriigid, mille rahaühikuks saab euro
1. Võttes arvesse lõiget 2, kui Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 139 kehtestatud erand liikmesriigi suhtes kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 140 lõikega 2 kehtetuks tunnistatakse, kohaldatakse asjaomase liikmesriigi riikliku pädeva asutuse algatatud järelevalvemenetlustele või vastuvõetud järelevalveotsustele artikleid 148-150.
2. Artiklites 149 ja 150 esitatud viidet 4. novembrile 2014 tõlgendatakse viitena kuupäevale, mil asjaomases liikmesriigis euro kasutusele võetakse.
Artikkel 152
Olemasolevate kokkulepete jätkuvus
Kõik riikliku asutuse poolt enne 4. novembrit 2014 teiste asutustega sõlmitud olemasolevad koostöökokkulepped, mis vähemalt osaliselt hõlmavad SSM määrusega EKP-le üle antud ülesandeid, jäävad kehtima. EKP võib otsustada osaleda sellistes olemasolevates koostöökokkulepetes kõnealuste kokkulepete suhtes kehtiva korra kohaselt või sõlmida kolmandate osapooltega uusi koostöökokkuleppeid seoses EKP-le SSM määrusega antud ülesannete täitmisega. Riiklik pädev asutus jätkab olemasolevate koostöökokkulepete rakendamist üksnes ulatuses, milles neid ei asenda EKP koostöökokkulepped. Kui nii on olemasolevate koostöökokkulepete täitmiseks vajalik, vastutab riiklik pädev asutus EKP abistamise eest, eelkõige teostades oma kokkulepetest tulenevaid õigusi ja täites oma kohustusi EKPga koordineeritult.
Artikkel 153
Lõppsätted
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja kõikides liikmesriikides vahetult kohaldatav kooskõlas aluslepingutega.
Frankfurt Maini ääres, 16. aprill 2014