ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 231/2013 НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
за допълване на Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на освобождаванията, общите условия във връзка с дейността, депозитарите, ливъриджа, прозрачността и надзора
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. относно лицата, управляващи алтернативни инвестиционни фондове, и за изменение на директиви 2003/41/ЕО и 2009/65/ЕО и на регламенти (ЕО) № 1060/2009 и (ЕС) № 1095/2010 (1), и по-специално член 3, параграф 6, член 4, параграф 3, член 9, параграф 9, член 12, параграф 3, член 14, параграф 4, член 15, параграф 5, член 16, параграф 3, член 17, член 18, параграф 2, член 19, параграф 11, член 20, параграф 7, член 21, параграф 17, член 22, параграф 4, член 23, параграф 6, член 24, параграф 6, член 25, параграф 9, член 34, параграф 2, член 35, параграф 11, член 36, параграф 3, член 37, параграф 15, член 40, параграф 11, член 42, параграф 3 и член 53, параграф 3 от нея,
като взе предвид становището на Европейската централна банка,
като има предвид, че:
(1)
Директива 2011/61/ЕС оправомощава Комисията да приема делегирани актове, определящи по-специално правилата относно изчисляването на прагове и ливъридж, условията във връзка с дейността на лицата, управляващи алтернативни инвестиционни фондове (по-долу „ЛУАИФ“), включително управлението на риска и ликвидността, оценяването и делегирането, подробни изисквания относно функциите и задълженията на депозитарите на алтернативни инвестиционни фондове (по-долу „АИФ“), правилата за прозрачност и специфичните изисквания по отношение на трети държави. От съществено значение е всички тези допълващи правила да започнат да се прилага едновременно с Директива 2011/61/ЕС, така че наложените на ЛУАИФ нови изисквания да бъдат ефективно приведени в действие. Разпоредбите на настоящия регламент са тясно обвързани помежду си, тъй като те се отнасят до издаването на разрешения, текущата дейност и прозрачността на ЛУАИФ, управляващи и/или предлагащи АИФ в Съюза, и съответно неразривно свързани с елементи от процеса на предприемане и осъществяване на дейност по управление на активи. С оглед на съгласуването на посочените разпоредби, които следва да влязат в сила едновременно, и на осигуряването на възможност за цялостен поглед и лесен достъп до тях за лицата, които трябва да спазват произтичащите от тях задължения, включително установените извън Съюза инвеститори, е уместно всички делегирани актове, изисквани съгласно Директива 2011/61/ЕС, да бъдат включени в един регламент.
(2)
За да се насърчи целостта на вътрешния пазар и да се осигури правна сигурност на участниците в него, в т.ч. институционални инвеститори, компетентни органи и други заинтересовани страни, е важно чрез приемането на регламент да бъде гарантирано, че целите на Директива 2011/61/ЕС ще бъдат постигнати в еднаква степен във всички държави членки. Чрез своята правна форма регламентът ще осигури съгласувана рамка за всички участници на пазара и ще предостави оптимални гаранции за равнопоставеност, еднакви условия на конкуренция и подходящи съвместни стандарти за защита на инвеститорите. Освен това той гарантира прякото прилагане на подробни единни правила по отношение на дейността на ЛУАИФ, които по своя характер са пряко приложими, и следователно не налагат по-нататъшно транспониране на национално равнище. Използването на регламент позволява в допълнение да се избегне отложеното прилагане на Директива 2011/61/ЕС в държавите членки.
(3)
Тъй като в делегирания регламент се определят задачите и отговорностите на „управителния орган“ и на „висшето ръководство“, е важно да се поясни значението на тези понятия, особено фактът, че даден управителен орган може да обхваща няколко висши ръководни поста. Освен това, тъй като настоящият регламент въвежда също понятието „надзорна функция“, в определението за управителен орган следва да се поясни, че това е органът, който обхваща управленската функция, в случай че надзорните и управленските функции са разделени в съответствие с националното дружествено право. Директива 2011/61/ЕС изисква ЛУАИФ да предоставят определена информация на компетентните органи, включително процента на активите на АИФ, които са обект на специални процедури поради нисколиквидния си характер. Настоящият регламент изяснява значението на тези специални процедури, за да бъдат ЛУАИФ наясно точно каква информация следва да предоставят на компетентните органи.
(4)
Директива 2011/61/ЕС предвижда облекчен режим, приложим за тези ЛУАИФ, които управляват портфейли от АИФ, чиито общи размери на управлявани активи не надвишават съответните прагове. Необходимо е да се поясни начинът, по който следва да се изчислява общата стойност на управляваните активи. В тази връзка е особено важно да се посочат стъпките, необходими за изчисляване на общата стойност на активите, да се определи ясно кои активи не се включват в изчислението, да се изясни начинът на оценяване на активите, придобити чрез използване на ливъридж, както и да се осигурят правила за разглеждане на случаите на кръстосани участия между АИФ, управлявани от едно ЛУАИФ.
(5)
Общата стойност на управляваните активи трябва да се изчислява поне веднъж годишно, като се използва актуална информация. Поради това стойността на активите следва да бъде определена през дванадесетте месеца, предхождащи датата на изчисляване на общата стойност на управляваните активи, и възможно най-близо до тази дата.
(6)
За да се гарантира, че ЛУАИФ продължават да спазва условията за прилагане на по-лекия режим, предвиден в Директива 2011/61/ЕС, следва да се въведе процедура, която позволява да се извършва текущо наблюдение на общата стойност на управляваните активи. При оценка на вероятността от превишаване на прага или на необходимостта от допълнителни изчисления ЛУАИФ може да отчитат видовете управлявани АИФ и различните класове активи, в които се инвестира.
(7)
Ако престанат да спазват свързаните с праговете условия, ЛУАИФ следва да уведомят своя компетентен орган и в срок от 30 календарни дни да поискат съответното разрешение. Когато обаче превишението или спадането под праговете настъпва случайно в рамките на дадена календарна година и тези ситуации се считат за временни, ЛУАИФ не следва да бъдат задължени да искат съответното разрешение. В тези случаи ЛУАИФ следва да уведомят компетентния орган за превишаването на прага и да обяснят защо считат, че това превишение е с временен характер. Ситуация, която продължава повече от три месеца, не може да се счита за временна. При оценяване на временния характер на ситуацията ЛУАИФ следва да вземат предвид очаквания обем на сделките по записване и обратно изкупуване или ако е приложимо, акумулирането и разпределението на капитал. В рамките на тази оценка ЛУАИФ не следва да използват очакваното развитие на пазарите.
(8)
Не е необходимо данните, използвани от ЛУАИФ при изчисляване на общата стойност на управляваните активи, да бъдат предоставяни на разположение на обществеността или на инвеститорите. Компетентните органи обаче трябва да са в състояние да потвърдят, че ЛУАИФ изчислява правилно и следи общата стойност на управляваните активи, включително оценката на случаите, при които общата стойност на управляваните активи надхвърля съответния праг, и следователно трябва при поискване да получава достъп до тези данни.
(9)
От съществено значение е ЛУАИФ, които се ползват от облекчения режим по Директива 2011/61/ЕС, да предоставят на компетентните органи актуална информация към момента на регистрация. Не всички видове ЛУАИФ могат да разполагат с актуализирани документи за предлагане, в които са отразени най-актуалните събития по отношение на управляваните от тях АИФ, и за тези ЛУАИФ може да бъде практически по-целесъобразно да излагат необходимата информация в отделен документ, описващ инвестиционната стратегия на фонда. Това може да се отнася за фондовете за дялово участие или за рисков капитал, които често набират средства чрез договаряне с потенциални инвеститори.
(10)
Не следва да се счита, че АИФ, притежаващ единствено акции на дружества, които са допуснати до търговия на регулиран пазар, използва ливъридж, освен когато акциите са придобити чрез заем. Когато същият АИФ закупува опции върху индекс на капиталови инструменти, следва да се счита, че той използва ливъридж, тъй като е била увеличена експозицията на АИФ към дадената инвестиция.
(11)
За да се осигури съгласуваното прилагане на задълженията на ЛУАИФ за предоставяне на обективен преглед на използвания ливъридж, е необходимо да се предвидят два метода за изчисляване на ливъридж. Проучванията на пазара показаха, че най-добрите резултати могат да бъдат постигнати чрез комбиниране на т.нар. „брутен“ метод и метода на „задълженията“.
(12)
За да получат подходящата информация за мониторинг на системните рискове и да придобият пълна представа за използването на ливъридж от ЛУАИФ, на компетентните органи и инвеститорите следва да бъде предоставяна информация относно експозициите на ЛУАИФ, изчислени както по брутния, така и по метода на задълженията, и поради това всички ЛУАИФ следва да изчисляват експозициите си по двата метода. Брутният метод показва общата експозиция на АИФ, докато методът на задълженията разкрива използваните от ЛУАИФ техники за хеджиране и нетиране; следователно и двата метода трябва да се разглеждат заедно. По-специално, полезна информация може да бъде получена от степента на отклонение при изчисляване на общата експозиция по брутния метод и по метода на задълженията. Ако е необходимо, за да се гарантира, че всяко увеличение на експозицията на АИФ бива адекватно отразено, Комисията може да приеме допълнителни делегирани актове относно допълнителен незадължителен метод за изчисляване на ливъридж.
(13)
При изчисляване на експозицията следва първоначално да бъдат включени всички позиции на АИФ, в т.ч. къси и дълги активи и пасиви, заеми, дериватни инструменти и всички други увеличаващи експозициите техники, при които рисковете и печалбите от активите или пасивите се поемата от АИФ, както и всички други позиции, които формират нетната стойност на активите.
(14)
Сключените от АИФ кредитни споразумения следва да бъдат изключени, ако са с временен характер и са свързани и изцяло покрити от капиталови ангажименти на инвеститорите. Не следва да се счита, че револвиращите кредитни инструменти са с временен характер.
(15)
Освен чрез брутния метод всички ЛУАИФ следва да изчисляват експозициите и посредством метода на задълженията. В съответствие с метода на задълженията дериватните финансови инструменти следва да се преобразуват в еквивалентни позиции в базовите активи. Когато обаче АИФ инвестират в определени деривати, за да компенсират пазарния риск на други активи, в които АИФ са инвестирали, тези деривати следва при определени условия да не бъдат преобразувани в еквивалентни позиции в базовите активи, тъй като експозициите по двете инвестиции се компенсират. Такъв например би бил случаят, когато АИФ инвестира в определен индекс и притежава дериватен суапов инструмент, заменящ промяната в стойността на този индекс с промяната в стойността на друг индекс, което би било аналогично на притежаването на експозиция към втория индекс и следователно нетната стойност на активите на АИФ няма да зависи от промяната в стойността на първия индекс.
(16)
При изчисляване на експозициите по метода на задълженията деривативите, отговарящи на посочените в настоящия регламент критерии, не създават допълнителни експозиции. Следователно, ако АИФ инвестира във фючърсни договори върху индекс и притежава касова позиция, равна на общата базова пазарна стойност на фючърсните договори, това би било аналогично на пряка инвестиция в акциите от индекса и следователно фючърсният договор върху индекс не следва да бъде вземан под внимание при изчисляване на експозицията на АИФ.
(17)
При изчисляване на експозициите по метода на задълженията на ЛУАИФ следва да бъде позволено да отчитат споразуменията за нетиране и хеджиране, при условие че изпълняват свързаните с метода на задълженията критерии.
(18)
Изискването, според което споразуменията за нетиране трябва да се отнасят до един и същ базов актив, следва да бъде стриктно тълкувано, така че активите, които ЛУАИФ счита за еквивалентни или с висока степен на корелация, например различни класове акции или облигации, емитирани от един емитент, не следва да се считат за идентични за целите на споразуменията за нетиране. С определението на споразуменията за нетиране се цели да се гарантира, че ще бъдат взети предвид само онези сделки, при които се компенсират свързаните с други сделки рискове и не остава съществен остатъчен риск. За споразумения за нетиране не следва да се считат комбинациите от сделки, с които се цели генериране на макар и малки печалби чрез намаляване на някои рискове при запазване на други, както и арбитражните инвестиционни стратегии, целящи генериране на печалба чрез използване на ценовите различия между дериватни инструменти върху един и същ базов актив, но с различни падежи.
(19)
Практиката при управление на портфейла, с която се цели намаляване на дюрационния риск чрез съчетаване на инвестиции в облигации с дълъг матуритет с лихвен суап или намаляване на дюрацията на портфейл от облигации на АИФ чрез откриване на къса позиция във фючърсни договори върху облигации, представителни за лихвения риск на портфейла (дюрационно хеджиране), следва да се разглежда като споразумение за хеджиране, при условие че то отговаря на критериите за хеджиране.
(20)
Следва да се счита, че практиката на управление на портфейла, с която се цели компенсиране на значителните рискове, свързани с инвестиция в добре диверсифициран портфейл от акции, чрез поемането на къса позиция във фючърс върху борсов индекс, когато съставът на портфейла от акции е много близък до този на борсовия индекс и между възвръщаемостта на портфейла и индекса съществува висока степен на корелация и когато късата позиция във фючърса върху борсов индекс позволява неоспоримо намаление на свързания с портфейла от акции общ пазарен риск, а специфичният риск е незначителен, като например бета-хеджиране на добре диверсифициран портфейл от акции, при което специфичният риск се счита за незначителен, отговаря на критериите за хеджиране.
(21)
Следва да се счита, че практиката на управление на портфейла, с която се цели компенсиране на риска, свързан с инвестиция в облигации с фиксиран лихвен процент, чрез комбиниране на дълга позиция в суап за кредитно неизпълнение и лихвен суап, заменящ фиксирания лихвен процент с подходящ референтен процент на паричния пазар плюс лихвен спред, представлява споразумение за хеджиране, при което по принцип са спазени всички критерии за хеджиране по метода на задълженията.
(22)
Следва да се счита, че практиката на управление на портфейла, с която се цели компенсиране на свързания с определена акция риск чрез поемането на къса позиция посредством дериватен договор върху друга акция, силно корелираща с първата акция, не отговаря на критериите за хеджиране. Въпреки че тази стратегия се основава на поемането на противоположни позиции в един и същ клас активи, тя не хеджира специфичния риск, свързан с инвестицията в определена акция. Поради това тя не следва да се счита за споразумение за хеджиране, както е посочено в свързаните с метода на задълженията критерии.
(23)
Следва да се счита, че практиката на управление на портфейла, с която се цели поддържане на алфа-коефициента на кошница от акции (обхващаща ограничен брой акции) чрез комбиниране на инвестициите в тази кошница от акции с бета-коригираната къса позиция във фючърс върху борсов индекс, не отговаря на критериите за хеджиране. Тази стратегия не цели компенсиране на значителните рискове, свързани с инвестицията в тази кошница от акции, а компенсиране на бета-коефициента (пазарния риск) на тази инвестиция и поддържане на алфа-коефициента. Алфа-коефициентът на кошницата от акции може да доминира над бета-коефициента и по този начин да доведе до загуби на равнище АИФ. По тази причина тази стратегия не следва да се счита за споразумение за хеджиране.
(24)
При стратегията за арбитраж на сливането се съчетават къса позиция в акция с дълга позиция в друга акция. С тази стратегия се цели хеджиране на бета-коефициента (пазарния риск) на позициите и генериране на възвръщаемост, свързана с относителната промяна в цената на двете акции. Аналогично, алфа-коефициентът на кошницата от акции може да доминира над бета-коефициента и по този начин да доведе до загуби на равнище АИФ и тази стратегия не следва да се счита за споразумение за хеджиране, както е посочено в свързаните с метода на задълженията критерии.
(25)
Стратегия, с която се цели хеджиране на дълга позиция в акция или облигация със закупена кредитна защита на същия емитент, се отнася до два различни класа активи и поради това не следва да се счита за споразумение за хеджиране.
(26)
При използването на методи, водещи до увеличаване на експозицията на АИФ, ЛУАИФ следва да спазват общи принципи, като например да отчитат както правната форма, така и същността на сделката. Особено по отношение на сделките по обратно изкупуване ЛУАИФ следва да вземат предвид дали рисковете и печалбите от съответните активи са прехвърлени или остават за АИФ. ЛУАИФ следва също да проучат базовите активи, стоящи в основата на дериватните инструменти или други договорни споразумения, за да определят евентуалните бъдещи ангажименти на АИФ, произтичащи от тези сделки.
(27)
Тъй като при метода на задълженията лихвените проценти с различни срокове до падеж се разглеждат като различни базови активи, АИФ, които в съответствие със своята основна инвестиционна политика инвестират предимно в лихвени деривати, могат да използват правила за нетиране на дюрацията, за да бъде отчетена корелацията между падежните интервали на кривата на лихвения процент. Когато установяват своята инвестиционна политика и профил на риска, АИФ следва да могат да определят нивото на лихвения риск и следователно да посочат своята целева дюрация. При вземането на инвестиционни решения АИФ следва да отчитат предварително определената целева дюрация. Когато дюрацията на портфейла се отклонява от целевата дюрация, стратегията не следва да се разглежда като споразумение за нетиране на дюрацията, както е посочено в свързаните с метода на задълженията критерии.
(28)
Правилата за нетиране на дюрацията позволяват дълги позиции да бъдат нетирани с къси позиции, чиито базови активи са различни лихвени проценти. Падежните интервали са разделени на две, седем и петнадесет години. Нетиране на позициите се позволява във всеки един падежен интервал.
(29)
Нетиране на позиции между два различни падежни интервала следва да бъде частично позволено. За да бъде позволено частично нетиране, спрямо нетираните позиции трябва да бъдат наложени санкции. Те следва да бъдат под формата на проценти, зависещи от средната корелация между падежните интервали за две, пет, десет и тридесет години от кривата на лихвения процент. С нарастване на разликата между падежите на позициите се повишава и необходимостта от санкциониране на тяхното нетиране и следователно процентите трябва да бъдат увеличени.
(30)
Позициите, чиято модифицирана дюрация надвишава значително модифицираната дюрация на съвкупния портфейл, не съответстват на инвестиционната стратегия на АИФ и тяхното пълно нетиране не следва да бъде допускано. Следователно няма да се допуска къса позиция с падеж 18 месеца (от падежен интервал 1) да бъде нетирана с дълга позиция с падеж 10 години (от падежен интервал 3), ако целевата дюрация на АИФ е около 2 години.
(31)
При изчисляване на експозицията АИФ могат първо да установят споразуменията за хеджиране. Дериватните инструменти, които са част от тези споразумения, се изключват от изчисляването на глобалната експозиция. При споразуменията за хеджиране АИФ следва да разчитат на точни изчисления. При изчисляване на хеджирането АИФ не следва да използват правила за нетиране на дюрацията. Правилата за нетиране на дюрацията могат да се използват за трансформиране на останалите лихвени деривати в техните еквивалентни позиции от базови активи.
(32)
Съгласно Директива 2011/61/ЕС ЛУАИФ трябва да гарантират, че евентуалните рискове, свързани с професионалната отговорност, която може да бъде породена в резултат на осъществяваните от тях дейности, са покрити в подходяща степен посредством допълнителен собствен капитал или чрез застраховка за професионална отговорност. Единното прилагане на тази разпоредба изисква да бъде постигнато общоприето разбиране на евентуалните рискове, свързани с професионалната отговорност, които трябва да бъдат обхванати. Общата спецификация на рисковете, свързани с породената от професионална небрежност на ЛУАИФ отговорност, следва да определи характеристиките на съответните рискови събития и да установи обхвата на потенциалната професионална отговорност, включително щетите или загубите, причинени от лица, пряко извършващи дейности, за които ЛУАИФ носи правна отговорност, като например управители, служители и персонал на ЛУАИФ, както и лица, извършващи дейности по силата на споразумение за делегиране с ЛУАИФ. В съответствие с разпоредбите на Директива 2011/61/ЕС отговорността на ЛУАИФ не следва да бъде засегната от делегиране или вторично делегиране на правомощия и ЛУАИФ следва да предоставят необходимото покритие за професионалните рискове, свързани с тези трети страни, с които те са правно обвързани.
(33)
За осигуряването на общоприето разбиране на общата спецификация следва да се използва списък с примери като отправна точка за установяването на евентуални рискови събития, свързани с професионалната отговорност. Този списък следва да включва широк набор от събития, породени от небрежност, грешки или пропуски, като например загуба на документи, удостоверяващи правото на собственост върху инвестиции, въвеждане в заблуждение или нарушение на различните задължения или задачи на ЛУАИФ. Той следва да включва и пропуски при предотвратяването, чрез подходящи системи за вътрешен контрол, на измами в рамките на организацията на ЛУАИФ. Вредата, причинена от факта, че дадена инвестиция не е преминала през необходимата комплексна проверка и впоследствие се оказва измамна, спада към професионалната отговорност на ЛУАИФ и следва да бъде обхваната по подходящ начин. При все това загубите, настъпили поради обезценяването на инвестиция вследствие на неблагоприятни пазарни условия, не следва да бъдат обхванати. Списъкът следва да включва и неправомерно извършени оценки, които следва да се третират като пропуски при оценяването в нарушение на член 19 от Директива 2011/61/ЕС и съответните делегирани актове.
(34)
В съответствие със своите задължения по управление на риска ЛУАИФ следва да разполагат с подходящи качествени механизми за вътрешен контрол с цел избягване или намаляване на оперативните пропуски, включително свързани с професионалната отговорност рискове. Поради това в рамките на своята политика за управление на риска ЛУАИФ следва да имат подходящи политики и процедури за управление на операционния риск, съответстващи на естеството, мащаба и сложността на тяхната дейност. Тези процедури и политики следва при всички положения да позволяват изграждането на вътрешна база данни за загубите, служеща за оценяване на профила на операционния риск.
(35)
За да се гарантира, че допълнителният собствен капитал и застраховката за професионална отговорност покриват по целесъобразен начин евентуалните рискове, свързани с професионалната отговорност, следва да бъдат установени минимални количествени критерии, определящи подходящото ниво на покритие. Тези количествени критерии следва да бъдат установени от ЛУАИФ като определен процент от стойността на портфейлите на управляваните АИФ, изчислени като сума от абсолютната стойност на всички активи на всички управлявани АИФ, независимо от това дали те са придобити чрез използването на ливъридж, или със средства на инвеститорите. В тази връзка дериватните инструменти следва да се оценяват по тяхната пазарна стойност, защото това е цената, по която те биха могли да бъдат заменени. По своя характер покритието, осигурено чрез застраховка за професионална отговорност, е по-несигурно отколкото покритие чрез допълнителен собствен капитал и поради това следва да се прилагат различни проценти за двата различни инструмента, използвани за покриване на риска.
(36)
За да се гарантира, че застраховката за професионална отговорност покрива ефективно възникналите вследствие на застрахователните събития загуби, тя следва да бъде извършена от застрахователно предприятие, което е получило разрешение да предоставя застраховка за професионална отговорност. Това са застрахователни предприятия от и извън ЕС, на които е позволено да предоставят такава застрахователна услуга съгласно правото на Съюза или националното право.
(37)
С цел осигуряване на известна гъвкавост при изготвянето на подходяща застраховка за професионална отговорност следва да бъде позволено на ЛУАИФ и застрахователното предприятие да договорят клауза, съгласно която определена сума от настъпилата загуба ще се поема първо ЛУАИФ (фиксирано самоучастие). Когато е договорено такова фиксирано самоучастие, ЛУАИФ следва да осигури собствен капитал, съответстващ на фиксирания размер на загубата, която ще се поема от ЛУАИФ. Този собствен капитал следва да допълва началния капитал на ЛУАИФ и собствения капитал, осигурен от ЛУАИФ съгласно член 9, параграф 3 от Директива 2011/61/ЕС.
(38)
По правило адекватността на покритието, предоставено чрез допълнителен собствен капитал или застраховка за професионална отговорност, следва да се преразглежда най-малко веднъж годишно. Въпреки това ЛУАИФ следва да разполагат с процедури, които осигуряват текущ мониторинг на общата стойност на портфейлите на управляваните АИФ и текущи корекции на размера на покритието на рискове, свързани с професионалната отговорност, при установяване на значителни несъответствия. Освен това компетентните органи на държавата членка по произход на ЛУАИФ могат да намалят или увеличат минимално изисквания допълнителен собствен капитал, след като бъде отчетен рисковият профил на ЛУАИФ, данните за загубата му от отминали периоди и адекватността на неговия допълнителен собствен капитал или застраховка за професионална отговорност.
(39)
Директива 2011/61/ЕС изисква ЛУАИФ да действат в най-добрия интерес на АИФ, на инвеститорите в АИФ и на целостта на пазара. Поради това ЛУАИФ следва да прилагат подходящи политики и процедури, които им позволяват да предотвратяват злоупотреби, като избор на пазарен момент или късно търгуване. При избора на пазарен момент се използват неактуални или остарели цени за ценни книжа от портфейла, които влияят върху нетната стойност на активите на АИФ, или в рамките на няколко дни се закупуват и изкупуват обратно дялове от АИФ, като се извлича полза от начина, по който АИФ изчисляват активите си. Късното търгуване предполага възлагане на поръчки за покупка или обратно изкупуване на дялове от АИФ след определения момент на приключване на търговия, но по цени към момент на приключване. Тези злоупотреби вредят на интересите на дългосрочните инвеститори, тъй като намаляват техните печалби, и оказват отрицателно въздействие върху възвръщаемостта на АИФ, тъй като повишават трансакционните разходи и пречат на управлението на портфейла. ЛУАИФ следва също така да установят подходящи процедури, осигуряващи ефективното управление на АИФ, и следва да действат по начин, предотвратяващ начисляването на излишни разходи за АИФ и техните инвеститори.
(40)
В съответствие с подхода, прилаган от управляващите ПКИПЦК лица, ЛУАИФ следва да полагат висока степен на старание при избора и мониторинга на инвестициите. Те трябва да разполагат с необходимия професионален експертен опит и знания относно активите, в които средствата на АИФ биват инвестирани. За да се гарантира, че инвестиционните решения се вземат в съответствие с инвестиционната стратегия и, където е приложимо, с праговете на риска на управляваните АИФ, ЛУАИФ следва да установят и прилагат писмени политики и процедури за комплексна проверка. Тези политики и процедури се преразглеждат и актуализират редовно. Когато ЛУАИФ инвестират в специфични видове активи с голяма дюрация или в по-слабо ликвидни активи като недвижимо имущество или дружествени дялове, изискванията за комплексна проверка следва да се прилага и за етапа на договаряне. Дейностите, извършвани от ЛУАИФ преди сключване на споразумението, следва да бъдат подробно документирани, за да бъде удостоверена тяхната съгласуваност с икономическия и финансов план и следователно с дюрацията на АИФ. ЛУАИФ следва да съхраняват протоколите от съответните заседания, подготвителната документация и икономическия и финансов анализ, изготвени с цел оценка на осъществимостта на проекта и договорните ангажименти.
(41)
Изискването към ЛУАИФ да действат с необходимите умения, грижа и внимание следва да се прилага също в случаите, когато ЛУАИФ определят основен борсов посредник или контрагент. ЛУАИФ следва да избират и определят само тези основни борсови посредници и контрагенти, които подлежат на постоянен надзор, финансово стабилни са и разполагат с необходимата организационна структура в съответствие с услугите, които трябва да бъдат предоставени на ЛУАИФ или на АИФ. За да бъде осигурена подходящата защита на интересите на инвеститорите, е необходимо да се уточни, че един от критериите, по които ще се оценява финансовата стабилност, е дали основните борсови посредници или контрагенти подлежат на съответното пруденциално регулиране, включително адекватни капиталови изисквания и ефективен надзор.
(42)
В съответствие с Директива 2011/61/ЕС, която изисква ЛУАИФ да действа честно, коректно и с необходимите умения, лицата, които на практика управляват дейността на ЛУАИФ, и членовете на управителния орган или на висшето ръководство, при липсата на управителен орган, следва да притежават необходимите за изпълнението на своите задължения знания, умения и опит, т.е. да разбират рисковете, свързани с дейността на ЛУАИФ. В съответствие със Зелената книга на Комисията относно корпоративното управление във финансовия сектор (2) лицата, които на практика управляват стопанската дейност на ЛУАИФ, следва също да отделят достатъчно време за изпълнението на задълженията си в ЛУАИФ и да действат честно, почтено и независимо, за да могат, наред с другото, правилно да оценяват и да оспорват решенията на висшето ръководство.
(43)
За да гарантират правилното изпълнение на съответните дейности, ЛУАИФ следва да наемат персонал, притежаващ необходимите умения, знания и опит за осъществяване на възложените му задачи.
(44)
ЛУАИФ, които предоставят услуги по управление на индивидуални портфейли, следва да спазват правилата по отношение на финансовите стимули, установени в Директива 2006/73/ЕО на Комисията от 10 август 2006 г. за прилагане на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на организационните изисквания и условията за извършване на дейност от инвестиционните посредници и за даването на определения за целите на посочената директива (3). От съображения за съгласуваност тези принципи следва да се прилагат и за ЛУАИФ, които предоставят услуги по колективно управление и предлагане на портфейли. Наличието, естеството и размерът на таксата, комисионата или стимула или, когато размерът не може да бъде установен, методът за изчисляване на сумата следва да бъдат ясно оповестени в годишния отчет на ЛУАИФ.
(45)
Инвеститорите в АИФ следва да се ползват от защита, подобна на тази на клиентите на ЛУАИФ, на които ЛУАИФ предоставят услуги по индивидуално управление на портфейла, като в такъв случай те трябва да прилагат правилата за най-добро изпълнение, изложени в Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на директиви 85/611/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/ЕИО на Съвета (4) и Директива 2006/73/ЕО. Разликите между различните видове активи, в които се инвестират АИФ, следва обаче да бъдат взети предвид, тъй като принципът на най-доброто изпълнение не е подходящ, когато например ЛУАИФ инвестират в недвижими имоти или дружествени дялове и инвестицията е направена след продължително договаряне на условията по споразумението. Когато липсват алтернативи по отношение на местата на изпълнение, ЛУАИФ следва да може да удостовери пред компетентните органи и одиторите тази липса на алтернативи.
(46)
От съображения за съгласуваност с изискванията, които се прилагат към управляващите ПКИПЦК лица, при извършването на колективно управление на портфейл ЛУАИФ следва да спазват правила за обработката на поръчки и за обединяването и разпределянето на поръчки за търговия. Тези правила обаче не следва да се прилагат, когато инвестицията в активи е направена след продължително договаряне на условията по споразумението, като например инвестиции в недвижими имоти, дружествени дялове или некотирани дружества, тъй като в такива случаи не се изпълнява поръчка.
(47)
От съществено значение е да се посочат случаите, при които има вероятност да настъпи конфликт на интереси, особено когато е налице възможност за реализиране на финансови печалби или избягване на финансови загуби или когато съществуват финансови или други стимули, влияещи върху поведението на ЛУАИФ по начин, облагодетелстващ конкретни интереси в ущърб на интересите на други страни, като например друг АИФ, неговите клиенти, предприятия за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) или други клиенти на ЛУАИФ.
(48)
В установената от ЛУАИФ политика по отношение на конфликтите на интереси следва да се посочат случаите, при които извършваните от ЛУАИФ дейности могат да представляват конфликти на интереси, водещи или не до потенциални рискове от нарушаване на интересите на АИФ или на техните инвеститори. При установяването на тези случаи ЛУАИФ следва да вземат предвид не само дейността по колективно управление на портфейли, но също така и другите дейности, за чието провеждане те са получили разрешение, включително дейностите на техните подизпълнители, вторични подизпълнители, външни оценители или контрагенти.
(49)
В съответствие с подхода, приложим спрямо дружествата, управляващи ПКИПЦК, посочен в Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (5), и спрямо инвестиционните посредници от Директива 2004/39/ЕО, ЛУАИФ следва да приемат процедури и мерки, гарантиращи че заинтересованите лица, участващи в различни стопански дейности, които могат да доведат до евентуални конфликти на интереси, се ползват с независимост при извършването на тези дейности, която отговаря на мащаба и дейностите на ЛУАИФ.
(50)
От съществено значение е да се осигури обща рамка, съгласно която да бъдат управлявани и оповестявани евентуалните конфликти на интереси. Подробните стъпки и процедури, които трябва да се спазват в такива случаи, следва да бъдат уточнени във въведената от ЛУАИФ политика по отношение на конфликтите на интереси.
(51)
Един от основните елементи на система за управление на риска е поддържането на постоянна функция по управление на риска. С оглед на съгласуваността нейните задачи и отговорности следва да бъдат подобни на възложените на постоянното звено за управление на риска в управляващите ПКИПЦК дружества съгласно Директива 2010/43/ЕС на Комисията от 1 юли 2010 г. за прилагане на Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на организационните изисквания, конфликтите на интереси, правилата за поведение, управлението на риска и съдържанието на споразумението между депозитар и управляващо дружество (6). На тази функция следва да бъде отредена първостепенна роля при формулиране на политика за управление на риска на АИФ, както и при мониторинга и оценката на риска, за да се гарантира, че нивото на риска постоянно съответства на рисковия профил на АИФ. Постоянната функция по управление на риска има необходимите правомощия, достъп до цялата необходима информация и редовни контакти с висшето ръководство и управителния орган на ЛУАИФ, като им предоставя актуализирана информация, която позволява предприемане на незабавни коригиращи мерки при необходимост.
(52)
Политиката за управление на риска е друг стълб на системата за управление на риска. Тази политика следва да бъде надлежно документирана и по подходящ начин да разяснява по-специално мерките и процедурите, използвани за измерване и управление на риска, гаранциите за независимостта на функцията по управление на риска, техниките, използвани за управление на риска, както и данните за разпределението на отговорностите в рамките на ЛУАИФ при управление на риска и оперативните процедури. За да гарантира нейната ефективност, висшето ръководство следва да преразглежда политиката за управление на риска най-малко веднъж годишно.
(53)
Както се изисква в Директива 2011/61/ЕС, функцията по управление на риска следва да бъде функционално и йерархично отделена от оперативните звена. Поради това следва да се поясни, че това отделяне следва да обхваща цялата структура до управителния орган на ЛУАИФ и че лицата, участващи във функцията по управление на риска, не трябва да извършват несъвместими задачи или да бъдат поднадзорни на лица, отговорни за несъвместими функции.
(54)
От съществено значение е да се посочат гаранциите, които трябва да бъдат използвани от ЛУАИФ, с цел осигуряване на независимостта на функцията по управление на риска и конкретно да се уточни, че на лицата, изпълняващи функцията по управление на риска, не следва да се възлагат несъвместими задължения, че те следва да вземат решения въз основа на данни, които могат да оценят по подходящ начин, и че процесът на вземане на решения следва да подлежи на преразглеждане.
(55)
Въпреки че Директива 2011/61/ЕС не налага ограничения по отношение на инвестициите на АИФ, рисковете, поети от всеки АИФ, не могат да бъдат ефективно управлявани, ако ЛУАИФ не установят предварително прагове на риска. Праговете на риска следва да бъдат съобразени с рисковия профил на АИФ и да бъдат оповестени пред инвеститорите в съответствие с Директива 2011/61/ЕС.
(56)
От съображения за съгласуваност изискванията за установяване, измерване и мониторинг на риска са основани на сходните разпоредби по Директива 2010/43/ЕС. ЛУАИФ следва да вземат целесъобразни мерки по отношение на възможните слабости в своите техники за измерване на риска и модели на риска чрез извършване на стрес тестове, бек-тестове и сценариен анализ. Когато стрес тестовете и сценарийният анализ разкриват слабости по отношение на конкретна комбинация от обстоятелства, ЛУАИФ следва да предприеме незабавни мерки и коригиращи действия.
(57)
Директива 2011/61/ЕС изисква от Комисията да посочи системите и процедурите за управление на ликвидността, които позволяват на ЛУАИФ да наблюдават риска по отношение на ликвидността на АИФ, освен при неизползващи ливъридж АИФ от затворен тип, и да обезпечат съответствието на ликвидния профил на инвестициите на АИФ с поетите задължения. Следователно от съществено значение е да се определят основните общи изисквания към всички ЛУАИФ, чието прилагане следва да бъде съобразено с размера, структурата и естеството на АИФ, управлявани от съответните ЛУАИФ.
(58)
ЛУАИФ следва да могат да удостоверят пред съответните им компетентни органи, че са въвели подходящи и ефективни политики и процедури за управление на ликвидността. Това изисква да бъде отделено дължимото внимание на естеството на АИФ, включително вида на съответните базови активи и размера на ликвидния риск, на който АИФ е изложен, на мащаба и сложността на АИФ или на сложността на процеса на ликвидация или продажба на активи.
(59)
Системите и процедурите за управление на ликвидността могат да позволят на ЛУАИФ да прилагат инструменти и мерки, необходими за справяне с проблемите, свързани с неликвидните активи и тяхната оценка при изпълнение на искания за обратно изкупуване. Тези инструменти и мерки могат да включват, когато това е разрешено от националното законодателство, ограничения при обратното изкупуване („gates“), частично обратно изкупуване, временни заеми, срокове за предизвестие и групи от ликвидни активи. Сметките от типа „side-pockets“, както и другите механизми, при които определени активи на АИФ подлежат на подобни договорености между АИФ и неговите инвеститори, следва да се разглеждат като „специални процедури“, тъй като те засягат специфичните права на обратно изкупуване на инвеститорите в АИФ. Спирането на АИФ не следва да се счита за специална процедура, тъй като това се прилага за всички активи на АИФ и за всички инвеститори в АИФ. Използването на инструменти и специални процедури за управление на ликвидността следва също да бъде обвързано с конкретни обстоятелства и следва да е съобразено с естеството, мащаба и инвестиционната стратегия на АИФ.
(60)
Изискването за мониторинг на управлението на ликвидността на базовите предприятия за колективно инвестиране, в които инвестират АИФ, заедно с изискванията за установяване на инструменти и мерки за управление на ликвидния риск и за установяване, управление и мониторинг на конфликтите на интереси между инвеститорите не следва да се прилагат за ЛУАИФ, които управляват АИФ от затворен тип, независимо от това дали се счита, че те използват ливъридж. Освобождаването от тези свързани с обратното изкупуване изисквания за управление на ликвидността следва да бъде съобразено с разликите между общите условия на обратно изкупуване за инвеститорите в АИФ от затворен и отворен тип.
(61)
За някои видове ЛУАИФ използването на минимални прагове по отношение на ликвидността или неликвидността на АИФ може да представлява ефективен инструмент за мониторинг. Само по себе си надхвърлянето на прага може да не налага действие от страна на ЛУАИФ при отчитане на фактите и обстоятелствата, както и на допустимите отклонения, установени от ЛУАИФ. Следователно праговете могат на практика да бъдат използвани при мониторинга на среднодневния обем на обратно изкупените дялове спрямо дневната ликвидност на фонда за същия период. Те биха могли да се използват и за мониторинг на концентрацията на инвеститорите в подкрепа на сценариите при стрес тест. Тези прагове биха могли да задействат осъществяването на постоянен мониторинг или коригиращи мерки в зависимост от обстоятелствата.
(62)
Стрес тестовете следва по целесъобразност да симулират недостиг на ликвидни активи, както и нетипични по обем искания за обратно изкупуване. Актуалните и очакваните бъдещи обеми на записване и обратно изкупуване следва да бъдат взети предвид заедно с въздействието на очакваните показатели на АИФ на фона на показателите на другите фондове, опериращи в тази област. В симулираните сценарии при стрес теста ЛУАИФ следва да анализират периода от време, необходим за изпълнение на исканията за обратно изкупуване. ЛУАИФ следва също така да подлагат на стрес тестове пазарни фактори като например промени във валутните курсове, които могат съществено да повлияят върху кредитния профил на ЛУАИФ или на АИФ, а следователно и върху изискванията към обезпечението. В своя подход по отношение на стрес тестовете и сценарийния анализ ЛУАИФ следва да отчитат чувствителността на оценката при неблагоприятни пазарни условия.
(63)
Честотата на провеждане на стрес тестове следва да зависи от естеството на АИФ, инвестиционната стратегия, ликвидния профил, вида инвеститори и политиката за обратно изкупуване на АИФ. Очаква се обаче тези тестове да бъдат извършвани най-малко веднъж годишно. Когато стрес тестовете предполагат значително по-висок от очаквания ликвиден риск, ЛУАИФ следва да действат в най-добрия интерес на всички инвеститори в АИФ, като вземат предвид ликвидния профил на активите на АИФ, равнището на исканията за обратно изкупуване и ако е уместно - адекватността на политиките и процедурите за управление на ликвидността.
(64)
Директива 2011/61/ЕС изисква Комисията да определи начина на съгласуване на инвестиционната стратегия, ликвидния профил и политиката на обратно изкупуване. Съгласуваност между тези три елемента ще бъде осигурена, когато инвестициите на инвеститорите могат да бъдат изкупени обратно в съответствие с политиката за обратно изкупуване на АИФ, която следва да обхваща условията за обратно изкупуване както при обичайни, така и при извънредни обстоятелства, по начин, осигуряващ справедливо третиране на инвеститорите.
(65)
Директива 2011/61/ЕС изисква междусекторна съгласуваност и премахване на несъответствията между интересите на инициаторите, които преструктурират кредити в търгуеми ценни книжа, и ЛУАИФ, които инвестират в тези ценни книжа или финансови инструменти от името на АИФ. За да се постигне тази цел, бяха взети предвид съответните разпоредби на Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции (7), определящи количествените и качествените изисквания към инвеститорите, изложени на кредитен риск във връзка със секюритизация, инициатори и спонсори. Тъй като както настоящият регламент, така и съответните разпоредби на Директива 2006/48/ЕО имат за цел съгласуване на интересите на инициатора или спонсора и на инвеститорите, от съществено значение е формулировките в двата правни акта да бъдат използвани последователно и поради това бе направена препратка към определенията от Директива 2006/48/ЕО. Като се има предвид, че Комитетът на европейските банкови надзорници - предшественикът на Европейския банков орган, предостави подробни насоки относно тълкуването на съответните разпоредби на Директива 2006/48/ЕО (8), постигането на междусекторна съгласуваност изисква настоящите разпоредби, целящи хармонизиране на интересите на инициаторите, спонсорите и ЛУАИФ, да бъдат тълкувани в светлината на тези насоки.
(66)
От съществено значение е трансакциите, които преобразуват заеми в търгуеми ценни книжа, да не бъдат структурирани по начин, позволяващ да се избегне прилагането на изискванията, свързани с инвестиции в секюритизационни позиции. Поради това позоваването на инвестиция в търгуеми ценни книжа или други финансови инструменти, основани на преструктурирани заеми, не следва да се тълкува стриктно като правно валидно и обвързващо прехвърляне на право на собственост върху такива инструменти, а като инвестиция в материален или икономически смисъл, така че всякакви други форми на синтетични инвестиции да бъдат обхванати и да подлежат на тези специфични изисквания. За да бъдат избегнати недоразуменията и да се хармонизира терминологията с използваната в банковото законодателство, вместо „инвестиция в търгуеми ценни книжа или други финансови инструменти, основани на преструктурирани заеми“, следва да бъде използван понятието „поемане на експозиция към кредитен риск по секюритизация“.
(67)
Изискванията, които трябва да бъдат изпълнени от институциите, действащи като инициатори, спонсори или първоначални кредитори по секюритизация, биват пряко налагани по силата на Директива 2006/48/ЕО. Поради това е важно да се постановят съответните задължения на ЛУАИФ, поемащи експозиция към секюритизации. Затова ЛУАИФ следва да поемат експозиция към секюритизации, само ако инициаторът, спонсорът или първоначалният кредитор е оповестил изрично пред ЛУАИФ запазването на значителен икономически интерес в базовия актив, т.нар. изискване за запазване. Освен това ЛУАИФ следва да гарантират, че са спазени различните качествени изисквания, наложени на спонсорите и инициаторите по силата на Директива 2006/48/ЕО. Освен това самите ЛУАИФ следва да отговарят на качествени изисквания, позволяващи им да познават задълбочено и в детайли секюритизацията и нейните базови експозиции. За тази цел ЛУАИФ следва да взима своето инвестиционно решение, единствено след като са извършили внимателна комплексна проверка, която им е осигурила адекватна информация и познания относно съответната секюритизация.
(68)
Съществуват обстоятелства, при които дадени лица отговарят на определението за инициатор или спонсор, или изпълняват ролята на първоначален кредитор; въпреки това друго лице, което не отговаря на определението за спонсор или инициатор и не изпълнява ролята на оригинален кредитор - но чиито интереси са почти оптимално съгласувани с тези на инвеститорите - може да се стреми към покриване на изискването за запазване. С оглед постигане на правна сигурност не следва от това лице да се изисква да отговаря на изискването за запазване, ако то вече е било изпълнено от инициатора, спонсора или първоначалния кредитор.
(69)
При неспазване на изискването за запазване или на качествените изисквания ЛУАИФ следва да обмислят предприемането на коригиращи действия, като например хеджиране, продажба или намаляване на експозицията или установяване на контакт със страната, която нарушава изискването за запазване, с оглед възстановяване на съответствието. Тези коригиращи действия трябва винаги да са в интерес на инвеститорите, без да налагат преки задължения за продажба на активи, непосредствено след като нарушението е било установено, за да бъдат избегнати спешните принудителни продажби. ЛУАИФ следва да вземат предвид нарушението, когато обмислят извършването на нова инвестиция в друга сделка, в която участва нарушилата изискването за запазване страна.
(70)
С цел изпълнение на изискванията по Директива 2011/61/ЕС за определяне на вътрешни процедури и организационни механизми, които всяко ЛУАИФ следва да прилага, на ЛУАИФ следва да бъде наложено да изградят добре документирана организационна структура, в която са набелязани ясно отговорностите и определени контролните механизми и която осигурява добър обмен на информация между всички участващи страни. ЛУАИФ следва също да въведат системи за съхраняване на информация и за гарантиране на непрекъснатостта на дейността. При въвеждането на тези процедури и структури ЛУАИФ следва да вземат предвид принципа на пропорционалност, който позволява процедурите, механизмите и организационната структура да бъдат съобразени с естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на ЛУАИФ, както и с естеството и обхвата на дейностите, извършвани в хода на тяхната стопанска дейност.
(71)
Оповестяването на информация пред инвеститорите е от първостепенно значение за защитата на тези инвеститори и поради това ЛУАИФ следва да прилагат подходящи политики и процедури, за да се гарантира, че приложимите за определен АИФ условия на обратно изкупуване се оповестяват достатъчно подробно и явно пред инвеститорите както преди самата инвестиция, така и при настъпване на съществени промени. Това би могло да включва оповестяване на сроковете за предизвестие при обратно изкупуване, подробности относно сроковете на блокиране („lock-up periods“), обстоятелствата, при които обичайните механизми за обратно изкупуване може да не се прилагат или да бъдат временно преустановени, както и подробности относно всички мерки, които могат да бъдат разгледани от управителния орган, като например ограничения при обратното изкупуване („gates“) и сметки от типа „side-pockets“, тъй като те оказват въздействие върху специфичните права на обратно изкупуване на инвеститорите в съответния АИФ.
(72)
С оглед гарантиране на правилното изпълнение на съответните дейности ЛУАИФ следва по-конкретно да използват подходящи електронни системи, за да изпълнят изискванията за регистриране на трансакциите от портфейла или поръчките за записване и за обратно изкупуване, както и да установят, прилагат и поддържат счетоводни политики и процедури, които осигуряват изчисляването на нетната стойност на активите в съответствие с изискванията по Директива 2011/61/ЕС и настоящия регламент.
(73)
За да се осигури съгласуваност с изискванията, наложени на управляващите ПКИПЦК лица с Директива 2009/65/ЕО, на управителния орган, висшето ръководство или при необходимост на надзорната функция на ЛУАИФ следва да бъдат възложени сходни задачи, във връзка с които следва да бъдат разпределени съответните отговорности. Това разпределение на отговорностите следва обаче да съответства на ролята и отговорностите на управителния орган, на висшето ръководство и на надзорната функция съгласно приложимото национално законодателство. Към висшето ръководство може да спадат всички или част от членовете на управителния орган.
(74)
Изискването за установяване на постоянна и ефективна функция по съответствието следва да се спазва постоянно от ЛУАИФ, независимо от размера и сложността на тяхната дейност. Елементите на техническата организация и личния състав, ангажиран с функцията по съответствието, следва обаче да бъдат съобразени с естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на ЛУАИФ, както и с естеството и обхвата на неговите услуги и дейности. ЛУАИФ не следва да бъдат задължени да създават независимо звено, следящо за спазване на съответствието, ако това изискване е непропорционално с оглед на размера на ЛУАИФ или на естеството, мащаба и сложността на неговата стопанска дейност.
(75)
Стандартите за оценка се различават между различните юрисдикции и категории активи. Настоящият регламент следва да допълни съвместните общи правила и да определи критерии за ЛУАИФ при разработването и прилагането на подходящи и съгласувани политики и процедури за точна и независима оценка на активите на АИФ. Политиките и процедурите следва да описват задълженията, ролята и отговорностите на всички участващи в оценяването страни, включително на външните оценители.
(76)
Стойността на активите може да бъде определена по различни начини, например чрез препратка към наблюдаваните цени на действащ пазар или приблизителна оценка, която използва други методи на оценяване в съответствие с националното законодателство, устава или учредителните документи на АИФ. Тъй като стойността на отделните активи и пасиви може да бъде определена по различни методи и да бъде извлечена от различни източници, ЛУАИФ следва да определят и опишат използвания от тях метод на оценяване.
(77)
Когато за оценяване на активите се използва модел, процедурите и политиките за оценка следва да посочват основните характеристики на модела. Преди да бъде използван, този модел следва да премине процес на утвърждаване, провеждан от вътрешно или външно лице, което не е участвало в разработването на модела. Счита се, че дадено лице отговаря на изискванията за провеждане на процес по утвърждаване на модел, използван за оценяване на активи, ако то притежава необходимата компетентност и опит в оценяването на активи посредством такива модели; това лице може да бъде одитор.
(78)
Тъй като средата, в която работят АИФ, е динамична и инвестиционните стратегии може да претърпят промени с течение на времето, процедурите и политиките за оценяване следва да се преразглеждат поне веднъж годишно и при всички положения преди АИФ да започне да използва нова инвестиционна стратегия или нов вид актив. Всяка промяна в процедурите и политиките за оценяване, включително методи на оценяване, следва да се извършва по предварително определена процедура.
(79)
ЛУАИФ следва да гарантират, че отделните активи на АИФ са били оценени правилно в съответствие с процедурите и политиките за оценяване. Рискът от неправилно оценяване е по-висок за някои активи, най-вече сложни и неликвидни финансови инструменти. В тази връзка ЛУАИФ следва да въведат необходимите контролни механизми, осигуряващи подходяща степен на обективност при оценката на активите на АИФ.
(80)
Изчисляването на нетната стойност на активите на дял или акция се регламентира от националното законодателство и/или устава или учредителните документи на фонда. Настоящият регламент обхваща само процедурата, а не методологията на изчисление. ЛУАИФ могат сами да изчисляват нетната стойност на активите на дял или акция в рамките на административните функции, които изпълняват за АИФ. Като алтернатива може да бъде посочена трета страна, която да изпълнява административните функции, включително изчислението на нетната стойност на активите. За целите на Директива 2011/61/ЕС не следва да се счита, че трета страна, извършваща изчислението на нетната стойност на активите на АИФ, е външен оценител, доколкото тя не оценява индивидуалните активи, включително тези, за които се налага субективна преценка, а при изчислението използва стойности, които са получени от ЛУАИФ, ценови източници или външен оценител.
(81)
Съществуват процедури за оценка, които могат да се извършват ежедневно, като например оценка на финансовите инструменти, но също така има процедури за оценка, които не могат да се извършват с честотата на емитиране, записване, обратно изкупуване и обезсилване, например при оценка на недвижимата собственост. Честотата на оценяване на активите, притежавани от фонд от отворен тип, следва да е съобразена с разликите в процедурите за оценка на видовете активи, притежавани от АИФ.
(82)
В Директива 2011/61/ЕС са установени строги изисквания и ограничения, които трябва да бъдат спазени, когато ЛУАИФ възнамеряват да делегират изпълнението на функции. ЛУАИФ продължат да носят във всеки един момент цялата отговорност за доброто изпълнение на делегираните функции и тяхната съвместимост с Директива 2011/61/ЕС и мерките за прилагането ѝ. ЛУАИФ следва поради това да гарантират, че подизпълнителят използва и прилага такива стандарти за качество, каквито и самите ЛУАИФ биха прилагали. Също така, ако е необходимо да се гарантира, че делегираните функции се изпълняват винаги съгласно високи стандарти, ЛУАИФ трябва да бъдат в състояние да прекратят делегирането и споразумението за делегиране, което налага предоставяне на гъвкави права на прекратяване на ЛУАИФ. Изискванията и ограниченията по отношение на делегирането следва да се прилагат към посочените в приложение I към Директива 2011/61/ЕС функции по управление, докато помощните задачи, като административни или технически функции, подпомагащи управленската дейност, например логистична подкрепа под формата на почистване, кетъринг и доставка на основни услуги или продукти, не следва да бъдат считани за делегиране на функциите на ЛУАИФ. Други примери за технически или административни функции са покупката на стандартен, предлаган в търговската мрежа софтуер и ползването на услуги на доставчици на софтуер по ad hoc оперативна помощ във връзка с предлагани в търговската мрежа система или по предоставяне на човешки ресурси под формата на временно заети лица или на услуги по администриране на заплатите.
(83)
Целият процес на делегиране следва да се основава на обективни критерии, за да се гарантира високо равнище на защита на инвеститорите в допълнение към по-високата ефективност на осъществяване на дейност на ЛУАИФ. Когато оценяват тези критерии, компетентните органи следва да отчитат структурата на делегирането и нейното въздействие върху структурата на ЛУАИФ, както и взаимодействието между делегираните дейности и дейностите, които продължават да се извършват от ЛУАИФ.
(84)
За да се установи дали лицето, което на практика управлява дейността на подизпълнителя, има достатъчно добра репутация, следва да се провери начинът, по който то осъществява дейността си, и наличието на нарушения във връзка с неговите финансови операции. При оценка на изискването за достатъчно добра репутация следва да бъде взета предвид всяка друга приложима информация относно личните качества, която може да повлияе неблагоприятно върху способността на лицето да осъществява дейност, като например съмнения относно неговата честност и почтеност.
(85)
Не се счита, че инвестиционните дружества, получили разрешение в съответствие с Директива 2009/65/ЕО, са предприятия, които са получили разрешение или са регистрирани за целите на управлението на активи и подлежат на надзор, тъй като те нямат право да участват в дейности, различни от колективното управление на портфейли по тази директива. Аналогично, вътрешно управляваните АИФ не следва да бъдат класифицирани като такива предприятия, тъй като те не следва да извършват друга дейност, освен вътрешното управление на АИФ.
(86)
Когато делегирането обхваща управление на портфейли или управление на риска, което представлява основна дейност на ЛУАИФ и поради това е особено важно за защитата на инвеститорите и системния риск, в допълнение към изискванията по член 20, параграф 1, буква в) от Директива 2011/61/ЕС компетентният орган на държавата членка по произход на ЛУАИФ и надзорният орган по отношение на предприятието от третата държава следва да са сключили основано на писмен договор споразумение за сътрудничество. Споразумението следва да бъде прието преди делегирането. Елементите на това споразумение следва да отчитат съществуващите международни стандарти.
(87)
Писмените договори следва да предоставят на компетентните органи правото да извършват проверки на място, включително когато изискват надзорният орган по отношение на предприятието от третата държава, на което са делегирани функции, да извърши проверки на място и когато искат разрешение от надзорния орган на третата държава сами да извършат проверка или да придружат служителите на надзорния орган на третата държава, за да ги подпомогнат в осъществяването на проверки на място.
(88)
Въз основа на задълженията, установени в Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ следва винаги да действат в най-добрия интерес на АИФ или на инвеститорите в управляваните от тях АИФ. Поради това делегирането следва да бъде допустимо, само когато не възпрепятства ЛУАИФ да действат или да управляват АИФ в най-добрия интерес на инвеститорите.
(89)
За да се поддържа високо ниво на защита на инвеститорите, при всяко делегиране следва да бъдат отчетени възможните случаи на конфликт на интереси. Няколко критерия следва да бъдат определени за установяване на ситуациите, които биха довели до съществен конфликт на интереси. Този списък на критерии не следва да се приема за изчерпателен, т.е. за целите на Директива 2011/61/ЕС са от значение и несъществени конфликти на интереси. Ето защо следва да се счита, че осъществяването на функцията по съответствието или на одитната функция влиза в конфликт с дейностите по управление на портфейла, а поддържането на пазара или поемането на емисии - с управлението на портфейла или на риска. Това задължение не засяга задължението на подизпълнителя да осигурява функционалното и йерархично отделяне на функциите по управление на риска от управлението на портфейла в съответствие с разпоредбите по член 15 от Директива 2011/61/ЕС.
(90)
Изискванията по отношение на делегиране на изпълнението на функции от името на ЛУАИФ следва да се прилагат mutatis mutandis, когато подизпълнителят делегира вторично всяка от делегираните му функции, а също и при всички допълнителни случаи на вторично делегиране.
(91)
За да се гарантира, че при всички положения функциите по управление на инвестициите се изпълняват от ЛУАИФ, не трябва да се допуска такова делегиране на техните функции, при което по същество те вече не може да бъдат считани за лица, управляващи АИФ, т.е. те се превръщат в т.нар. дружества „пощенска кутия“. ЛУАИФ следва постоянно да разполагат с необходимите ресурси, позволяващи ефективен контрол на делегираните функции. От своя страна ЛУАИФ трябва да изпълняват функциите по управление на инвестициите, да притежават необходимите познания и ресурси, да запазват правомощията за вземане на решения, попадащи сред отговорностите на висшето ръководство, и да изпълняват функциите на висшето ръководство, които могат да включват изпълнение на общата инвестиционна политика и инвестиционни стратегии.
(92)
Оценката на структурата по делегиране е сложна задача, която трябва да се основава на редица критерии, за да могат компетентните органи да формират своята оценка. Необходимо е в комбинацията от критерии да бъде отчетено разнообразието от фондови структури и инвестиционни стратегии в целия Съюз. ЕОЦКП може да разработи насоки, за да се гарантира последователната оценка на структурите по делегиране в рамките на Съюза.
(93)
Комисията извършва мониторинг на начина на прилагане на критериите и тяхното влияние върху пазарите. Комисията прави преглед на ситуацията след две години и, ако е необходимо, предприема подходящи мерки за допълнително уточняване на условията, при които се смята, че ЛУАИФ е делегирало функциите си в такава степен, че се е превърнало в дружество „пощенска кутия“ и вече не може да бъдат считано за лице, управляващо АИФ.
(94)
За да се гарантира високо ниво на защита на инвеститорите, в Директива 2011/61/ЕС е установен обширен набор от изисквания относно депозитаря на АИФ. Съответните конкретни права и задължения на депозитаря, на ЛУАИФ и/или на АИФ и на третите страни следва да бъдат изрично посочени. Писменият договор следва да включва всички елементи, необходими за подходящото съхраняване на всички активи на АИФ от депозитаря или от трето лице, на което са делегирани функции по съхранение в съответствие с Директива 2011/61/ЕС, и за правилното осъществяване на надзорните и контролните функции на депозитаря. За да може депозитарят да оценява и наблюдава свързания с отговорното пазене риск, договорът следва да съдържа достатъчно подробна информация относно категориите активи, в които може да инвестират АИФ, и да обхваща географските региони, в които АИФ планират да инвестират. Договорът следва да съдържа също информация за поетапна процедура. Следователно депозитарят следва да предупреди ЛУАИФ за всеки съществен риск, установен в системата за сетълмент на даден пазар. По отношение на прекратяването на договора следва да се отчете фактът, че прекратяването на договора представлява крайна мярка за депозитаря, ако не е удовлетворен от съществуващата степен на защита на активите. Той следва също да предотвратява моралния риск, при който ЛУАИФ би взел инвестиционни решения, пренебрегвайки свързаните с отговорното пазене рискове, тъй като отговорността ще бъде поета в повечето случаи от депозитаря. За да се поддържа високо ниво на защита на инвеститорите, изискването за установяване на подробни правила за мониторинг на трети страни следва да се прилага спрямо цялата верига от услуги по отговорно пазене.
(95)
Депозитар, който е установен в трета държава, следва да подлежи на публично пруденциално регулиране и пруденциален надзор от страна на надзорен орган, който е натоварен с осъществяването на текущ надзор, провеждането на разследвания и налагането на санкции. Когато надзорът върху депозитаря се осъществява от няколко надзорни органа, един от тях следва да действа като лице за контакт за целите на Директива 2011/61/ЕС и всички приети съгласно нея делегирани актове и мерки за прилагане.
(96)
Оценката на правото на третата държава съгласно член 21, параграф 6, последна алинея от Директива 2011/61/ЕС следва да бъде направена от Европейската комисия чрез сравняване на критериите за издаване на разрешение и текущите условия във връзка с дейността, приложими спрямо депозитаря в третата държава, със съответните изисквания, приложими съгласно правото на Съюза спрямо кредитните институции и/или инвестиционните посредници, относно достъпа до осъществяване на депозитарна дейност и извършване на депозитарни функции, с цел да се установи дали местните критерии пораждат същото въздействие като установените с правото на Съюза. Депозитар, който не е кредитна институция или инвестиционен посредник, но е обект на пруденциален надзор и е лицензиран в трета държава, може да бъде оценен от Европейската комисия, с цел да се установи дали съответните разпоредби на правото на третата държава пораждат същото въздействие като разпоредбите, установени от правото на Съюза относно кредитните институции и/или инвестиционните посредници.
(97)
За да може депозитарят при всички случаи да получи ясна представа за всички входящи и изходящи парични потоци на АИФ, ЛУАИФ следва да гарантират, че депозитарят своевременно получава точна информация за всички парични потоци, включително от всяка трета страна, при която е открита парична сметка на АИФ.
(98)
С оглед осъществяването на целесъобразен мониторинг на паричните потоци на АИФ депозитарят е задължен да гарантира, че са въведени и ефективно прилагани процедури за целесъобразен мониторинг на паричните потоци на АИФ, които биват периодично преразглеждани. Депозитарят следва по-специално да провери процедурата по равнение, за да се увери, че процедурата е подходяща за АИФ и се провежда на подходящи интервали, отчитайки естеството, мащаба и сложността на АИФ. При тази процедура следва например да се сравнят отделните движения, отчетени в банковите извлечения, с паричните потоци, регистрирани по сметките на АИФ. Когато равнението се извършва ежедневно, както е при повечето АИФ от отворен тип, депозитарят следва също да извършва равнението ежедневно. Депозитарят следва конкретно да следи за откритите в рамките на процедурите по равнение несъответствия и за предприетите коригиращи мерки, за да може своевременно да уведоми ЛУАИФ за всяка аномалия, която не е била отстранена, и да извърши цялостен преглед на процедурите по равнение. Този преглед следва да се извършва най-малко веднъж годишно. Депозитарят следва също своевременно да идентифицира значителните парични потоци и по-специално тези, които биха могли да несъответстват на операциите на АИФ, като промени в позициите от активи на АИФ или в записванията и обратното изкупуване, и следва периодично да получава извлечения от паричните сметки и да проверява съответствието между собствените си данни по паричните позиции и тези на ЛУАИФ. Депозитарят следва да актуализира своите регистри в съответствие с член 21, параграф 8, буква б) от Директива 2011/61/ЕС.
(99)
Депозитарят трябва да гарантира, че всички плащания, извършени от или от името на инвеститорите при записването на акции или дялове от АИФ, са били получени и заведени по една или повече парични сметки в съответствие с Директива 2011/61/ЕС. ЛУАИФ следва да гарантират, че депозитарят разполага със съответната информация, която му е необходима за целесъобразния мониторинг на плащанията, получени от инвеститорите. ЛУАИФ трябва да гарантират, че тази информация достига своевременно до депозитаря, когато третата страна е получила поръчка за обратно изкупуване или емитиране на акции или дяловете от АИФ. Поради това лицето, което отговаря за записването и обратното изкупуване на акции или дялове от АИФ, следва в края на работния ден да предаде тази информация на депозитаря, за да се избегне злоупотребата с плащания на инвеститорите
(100)
В зависимост от вида си активите могат или да бъдат държани на отговорно пазене, например финансови инструменти, които могат да бъдат вписани по сметка за финансови инструменти, или да бъдат физически предадени на депозитаря в съответствие с Директива 2011/61/ЕС, или да подлежат на проверка на собствеността и водене на регистри. Депозитарят следва да държи на отговорно пазене всички финансови инструменти на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, които могат да бъдат регистрирани или заведени по сметка пряко или непряко на името на депозитаря или на трета страна, на която са делегирани функции по отговорно пазене, особено на равнище централен депозитар на ценни книжа. Освен това на отговорно пазене се държат тези финансови инструменти, които са единствено пряко регистрирани при самия емитент или негов агент на името на депозитаря или на трета страна, на която са делегирани функции по отговорно пазене. Тези финансови инструменти, които в съответствие с приложимото национално законодателство, са единствено регистрирани на името на АИФ при емитента или негов агент, например инвестиции на фондове за дялово участие и рисков капитал в некотирани дружества, не следва да се държат на отговорно пазене. Всички финансови инструменти, които могат да бъдат физически предадени на депозитар, следва да се държат на отговорно пазене. Когато са изпълнени условията, при които финансовите инструменти трябва да бъдат държани на отговорно пазене, финансовите инструменти, които са предоставени като обезпечение на трета страна или са предоставени от трета страна в полза на АИФ, трябва също да бъда държани на отговорно пазене от самия депозитар или от трета страна, на която са делегирани функции по отговорно пазене, при условие че те са собственост на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ. Също така финансовите инструменти, които са собственост на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, за които АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, е дал съгласието си за повторна използване от страна на депозитаря, остават на отговорно пазене до упражняване на правото на повторно използване.
(101)
Спрямо финансовите инструменти, които са държани на отговорно пазене, следва във всеки един момент да бъдат полагани дължимите грижи и защита. За да се осигури правилната оценка на свързания с отговорното пазене риск, при полагане на дължимите грижи депозитарят следва конкретно да е наясно кои трети страни участват по веригата от услуги по отговорно пазене, да гарантира, че задълженията за извършване на комплексна проверка и отделяне се спазват по цялата верига, да гарантира, че разполага с необходимите права за достъп до счетоводните отчети и документацията на третите страни, на които са делегирани функции по отговорно пазене, да осигури съблюдаването на тези изисквания и да документира всички тези задължения, като предоставя достъп и докладва тези документи пред ЛУАИФ.
(102)
С цел да се избегне заобикалянето на изискванията на Директива 2011/61/ЕС, депозитарят следва да прилага задълженията за съхранение спрямо базовите активи на финансовите структури и/или правно-организационните структури, контролирани пряко или непряко от АИФ или от ЛУАИФ, действащо от името на АИФ. Този подход на прозрачност не следва да се прилага за фонд, инвестиращ в други фондове, или структура от типа главен фонд - захранващи фондове, при условие че те използват депозитар, съхраняващ по подходящ начин активите на фонда.
(103)
Депозитарят следва във всеки един момент да има цялостен поглед върху всички държани на отговорно пазене активи, които не са финансови инструменти. Тези активи биха подлежали на задължението за проверка на собствеността и водене на регистри съгласно Директива 2011/61/ЕС. Такива са например материалните активи, които не могат да бъдат класифицирани като финансови инструменти съгласно Директива 2011/61/ЕС или не могат да бъдат физически предадени на депозитаря, в т.ч. финансови договори, например деривати, парични депозити или инвестиции в частни дружества и дружествени дялове.
(104)
За да бъде напълно сигурен, че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, действително е собственик на активите, депозитарят следва да се увери, че е получил цялата информация, която счита за необходима, за да се убеди, че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, притежава правото на собственост върху актива. Тази информация може да бъде копие на официален документ, удостоверяващ, че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, е собственик на актива, или всяко документално и надеждно доказателство, което депозитарят счита за подходящо. При необходимост депозитарят следва да поиска допълнителни доказателства от АИФ или ЛУАИФ или според случая от трета страна.
(105)
Депозитарят следва да води регистър за всички активи, за които е убеден, че са собственост на АИФ. Той може да установи процедура за получаване на информация от трети страни, като по отношение на АИФ, които рядко сключват сделки и/или чиито сделки подлежат на предхождащо сетълмента договаряне, се допускат процедури, с които се гарантира, че активите не може да бъдат прехвърлени без депозитарят или третата страна, на която са делегирани функции по съхранение, да бъдат информирани за тези сделки. Изискването третата страна да предоставя достъп до документални доказателства за всяка сделка би било подходящо за по-често търгуващите АИФ, например които инвестират в котирани деривати.
(106)
За да се гарантира, че депозитарят е в състояние да изпълнява своите задължения, е необходимо да се изяснят задачите, предвидени в член 21, параграф 9 от Директива 2011/61/ЕС, и по-специално второто ниво на осъществяваните от депозитаря контролни функции. Тези задачи не следва да възпрепятстват депозитаря от провеждането на предварителни проверки, когато той счита това за уместно и в съгласие с ЛУАИФ. С цел да се гарантира, че депозитарят е в състояние да изпълнява своите задължения, той следва да установи своя собствена поетапна процедура, регламентираща случаите на разкриване на нередности. Тази процедура следва да гарантира уведомяването на компетентните органи за всяко съществено нарушение. Определените с настоящия регламент надзорни отговорности на депозитарите по отношение на трети страни не засягат отговорностите на ЛУАИФ по Директива 2011/61/ЕС.
(107)
Депозитарят следва да проверява съответствието между броя емитирани дялове или акции и получените приходи от записване. Освен това, за да гарантира, че плащанията, извършени след записване от страна на инвеститорите, са получени, депозитарят следва също да осигури извършването на равнение между поръчките за и приходите от записването. Същото равнение следва да се извърши и по отношение на поръчките за обратно изкупуване. Депозитарят следва още да провери дали броят дялове или акции по сметките на АИФ отговаря на броя на нереализираните дялове или акции в регистъра на АИФ. Депозитарят следва да адаптира процедурите си съобразно честотата на записване и обратно изкупуване.
(108)
Депозитарят следва да предприеме всички необходими стъпки, за да гарантира, че съответните процедури и политики за оценка на активите на АИФ биват ефективно прилагани, като извършва извадкови проверки или съпоставя във времето промяната на изчислената нетна стойност на активите спрямо сравнителен показател. При установяване на своите процедури депозитарят следва да има ясна представа за методите на оценяване на активите на АИФ, използвани от ЛУАИФ или външния оценител. Честотата на тези проверки следва да бъде съгласувана с честота на оценяване на активите на АИФ.
(109)
По силата на своите надзорни задължения съгласно Директива 2011/61/ЕС депозитарят следва да въведе процедура за последваща проверка дали АИФ спазва приложимото законодателство и разпоредби, както и своя устав и учредителни документи. Това включва проверка дали инвестициите на АИФ съответстват на неговите инвестиционни стратегии, описани в устава и документите за предлагане на АИФ, и осигуряване спазването на съществуващите инвестиционни ограничения на АИФ. Депозитарят следва да следи сделките на АИФ, като проучва необичайните между тях. Ако не бъдат спазени праговете или ограниченията, установени в приложимото национално законодателство и нормативни актове или в устава и учредителните документи на АИФ, депозитарят следва например да получи указания от ЛУАИФ за отмяна на сделката, която е била в нарушение, за негова собствена сметка. Настоящият регламент не възпрепятства депозитаря от приемане на предварителен подход, когато той счита това за уместно и в съгласие с ЛУАИФ.
(110)
Депозитарят следва да гарантира, че в съответствие с Директива 2011/61/ЕС приходите се изчисляват акуратно. За тази цел депозитарят трябва да гарантира, че разпределението на приходите е целесъобразно, а при установяването на грешка, че ЛУАИФ ще предприеме подходящите коригиращи мерки. След като това бъде гарантирано, депозитарят следва да провери пълнотата и точността на разпределението на приходите и по-специално на изплащането на дивиденти.
(111)
Когато съгласно Директива 2011/61/ЕС се делегират функции по съхранение, свързани с други активи, е вероятно делегирането в повечето случаи да засегне и административни функции. Следователно, когато депозитарят делегира функции по съхранение, от него ще се изисква да въведе и прилага подходяща документирана процедура, осигуряваща във всеки един момент спазването от страна на подизпълнителя на изискванията по член 21, параграф 11, буква г) от Директива 2011/61/ЕС. За да се осигури необходимото ниво на защита на активите, е необходимо да се определят някои принципи, които следва да се прилагат по отношение на делегирането на функции по съхранение. При делегиране на отговорно пазене е важно да се определят някои основни принципи, които трябва ефективно да се прилагат в рамките на процеса на делегиране. Тези принципи не следва да се считат за изчерпателни нито по отношение определянето на всички елементи на прилаганите от депозитаря необходими умения, грижа и внимание, нито по отношение установяването на всички стъпки, които депозитарят следва да предприеме във връзка с тези принципи. Задължението за текущ мониторинг върху третата страна, на която са делегирани функции по съхранение, следва да се състои от проверка дали тази трета страна извършва правилно всички делегирани функции и дали съблюдава договора за делегиране. Третата страна следва да действа честно, добросъвестно и в най-добър интерес на АИФ и неговите инвеститори съгласно регулаторните и надзорните изисквания и да прилага необходимата грижа, внимание и умения, които при сравними обстоятелства обикновено се очакват от упражняващите тази финансова професия субекти, които са доказали своята предпазливост. Депозитарят следва, inter alia, да разгледа елементите, оценени по време на процеса на избор и определяне, като ги поставя в перспектива, сравнявайки ги с развитието на пазара. Редовният преглед следва да отразява обстоятелствата, така че депозитарят да може да оцени по подходящ начин рисковете, свързани с решението за поверяване на активи на трета страна. Честотата на прегледа следва да бъде адаптирана, така че винаги да се запазва съответствието с пазарните условия и приложимите рискове. За да може депозитарят да реагира ефективно на евентуална несъстоятелност на третата страна, той следва да планира действията при непредвидени ситуации, включително разработване на алтернативни стратегии или по целесъобразност евентуален избор на алтернативни доставчици. Въпреки че тези мерки могат да намалят свързания с отговорното пазене риск, поет от депозитаря, те не променят задължението за възстановяване на финансовите инструменти или за изплащане на съответната сума при тяхната загуба, което зависи от това дали са изпълнени изискванията по член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС.
(112)
Когато делегира функции по съхранение, депозитарят следва да гарантира, че са изпълнени изискванията по член 21, параграф 11, буква г), подточка iii) от Директива 2011/61/ЕС и активите на АИФ, които са клиенти на депозитаря, са целесъобразно отделени. С това задължение следва конкретно да се гарантира, че активите на АИФ няма да бъдат загубени при несъстоятелност на третата страна, на която са делегирани функции по съхранение. С цел този риск да бъде сведен до минимум в държавите, в които законодателството в областта на несъстоятелността не признава последствията от отделянето, депозитарят следва да предприеме допълнителни мерки. Депозитарят може да оповести това пред АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, за да бъдат тези аспекти на свързания с отговорното пазене риск надлежно отчетени при инвестиционното решение, или да предприеме такива мерки, които са позволени в местните юрисдикции и предоставят максимална защита от неплатежоспособност съгласно местното законодателство. Освен това депозитарят би могъл да забрани временните дефицити по клиентските активи, да използва буфери или да приеме правила, забраняващи нетирането на кредитни и дебитни клиентски салда. Въпреки че тези мерки могат да намалят свързания с отговорното пазене риск, поет от депозитаря при делегиране на функции по отговорно пазене, те не променят задължението за възстановяване на финансовите инструменти или за изплащане на съответната сума при тяхната загуба, което зависи от това дали са изпълнени изискванията по Директива 2011/61/ЕС.
(113)
Отговорността на депозитаря по член 21, параграф 12, втора алинея от Директива 2011/61/ЕС се задейства при загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене при самия депозитар или при трета страна, на която са били делегирани функции по отговорното пазене, при условие че депозитарят не може да докаже, че загубата е резултат от външно събитие, което е извън неговия контрол и чиито последици биха били неизбежни независимо от всички разумни усилия за предотвратяването им. Следва да се прави разлика между тази загуба и инвестиционната загуба, претърпяна от инвеститорите поради намаление в стойността на активите след вземане на инвестиционното решение.
(114)
За да бъде установена като такава, загубата трябва да е окончателна и да няма изгледи за възстановяване на финансовия актив. Поради това случаите, при които даден финансов инструмент само временно не е на разположение или е замразен, следва да не се считат за загуба по смисъла на член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС. От друга страна, съществуват три вида ситуации, при които загубата следва да се счита за окончателна: финансовият инструмент вече не съществува или никога не е съществувал; финансовият инструмент съществува, но АИФ е загубил окончателно правото си на собственост върху него; АИФ има правото на собственост, но вече окончателно не може да прехвърля собствеността или да създава ограничени права на собственост върху финансовия инструмент.
(115)
Счита се, че финансов инструмент вече не съществува, ако например той е загубен вследствие на счетоводна грешка, която не може да бъде коригирана, или ако никога не е съществувал, т.е. собствеността на АИФ е била регистрирана въз основа на фалшифицирани документи. Случаите, при които загубата на финансови инструменти е причинена от измама, следва да се считат за загуба.
(116)
Не може да бъде установена загуба, когато финансовият инструмент е бил заменен от или преобразуван в друг финансов инструмент, например когато акции биват анулирани и заменени с емисия на нови акции при реорганизация на дружество. Не следва да се счита, че АИФ е лишен завинаги от правото си на собственост върху финансов инструмент, ако АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, е прехвърлил(о) по законен път собствеността на трета страна. Когато се прави разграничение между юридическата собственост и действителната собственост върху активите, определението за загуба следва да се отнася до загубата на право на действителна собственост.
(117)
Единствено при външно събитие, което е извън неговия контрол и чиито последици биха били неизбежни независимо от всички разумни усилия за предотвратяването им, депозитарят може да избегне подвеждане под отговорност по член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС. За да бъде освободен от отговорност, депозитарят следва да докаже, че тези условия са били едновременно изпълнени.
(118)
Първоначално следва да се определи дали довелото до загубата събитие е външно. Отговорността на депозитаря не следва да се влияе от делегирането и поради това едно събитие следва да се счита за външно, ако то не е настъпило в резултат на действие или бездействие от страна на депозитаря или третата страна, на която е било делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, държани на отговорно пазене. След това следва да се прецени дали събитието е било извън контрола на депозитаря, като се провери дали един предпазлив депозитар би могъл по някакъв начин да предотврати възникването на събитието. Съгласно тези изисквания, както природните явления, така и действията на публичните органи могат да се считат за външни събития извън възможния контрол. Следователно за външно събитие, което е извън възможния контрол, се счита ситуацията, когато при неплатежоспособност на трета страна, на която са делегирани функции по отговорно пазене, законодателството на държавата, в която инструментите са държани на отговорно пазене, не признава последствията от целесъобразно прилагано отделяне. От друга страна, загуба, предизвикана от неприлагане на изискванията за отделяне по член 21, параграф 11, буква г), подточка iii) от Директива 2011/61/ЕС, или загуба на активи поради прекъсване на дейността на третата страна вследствие на нейната неплатежоспособност не могат да се считат за външни събития извън възможния контрол.
(119)
И накрая, депозитарят следва да докаже, че загубата би била неизбежна независимо от всички разумни усилия за предотвратяването ѝ. В тази връзка депозитарят следва да информира ЛУАИФ и да предприеме подходящи действия в зависимост от обстоятелствата. Например, когато депозитарят смята, че единственото подходящо действие е да се освободи от финансовите инструменти, той следва надлежно да информира за това ЛУАИФ, което от своя страна трябва да даде писмени указания на депозитаря дали да запази или да се освободи от финансовите инструменти. Всяко указание до депозитаря за запазване на собствеността върху активите следва да бъде своевременно докладвано на инвеститорите в АИФ. ЛУАИФ или АИФ следва да отдели дължимото внимание на препоръките на депозитаря. В зависимост от обстоятелствата, ако въпреки неколкократните предупреждения депозитарят продължава да бъде загрижен относно недостатъчното ниво на защита на финансовия инструмент, той следва да обмисли евентуални допълнителни действия, например прекратяване на договора, като съгласно националното законодателство на АИФ се предоставя време да намери друг депозитар.
(120)
За осигуряване на идентично равнище на защита на инвеститорите същите съображения следва да се прилагат също така спрямо подизпълнители, на които депозитарят договорно е прехвърлил отговорността си. Поради това, за да бъде освободен от отговорност по член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС, подизпълнителят следва да удостовери, че едновременно изпълнява същите условия.
(121)
На депозитар е разрешено при определени обстоятелства да се освободи от отговорност за загубата на финансови инструменти, държани на отговорно пазене от трета страна, на която са делегирани функции по отговорно пазене. Такова освобождаване от отговорност може да бъде позволено, когато съществува обективна причина за договаряне на такова освобождаване, която се приема както от депозитаря, така и от АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ. За всяко освобождаване от отговорност следва да се установи обективна причина, като се вземат предвид конкретните обстоятелства, при които е било делегирано отговорното пазене.
(122)
При установяване на обективните причини следва да се намери точният баланс, осигуряващ ефективното прилагане на договорното освобождаване при нужда и необходимите гаранции за предотвратяване на злоупотребата с договорното освобождаване от отговорност от страна на депозитаря. Договорното освобождаване от отговорност не следва при никакви обстоятелства да бъде използвано за заобикаляне на изискванията по отношение на отговорността на депозитаря съгласно Директива 2011/61/ЕС. Депозитарят следва да удостовери, че е бил принуден от конкретните обстоятелства да делегира отговорното пазене на трета страна. Договорното освобождаване следва да служи винаги в най-добрия интерес на АИФ или на инвеститорите в него, а АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, следва ясно да заяви, че също действат в този най-добър интерес. Ситуациите, при които може да се счита, че даден депозитар не е имал друг избор и е трябвало да делегира отговорното пазене на трета страна, трябва да се посочат чрез примерни сценарии.
(123)
За компетентните органи е от съществено значение да получават нужната им подходяща информация, за да упражняват целесъобразен и непрекъснат надзор върху дейностите на ЛУАИФ и свързаните с тях рискове. Освен това, тъй като дейностите на ЛУАИФ биха могли да имат трансгранично въздействие и да повлияят на финансовите пазари, компетентните органи следва да следят отблизо ЛУАИФ и АИФ, за да предприемат действия, необходими за избягване натрупването на системни рискове. С повишаването на прозрачността и съгласуваността посредством разпоредби относно докладването и оповестяването на съответната информация, посочена в мерките за изпълнение, следва да се даде възможност на компетентните органи да установяват и реагират на рискове на финансовите пазари.
(124)
За инвеститорите е от съществено значение да получават необходимото им минимално количество информация относно отделните АИФ, ЛУАИФ и тяхната структура, за да могат да вземат правилното инвестиционно решение, съобразено с техните потребностите и склонност за поемане на риск. Тази информация следва да бъде ясна, надеждна, лесно разбираема и нагледна, като нейната полезност нараства, ако може да бъде съпоставена информацията за отделните ЛУАИФ, АИФ и различните периоди. ЛУАИФ не следва да се ангажира с дейности, които биха могли да попречат на обективното разбиране и практическо използване на информацията преди нейното оповестяване пред инвеститорите, като например разкрасяване на финансовото състояние („window dressing“).
(125)
Необходимо е да се установи рамка, която предвижда минимални стандарти по отношение на изискванията за годишна отчетност, включително ключови елементи и неизчерпателен списък на позиции. Съществените промени в информацията, посочени в член 22, параграф 2, буква г) от Директива 2011/61/ЕС, следва да бъдат оповестявани в годишния отчет към финансовите отчети. Към неизчерпателния списък от основни позиции могат да се включат допълнителни позиции, редове и общи суми, когато представянето на тези позиции е от полза за разбирането на цялостното финансово състояние или резултати на АИФ. Позиции от несходен характер или функция биха могли да бъдат обединени, при условие че поотделно тези позиции не са съществено значими. Тези позиции могат да бъдат обобщени в категорията „други“, като например „други активи“ или „други пасиви“. Позициите, които не са приложими за даден АИФ, не трябва да бъдат представени. Независимо от счетоводните стандарти, прилагани в съответствие с Директива 2011/61/ЕС, всички активи следва да бъдат оценявани най-малко веднъж годишно. Счетоводният баланс или отчетът за активите и пасивите по Директива 2011/61/ЕС следва да включва, наред с другото, парични средства и парични еквиваленти. Следователно за целите на изчисляване на експозицията на АИФ паричните еквиваленти следва да се считат за високоликвидни инвестиции.
(126)
По отношение съдържанието и формата на отчета за дейността за финансовата година, който трябва да бъде част от годишния отчет по Директива 2011/61/ЕС, отчетът следва да включва балансиран преглед на дейностите на АИФ, описващ главните рискове, инвестиции или икономически несигурности, пред които фондът е изправен. Това оповестяване не следва да води до публикуване на поверителна информация на АИФ, което би навредило на АИФ и на инвеститорите в него. Поради това, ако публикуването на определена поверителна информация би имало неблагоприятни последствия, тя би могло да се обобщи до равнище, при което тези последствия ще бъдат избегнати, като например няма да е необходимо да се представят показателите или статистически данни на отделно дружество или инвестиция от портфейла, което може да доведе до оповестяване на поверителна информация на АИФ. Тази информация следва да бъде част от отчета за управлението, който обикновено се представя успоредно с финансовите отчети.
(127)
По отношение съдържанието и формата на отчета за възнаграждението, в който информацията е представена на равнище ЛУАИФ, следва да се представи допълнителна информация, включваща разпределението или разбивката на общото възнаграждение за съответния АИФ. Това би могло да се постигне посредством оповестяване на общите данни за възнаграждението на ЛУАИФ, разделени на постоянни и променливи компоненти, декларация, че тези данни се отнасят за цялото ЛУАИФ, а не за АИФ, броя на управляваните от ЛУАИФ АИФ и ПКИПЦК и общия размер на управляваните активи на тези АИФ и ПКИПЦК, с преглед на политиката на възнаграждение и препратка към източника, от който пълната политика на възнаграждение на ЛУАИФ може да бъде получена при поискване от инвеститорите. Допълнителни подробности могат да бъдат предоставени чрез оповестяване на общия размер на променливото възнаграждение, финансирано от АИФ чрез заплащаните от него такси за постигнати резултати или отсрочени възнаграждения. В допълнение към отчета за възнаграждението може да е целесъобразно ЛУАИФ да предостави информация относно финансовите и нефинансовите критерии на политиките и практиките на възнаграждение за отделните категории персонал, за да се даде възможност на инвеститорите да оценят съществуващите стимули.
(128)
Когато АИФ емитира дялове, прехвърлянето на активи по сметки от типа „side-pockets“ следва да се изчисли към момента на прехвърлянето, като броят на дяловете, разпределени за прехвърлянето на активи, се умножава по стойността на един дял. Основата на оценката следва при всякакви обстоятелства да бъде ясно оповестена и да включва датата, на която оценката е била извършена.
(129)
С цел управление на ликвидността на ЛУАИФ следва да бъде позволено да сключват кредитни споразумения от името на управляваните от тях АИФ. Тези споразумения могат да бъдат краткосрочни или с по-дългосрочен характер. Във втория случай е по-вероятно те да са под формата на специални споразумения за управление на неликвидни активи.
(130)
В съответствие с принципа на диференциация и като бъдат отчетени различните видове АИФ, изискванията към ЛУАИФ за оповестяване на информация пред инвеститорите следва да варират според вида АИФ и биха зависили от други фактори като инвестиционна стратегия и състав на портфейла.
(131)
Директива 2011/61/ЕС изисква ЛУАИФ редовно да предоставят определена информация на компетентния орган на своята държава членка по произход за всеки управляван от тях АИФ от ЕС, както и за всеки АИФ, който предлагат в Съюза. Поради това е важно да се уточни допълнително информацията, която трябва да бъде предоставяна, и честотата на докладване, която зависи от стойността на управляваните активи в портфейлите на АИФ, управлявани от дадено ЛУАИФ. Следва да бъдат предвидени стандартни образци за докладване, които да се попълват от ЛУАИФ за управляваните от него АИФ. Когато лице, получило разрешение да упражнява дейност като ЛУАИФ, предлага АИФ, които се управляват от друго ЛУАИФ, то не действа като лице, управляващо тези АИФ, а като посредник каквито са инвестиционните посредници, попадащи в обхвата на Директива 2004/39/ЕО. Поради това от него не следва да се изисква да докладва за тези АИФ, тъй като това ще доведе до дублиране на докладваната информация. Това изискване за докладване следва обаче да важи за ЛУАИФ от трета държава, които управляват предлагани в Съюза АИФ.
(132)
Предвиденият в настоящия регламент праг се отнася единствено до изискванията за докладване, посочени в член 24, параграф 4 от Директива 2011/61/ЕС. Не следва да се счита, че АИФ, чието съотношение на ливъридж, изчислено по метода на задълженията, не надхвърля три пъти нетната стойност на неговите активи, използва значителен ливъридж. Въпреки това компетентните органи могат да изискват допълнителна информация, когато това е необходимо за ефективния мониторинг на системния риск. С определянето на праг във връзка със задълженията за докладване се гарантира също така, че в целия ЕС информацията, отнасяща се до натрупването на системен риск, се събира по последователен начин и се осигурява сигурност за ЛУАИФ.
(133)
Надзорните правомощия на компетентния орган по член 25, параграф 3 от Директива 2011/61/ЕС се упражняват в рамките на нова система за надзор, която е част от текущите надзорни процеси и оценки на системния риск, на които компетентните органи и европейските надзорни органи подлагат ЛУАИФ във връзка със стабилността и целостта на финансовата система. Компетентните органи следва да използват по подходящ начин информацията, която те получават, и да налагат лимити на използвания от ЛУАИФ ливъридж или други ограничения върху управлението на АИФ, когато считат това за необходимо за осигуряване на стабилността и целостта на финансовата система. Оценката на системния риск вероятно ще се променя в зависимост от икономическата среда, като всяко ЛУАИФ, по отношение на управляваните от него АИФ, има потенциал да бъде системно важна институция. Следователно от основно значение е компетентните органи да получават цялата необходима информация за оценка на тези ситуации по подходящ начин, за да се избегне натрупването на системен риск. Компетентните органи следва да оценяват надлежно информацията и да предприемат необходимите мерки.
(134)
За да могат ЛУАИФ от ЕС да управляват и да предлагат АИФ от трета държава, както и ЛУАИФ от трета държава да управляват и предлагат АИФ в Съюза, Директива 2011/61/ЕС изисква да бъдат сключени подходящи споразумения за сътрудничество със съответните надзорни органи на третата държава, в която е установен АИФ от третата държава и/или ЛУАИФ от третата държава. Тези споразумения за сътрудничество следва да осигуряват най-малко ефикасния обмен на информация, позволяващ на компетентните органи от Съюза да изпълняват своите задължения съгласно Директива 2011/61/ЕС.
(135)
Споразуменията за сътрудничество следва да позволяват на компетентните органи да изпълняват своите надзорни и правоприлагащи задължения по отношение на лица от трети държави. Поради това споразуменията за сътрудничество следва да установяват ясен и точен режим за достъпа до информация, за провеждането на проверки на място, както и за предоставянето на помощ от органите на трети държави. Споразуменията за сътрудничество следва да гарантират, че получената информация може да бъде споделена с други заинтересовани компетентни органи, както и с ЕОЦКП и ЕССР.
(136)
За да се позволи на компетентните органи, ЛУАИФ и депозитарите да се адаптират към съдържащите се в настоящия регламент нови изисквания, с оглед те да бъдат ефективно и ефикасно прилагани, началната дата за прилагане на настоящия регламент следва да бъде съгласувана с датата за транспониране на Директива 2011/61/ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Определения
В допълнение към определенията, установени в член 2 от Директива 2011/61/ЕС, за целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„капиталов ангажимент“ означава договорно задължение на инвеститор да предостави на алтернативен инвестиционен фонд (АИФ) договорена по размер инвестиция по искане на ЛУАИФ;
2)
„заинтересовано лице“ във връзка с ЛУАИФ е едно от следните лица:
а)
директор, съдружник или подобно лице, или управител на ЛУАИФ;
б)
служител на ЛУАИФ или всяко друго физическо лице, чиито услуги са предоставени на разположение или са под контрола на ЛУАИФ и което участва в предоставянето на услуги по колективно управление на портфейли от страна на ЛУАИФ;
в)
физическо или юридическо лице, което участва пряко в предоставянето на услуги на ЛУАИФ по силата на споразумение за делегиране на трети страни за целите на колективното управление на портфейли от страна на ЛУАИФ;
3)
„висше ръководство“ е/са лицето или лицата, които ефективно ръководят стопанската дейност на ЛУАИФ в съответствие с член 8, параграф 1, буква в) от Директива 2011/61/ЕС и в зависимост от случая, изпълнителният член или членове на управителния орган;
4)
„управителен орган“ е органът, който носи крайната отговорност за вземане на решения в ЛУАИФ и изпълнява надзорната и управленската функция или само управленската, в случай че двете функции са отделени;
5)
„специална процедура“ е договореност, която възниква като пряко следствие от нисколиквидния характер на активите на АИФ, оказва въздействие върху специфичните права на обратно изкупуване на инвеститорите в определен вид дялове или акции на АИФ и представлява индивидуална процедура, отделена от общите права на обратно изкупуване на инвеститорите.
ГЛАВА II
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
РАЗДЕЛ 1
Изчисляване на управляваните активи
(член 3, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 2
Изчисляване на общата стойност на управляваните активи
1. За да се ползва от освобождаването, предвидено в член 3, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ трябва:
а)
да установи всички АИФ, по отношение на които е назначен за външно ЛУАИФ, или АИФ, на които е ЛУАИФ, когато правно-организационната форма на АИФ позволява вътрешно управление в съответствие с член 5 от Директива 2011/61/ЕС;
б)
да установи за всеки управляван АИФ портфейла от активи и в съответствие с правилата за оценяване, предвидени в законодателството на държавата, в която АИФ е установен, и/или в устава или учредителните документи на АИФ, да определи съответната стойност на всички управлявани активи, включително всички активи, придобити чрез използване на ливъридж;
в)
да сумира определените стойности на управляваните активи за всички управлявани АИФ и да сравни получената обща стойност на управляваните активи със съответния праг, предвиден в член 3, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС.
2. За целите на параграф 1 в изчислението не се включват предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (по-долу „ПКИПЦК“), по отношение на които ЛУАИФ действа като посочено управляващо дружество съгласно Директива 2009/65/ЕО.
За целите на параграф 1 в изчислението се включват АИФ, управлявани от ЛУАИФ, за които ЛУАИФ е делегирал функции в съответствие с член 20 от Директива 2011/61/ЕС. От изчислението обаче се изключват портфейлите на АИФ, които ЛУАИФ управлява чрез делегиране.
3. С цел изчисляване на общата стойност на управляваните активи всяка позиция в дериватен инструмент, включително всеки включен в прехвърлими ценни книжа дериват, се преобразува в неговата еквивалентна позиция в базовите активи на този дериват, като се използват посочените в член 10 методи на преобразуване. Абсолютната стойност на еквивалентната позиция се използва впоследствие за изчисляване на общата стойност на управляваните активи.
4. Когато даден АИФ инвестира в други АИФ, управлявани от същото външно посочено ЛУАИФ, тази инвестиция може да бъде изключена от изчислението на управляваните от ЛУАИФ активи.
5. Когато едно подразделение на вътрешно или външно управляван АИФ инвестира в друго подразделение на този АИФ, тази инвестиция може да бъде изключена от изчислението на управляваните от ЛУАИФ активи.
6. Общата стойност на управляваните активи се изчислява в съответствие с параграфи 1-4 най-малко веднъж годишно, като се използват най-актуалните стойности на активите. Най-актуалната стойност на активите за всеки АИФ се изготвя през дванадесетте месеца, предхождащи датата за изчисляване на прага съгласно първото изречение от настоящия параграф. ЛУАИФ определя дата за изчисляване на прага и я прилага по последователен начин. Всяка последваща промяна на определената дата трябва да бъде обоснована пред компетентния орган. При избора на дата за изчисляване на прага ЛУАИФ взема предвид момента и честотата на оценяване на управляваните активи.
Член 3
Текущ мониторинг на управляваните активи
ЛУАИФ установява, прилага и използва процедури за текущ мониторинг на общата стойност на управляваните активи. Мониторингът представлява актуален преглед на управляваните активи и включва наблюдение на сделките по записване и обратно изкупуване или по целесъобразност на акумулирането и разпределението на капитал и на стойността на активите, инвестирани за всеки АИФ.
Близостта на общата стойност на управляваните активи до прага, определен в член 3, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС, и очакваният обем на сделките по записване и обратно изкупуване трябва да бъдат отчетени, за да се оцени необходимостта от по-често изчисляване на общата стойност на управляваните активи.
Член 4
Случайно превишаване на прага
1. ЛУАИФ разглежда ситуациите, при които общата стойност на управляваните активи надхвърля съответния праг, с цел да определи дали те са с временен характер.
2. Когато общата стойност на управляваните активи надхвърля съответния праг и ЛУАИФ счита, че превишението не е с временен характер, ЛУАИФ трябва незабавно да уведоми компетентния орган за това и в срок от 30 календарни дни да поиска разрешение в съответствие с член 7 от Директива 2011/61/ЕС.
3. Когато общата стойност на управляваните активи надхвърля съответния праг и ЛУАИФ счита, че превишението е с временен характер, ЛУАИФ трябва незабавно да уведоми компетентния орган, декларирайки временния характер на ситуацията. Уведомлението включва допълнителна информация, подкрепяща оценката на ЛУАИФ относно временния характер на ситуацията, включително описание на ситуацията и обяснение на причините, за да се счита тя за временна.
4. Ситуацията не се счита за временна, когато е вероятно тя да продължи за период, надхвърлящ три месеца.
5. Три месеца след датата, на която общата стойност на управляваните активи е надхвърлила съответния праг, ЛУАИФ преизчислява общата стойност на управляваните активи, за да удостовери, че тя е под съответния праг или за да докаже пред компетентния орган, че ситуацията, при която управляваните активи са превишили съответния праг, е преустановена и не е необходимо да иска съответното разрешение.
Член 5
Информация, която се предоставя при регистрация
1. Като част от изискването по член 3, параграф 3, буква б) от Директива 2011/61/ЕС ЛУАИФ съобщават на компетентните органи общата стойност на управляваните активи, изчислена съгласно посочената в член 2 процедура.
2. Като част от изискването по член 3, параграф 3, буква в) от Директива 2011/61/ЕС ЛУАИФ предоставят документа за предлагане на всеки АИФ, съответното извлечение от документа за предлагане или общо описание на инвестиционната стратегия. Съответното извлечение от документа за предлагане или описанието на инвестиционната стратегия включват най-малко следната информация:
а)
основните категории активи, в които може да инвестира АИФ;
б)
промишлени, географски или други пазарни сектори или определени класове активи, към които е насочена инвестиционната стратегия;
в)
описание на политиката на АИФ по отношение на заемането на средства и използването на ливъридж.
3. Информацията, която трябва да бъде предоставена от ЛУАИФ съгласно член 3, параграф 3, буква г) от Директива 2011/61/ЕС, е изброена в член 110, параграф 1 от настоящия регламент. Тя се предоставя чрез стандартните образци за докладване, посочени в приложение IV.
4. Информацията, събирана в съответствие с член 3, параграф 3, буква г) от Директива 2011/61/ЕС, се споделя между компетентните органи в Съюза, Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП) и Европейския съвет за системен риск (ЕССР), когато това е необходимо за изпълнението на техните задължения.
5. Информацията, която се изисквана при регистрация, се актуализира и предоставя на годишна база. По причини, свързани с упражняването на техните правомощия по член 46 от Директива 2011/61/ЕС, компетентните органи могат да изискват от ЛУАИФ да предоставят по-често информацията, посочена в член 3 от Директива 2011/61/ЕС.
РАЗДЕЛ 2
Изчисляване на ливъридж
(член 4, параграф 3 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 6
Общи разпоредби относно изчисляването на ливъридж
1. Използваният от АИФ ливъридж се изразява като съотношение между експозицията на АИФ и нетната стойност на неговата активи.
2. ЛУАИФ изчислява експозицията на управляваните АИФ в съответствие с брутния метод, посочен в член 7, и метода на задълженията, посочен в член 8.
За да вземе решение дали тези методи са достатъчни и подходящи за всички видове АИФ, или е необходимо да се разработи допълнителен незадължителен метод за изчисляването на ливъридж, Комисията преразглежда не по-късно от 21 юли 2015 г. изчислителните методи, посочени в първата алинея, отчитайки развитието на пазара.
3. В изчислението се включват експозициите във всички финансови или правно-организационни структури, в които участват трети страни, контролирани от съответния АИФ, когато въпросните структури са създадени специално с цел пряко или непряко увеличение на експозицията на равнище АИФ. За АИФ, чиято основна инвестиционна политика се състои в придобиване на контрол върху некотирани дружества или емитенти, ЛУАИФ не включва в изчислението на ливъриджа експозициите, които съществуват на нивото на тези некотирани дружества и емитенти, при условие че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, не трябва да понесе потенциалните загуби, надхвърлящи неговата инвестиция в съответното дружество или емитент.
4. ЛУАИФ изключват сключените кредитни споразумения, когато те са с временен характер и са изцяло покрити от капиталови ангажименти на инвеститорите в АИФ.
5. ЛУАИФ разполага с надлежно документирани процедури за изчисляване на експозицията на всеки управляван от него АИФ в съответствие с брутния метод и метода на задълженията. Изчислението се прилага последователно във времето.
Член 7
Брутен метод за изчисляване на експозицията на АИФ
Изчислената по брутния метод експозиция на АИФ е сумата на абсолютните стойности на всички позиции, оценени в съответствие с член 19 от Директива 2011/61/ЕС и всички приети съгласно нея делегирани актове.
Когато изчислява експозицията на АИФ по брутния метод, ЛУАИФ:
а)
изключва стойността на всички парични средства и парични еквиваленти, представляващи високоликвидни инвестиции в основната валута на АИФ, които лесно могат да бъдат превърнати в определен размер парични средства, носят незначителен риск от промяна на стойността и осигуряват възвръщаемост, която не надхвърля възвръщаемостта по тримесечни висококачествени държавни облигации;
б)
преобразува дериватните инструменти в еквивалентната позиция в базовите им активи, като използва посочените в член 10 методи на преобразуване и методите, определени в параграфи 4-9 и 14 от приложение I;
в)
изключва паричните заеми, които остават в парични средства или парични еквиваленти, посочени в буква а), и по които са известни дължимите суми;
г)
включва експозициите, произтичащи от реинвестиране на парични заеми, изразени като по-високата стойност от пазарната стойност на извършената инвестиция или общия размер на заетите парични средства по параграфи 1 и 2 от приложение I;
д)
включва позициите по репо или обратно репо сделки, сделките по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или по други споразумения в съответствие с параграфи 3 и 10-13 от приложение I.
Член 8
Метод на задълженията за изчисляване на експозицията на АИФ
1. Изчислената по метода на задълженията експозиция на АИФ е сумата на абсолютните стойности на всички позиции, оценени в съответствие с член 19 от Директива 2011/61/ЕС и всички приети съгласно нея делегирани актове, при спазване на посочените в параграфи 2-9 критерии.
2. Когато изчислява експозицията на АИФ по метода на задълженията, ЛУАИФ:
а)
преобразува всяка позиция в дериватен инструмент в еквивалентна позиция в базовите активи на този дериват, като използва посочените в член 10 и параграфи 4-9 и 14 от приложение II методи на преобразуване;
б)
прилага споразумения за нетиране и хеджиране;
в)
изчислява експозицията, създадена чрез реинвестиране на заеми, когато това реинвестиране увеличава експозицията на АИФ, както е описано в параграфи 1 и 2 от приложение I;
г)
включва в изчисленията и други споразумения в съответствие с параграфи 3 и 10-13 от приложение I.
3. За целите на изчисляването на експозицията на АИФ по метода на задълженията:
а)
споразуменията за нетиране включват комбинации от сделки с дериватни инструменти или позиции от ценни книжа, които се отнасят до един и същ базов актив, независимо от датата на падежа при дериватните инструменти, когато тези сделки с дериватни инструменти или позиции от ценни книжа са сключени единствено с цел премахване на рисковете по позициите, открити в резултат на други дериватни инструменти или позиции от ценни книжа;
б)
споразуменията за хеджиране включват комбинации от сделки с дериватни инструменти или позиции от ценни книжа, които не винаги се отнасят до един и същ базов актив, когато тези сделки с дериватни инструменти или позиции от ценни книжа са сключени единствено с цел компенсиране на рисковете по позициите, открити в резултат на други дериватни инструменти или позиции от ценни книжа.
4. Чрез дерогация от параграф 2, дериватен инструмент не се преобразува в еквивалентна позиция в базовия актив, ако притежава всяка една от следните характеристики:
а)
той заменя резултатите от финансовите активи в портфейла на АИФ с резултатите от други референтни финансови активи;
б)
той компенсира напълно рисковете по заменените активи в портфейла на АИФ, така че резултатите на АИФ да не зависят от резултатите на заменените активи;
в)
в сравнение с прякото притежание на референтните финансови активи той не съдържа никакви допълнителни факултативни елементи, клаузи за използване на ливъридж или други допълнителни рискове.
5. Чрез дерогация от параграф 2 дериватен инструмент не се преобразува в еквивалентна позиция в базовия актив при изчисляване на експозицията по метода на задълженията, ако изпълнява едновременно следните две условия:
а)
АИФ притежава комбинация от свързан с финансов актив дериватен инструмент и парични средства, инвестирани в паричен еквивалент по член 7, буква а), която е еквивалентна на притежаването на дълга позиция в даден финансов актив;
б)
дериватният инструмент не създава допълнителни експозиции, ливъридж или риск.
6. Споразуменията за хеджиране се вземат предвид при изчисляване на експозицията на АИФ само ако изпълняват едновременно следните условия:
а)
участващите в хеджирането позиции нямат за цел да генерират печалба, а общите и специфичните рискове са компенсирани;
б)
съществува доказано намаление на пазарния риск на равнище АИФ;
в)
евентуалните общи и специфични рискове, свързани с дериватните инструменти, са компенсирани;
г)
споразуменията за хеджиране се отнасят за един и същ клас активи;
д)
те са ефективни и при неблагоприятни пазарни условия.
7. При спазване на разпоредбите по параграф 6 в изчислението не се включват дериватни инструменти, които са използвани за хеджиране на валута и не създават допълнителни експозиции, ливъридж или други рискове.
8. ЛУАИФ нетират следните позиции:
а)
между дериватни инструменти, при условие че те се отнасят до един и същ базов актив, дори ако датите им на падежа се различават;
б)
между дериватен инструменти, чийто базов актив е прехвърлима ценна книга, инструмент на паричния пазар или дялове в предприятие за колективно инвестиране, както е посочено в раздел В, точки 1-3 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, и същия базов актив.
9. ЛУАИФ, управляващи АИФ, които в съответствие със своята основна инвестиционна политика инвестират предимно в лихвени деривати, могат съгласно член 11 да използват специфични правила за нетиране на дюрацията, за да бъде отчетена корелацията между падежните интервали на кривата на лихвения процент.
Член 9
Методи за увеличаване на експозицията на АИФ
При изчисляване на експозициите ЛУАИФ използват методите, изложени в приложение I, по отношение на посочените в него случаи.
Член 10
Методи на преобразуване за дериватни инструменти
ЛУАИФ използва методите на преобразуване, посочени в приложение II, за посочените в него дериватни инструменти.
Член 11
Правила за нетиране на дюрация
1. При изчисляване на експозицията на АИФ в съответствие с член 8, параграф 9 ЛУАИФ прилагат правила за нетиране на дюрацията.
2. Правилата за нетиране на дюрацията не се използват, когато те биха доведи до въвеждане в заблуждение относно рисковия профил на АИФ. ЛУАИФ, които прилагат тези правила за нетиране, не включват в своята стратегия по отношение на лихвените проценти други източници на риск като например променливост. Следователно в стратегиите за лихвен арбитраж не трябва да се прилагат тези правила за нетиране.
3. Използването на тези правила за нетиране на дюрацията не трябва да води до необосновано високо равнище на ливъридж вследствие на инвестиции в краткосрочни позиции. Краткосрочните лихвени деривати не трябва да бъдат основният източник на печалба за средносрочен АИФ, използващ правилата за нетиране на дюрацията.
4. Лихвените деривати се преобразуват в еквивалентната им позиция в базовия актив и се нетират в съответствие с приложение III.
5. АИФ, който използва правилата за нетиране на дюрацията, може все пак да прилага правилата за хеджиране. Правилата за нетиране на дюрацията може да се прилагат само за лихвените деривати, които не са включени в споразуменията за хеджиране.
РАЗДЕЛ 3
Допълнителен собствен капитал и застраховка за професионална отговорност
(член 9, параграф 7 и член 15 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 12
Рискове, свързани с професионалната отговорност
1. Свързаните с професионалната отговорност рискове, които трябва да бъдат обхванати по член 9, параграф 7 от Директива 2011/61/ЕС, представляват рискове от щета или загуби, причинена от съответното лице вследствие на небрежно изпълнение на дейностите, за които ЛУАИФ носи правна отговорност.
2. Рисковете, които съгласно определението по параграф 1 са свързани с професионалната отговорност, включват, наред с другото:
а)
риск от загуба на документи, удостоверяващи собствеността на АИФ върху активи;
б)
риск от въвеждане в заблуждение или подвеждащи твърдения пред АИФ или неговите инвеститори;
в)
риск от действия, грешки или пропуски, водещи до нарушаване на:
i)
законови и регулаторни задължения;
ii)
задължения за полагане на необходимата грижа и умения спрямо АИФ или неговите инвеститори;
iii)
доверителни задължения;
iv)
задължения за поверителност;
v)
устава или учредителните документи на АИФ;
vi)
условията, при които АИФ е определил ЛУАИФ;
г)
риск от пропуски в установяването, прилагането и поддържането на адекватни процедури за предотвратяване на непочтени, измамни или злонамерени действия;
д)
риск от неправомерно извършена оценка на активи или изчисление на цената на дял/акция;
е)
риск от загуби вследствие на прекъсване на дейността, неизправности на системата, пропуски в обработката на трансакции или управлението на процеси.
3. Рисковете, свързани с професионалната отговорност, трябва във всеки един момент да бъдат покрити от необходимия допълнителен собствен капитал, определен в съответствие с член 14, или чрез подходяща застраховка за професионална отговорност, определена в съответствие с член 15.
Член 13
Качествени изисквания относно рисковете, свързани с професионалната отговорност
1. ЛУАИФ прилага ефективни вътрешни политики и процедури за управление на оперативния риск с цел целесъобразно идентифициране, измерване, управление и мониторинг на оперативните рискове, включително свързаните с професионалната отговорност рискове, на които ЛУАИФ е или е логично да бъде изложено. Дейностите по управление на оперативния риск се извършват независимо в рамките на политиката за управление на риска.
2. ЛУАИФ създава база данни за загуби от отминали периоди, в която се регистрират всички претърпени оперативни пропуски, загуби и щети. В тази база данни се регистрират, наред с другото, всички настъпили рискове, свързани с професионалната отговорност, посочени в член 12, параграф 2.
3. При управлението на риска ЛУАИФ използва своята вътрешна база данни за загуби от отминали периоди и по целесъобразност външни данни, сценариен анализ и фактори, отразяващи стопанската среда и системите за вътрешен контрол.
4. Експозициите и претърпените загуби от оперативен риск подлежат на непрекъснат мониторинг и на редовно вътрешно докладване.
5. Политиките и процедурите за управление на оперативния риск на ЛУАИФ са надлежно документирани. ЛУАИФ разполага с механизми за гарантиране на съответствието със своите политики за управление на оперативния риск, както и с ефективни мерки за действие при неспазване на тези политики. ЛУАИФ разполага с процедури за предприемане на подходящи коригиращи действия.
6. Политиките и процедурите за управление на оперативния риск и системите за измерване на риска подлежат на редовен, най-малко ежегоден, преглед.
7. ЛУАИФ поддържа финансови ресурси, които са съобразени с оценката на рисковия му профил.
Член 14
Допълнителен собствен капитал
1. Настоящият член се прилага за ЛУАИФ, които са избрали да покриват рисковете, свързани с професионалната отговорност, чрез допълнителен собствен капитал.
2. ЛУАИФ осигурява допълнителен собствен капитал за покриване на рисковете, свързани с отговорността, породена от професионална небрежност, който е равен най-малко на 0,01 % от стойността на управляваните от него портфейли на АИФ.
Стойността на управляваните портфейли на АИФ представлява сумата от абсолютната стойност на всички активи на всички управлявани от ЛУАИФ АИФ, включително тези придобити чрез използването на ливъридж, като дериватните инструменти се оценяват по тяхната пазарна стойност.
3. Изискваният допълнителен собствен капитал, посочен в параграф 2, се преизчислява в края на всяка финансова година и размерът на допълнителния собствен капитал съответно се коригира.
ЛУАИФ установява, прилага и използва процедури за текущ мониторинг на стойността на портфейлите на управляваните АИФ, изчислена в съответствие с посоченото във втората алинея на параграф 2. Когато упоменатата в първата алинея стойност на портфейлите на управляваните АИФ нарасне значително преди годишното преизчисляване, ЛУАИФ своевременно преизчислява изисквания допълнителен собствен капитал и съответно коригира размера на допълнителния собствен капитал.
4. Компетентният орган на държавата членка по произход на ЛУАИФ може да разреши на ЛУАИФ да заделя допълнителен собствен капитал, чийто размер е по-нисък от упомената в параграф 2 стойност, само когато той е убеден - въз основа на базата данни на ЛУАИФ за загуби от отминали периоди, съхранявана за период от най-малко три години преди оценката, че ЛУАИФ разполага с необходимия допълнителен собствен капитал, адекватно покриващ свързаните с професионалната отговорност рискове. Разрешеният по-нисък размер на допълнителния собствен капитал не трябва да е по-малък от 0,008 % от стойността на портфейлите на АИФ, управлявани от ЛУАИФ.
5. Компетентният орган на държавата членка по произход на ЛУАИФ може да изиска от ЛУАИФ да разполага с допълнителен собствен капитал, чийто размер е по-висок от упомената в параграф 2 стойност, когато той не е убеден, че ЛУАИФ разполага с необходимия допълнителен собствен капитал, адекватно покриващ свързаните с професионалната отговорност рискове. Компетентният орган посочва причините, поради които счита, че допълнителният собствен капитал на ЛУАИФ е недостатъчен.
Член 15
Застраховка за професионална отговорност
1. Настоящият член се прилага за ЛУАИФ, които са избрали да покриват рисковете, свързани с професионалната отговорност, чрез застраховка за професионална отговорност.
2. ЛУАИФ сключва и поддържа във всеки един момент застраховка за професионална отговорност:
а)
чийто първоначален срок е най-малко една година;
б)
чийто срок за предизвестие при прекратяване е най-малко 90 дни;
в)
която покрива свързаните с професионалната отговорност рискове, посочени в член 12, параграфи 1 и 2;
г)
която е сключена с предприятие от ЕС или от трета държава, получило разрешение да предоставя застраховка за професионална отговорност в съответствие със законодателството на Съюза или националното законодателство;
д)
която се предоставя от трето лице.
Всяко договорено фиксирано самоучастие се покрива изцяло със собствен капитал, допълващ собствения капитал, който трябва да бъде заделен в съответствие с член 9, параграфи 1 и 3 от Директива 2011/61/ЕС.
3. Покритието на застраховката за индивидуална претенция трябва да е най-малко 0,7 % от стойността на портфейлите на АИФ, управлявани от ЛУАИФ, изчислена съгласно предвиденото по член 14, параграф 2, втора алинея.
4. Покритието на застраховката за претенции на годишна база трябва да е най-малко 0,9 % от стойността на портфейлите на АИФ, управлявани от ЛУАИФ, изчислена съгласно предвиденото по член 14, параграф 2, втора алинея.
5. ЛУАИФ прави преглед на полицата по застраховката за професионална отговорност и проверява дали спазва задълженията си по настоящия член най-малко веднъж годишно и при всяка промяна, която оказва влияние върху съответствието на полицата с изискванията по настоящия член.
ГЛАВА III
УСЛОВИЯ ВЪВ ВРЪЗКА С ДЕЙНОСТТА НА ЛУАИФ
РАЗДЕЛ 1
Общи принципи
(член 12, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 16
Общи задължения на компетентните органи
Когато оценяват дали ЛУАИФ спазват изискванията по член 12, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС, компетентните органи използват най-малко посочените в настоящия раздел критерии.
Член 17
Задължение за действие в най-добрия интерес на АИФ или на инвеститорите в АИФ и на целостта на пазара
1. ЛУАИФ прилагат политики и процедури, имащи за цел да предотвратят злоупотреби, включително такива, които основателно може да се очаква да засегнат неблагоприятно стабилността и целостта на пазара.
2. ЛУАИФ гарантират, че на управляваните от тях АИФ или на инвеститорите в тези АИФ не се начисляват излишни разходи.
Член 18
Комплексна проверка
1. ЛУАИФ полагат висока степен на старание при избора и текущия мониторинг на инвестициите.
2. ЛУАИФ гарантират, че разполагат с адекватни познания и разбиране на активите, в които инвестира АИФ.
3. ЛУАИФ установяват, прилагат и използват писмени политики и процедури за комплексна проверка и прилагат ефективни организационни мерки за гарантиране, че взетите от името на АИФ инвестиционни решения съответстват на целите, инвестиционната стратегия и по целесъобразност на праговете на риска на АИФ.
4. Политиките и процедурите за комплексна проверка, посочени в параграф 3, се преразглеждат и актуализират редовно.
Член 19
Комплексна проверка при инвестиции в активи с ограничена ликвидност
1. Когато ЛУАИФ инвестират в активи с ограничена ликвидност и тази инвестиция е предшествана от етап на договаряне, в допълнение към изискванията по член 18 ЛУАИФ трябва във връзка с договарянето:
а)
да изготвят и редовно да актуализират бизнес план, съобразен с дюрацията на АИФ и с пазарните условия;
б)
да търсят и избират евентуалните трансакции, които съответстват на посочения в буква а) бизнес план;
в)
да оценяват избраните трансакции с оглед на евентуалните възможности и на свързаните с тях рискове, всички приложими правни, данъчни, финансови или други влияещи върху стойността фактори, човешки и материални ресурси, както и стратегии, включително изходни стратегии;
г)
да извършат комплексна проверка на дейностите, свързани с трансакциите, преди да пристъпят към изпълнение;
д)
да следят изпълнението на посочения в буква а) бизнес план от страна на АИФ.
2. ЛУАИФ съхраняват данни за дейностите, извършвани в съответствие с параграф 1, за период от най-малко пет години.
Член 20
Комплексна проверка при избора и определянето на контрагенти и основни борсови посредници
1. При избора и определянето на контрагенти и основни борсови посредници ЛУАИФ проявяват необходимите умения, грижа и внимание преди и редовно след сключването на договор, отчитайки пълният набор и качеството на техните услуги.
2. При избора на основни борсови посредници или контрагенти на ЛУАИФ или на АИФ по сделка с извънборсови деривати, предоставяне в заем на ценни книжа или по репо сделка, ЛУАИФ гарантират, че тези основни борсови посредници или контрагенти удовлетворяват всяко едно от следните условия:
а)
те подлежат на постоянен надзор от страна на публичен орган;
б)
те са финансово стабилни;
в)
те разполагат с необходимата организационна структура и ресурси за осъществяване на услугите, които трябва да предоставят на ЛУАИФ или АИФ.
3. При оценката на финансовата стабилност, посочена в параграф 2, буква б), ЛУАИФ вземат предвид дали основният борсов посредник или контрагентът подлежи на пруденциално регулиране, включително подходящи капиталови изисквания, и на ефективен надзор.
4. Списъкът на избраните основни борсови посредници се одобрява от висшето ръководство на ЛУАИФ. По изключение могат да бъдат определени основни борсови посредници, които не са включени в списъка, при условие че те отговарят на установените в параграф 2 изисквания и са били одобрени от висшето ръководство. ЛУАИФ трябва да могат да удостоверят причините за подобен избор и комплексната проверка, извършена при избора и мониторинга на невключените в списъка основни борсови посредници.
Член 21
Честност, коректност и необходими умения
Когато установяват дали ЛУАИФ действа честно, коректно и с необходимите умения, компетентните органи оценяват дали са изпълнени най-малко следните условия:
а)
управителният орган на ЛУАИФ притежава необходимите колективни знания, умения и опит, за да може да разбере дейностите на ЛУАИФ, по-специално основните рискове, свързани с тези дейности, и активите, в които е инвестирал АИФ;
б)
членовете на управителния орган отделят достатъчно време за целесъобразното изпълнение на задълженията си в ЛУАИФ;
в)
всеки член на управителния орган действа честно, почтено и независимо;
г)
ЛУАИФ отделя достатъчно ресурси за въвеждане в работния процес и обучение на членовете на управителния орган.
Член 22
Ресурси
1. ЛУАИФ наемат достатъчно персонал, притежаващ необходимите умения, знания и опит за изпълнение на възложените им отговорности.
2. За целите на параграф 1, ЛУАИФ вземат предвид естеството, мащаба и сложността на дейността си, както и естеството и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази стопанска дейност.
Член 23
Равностойно третиране на инвеститорите в АИФ
1. ЛУАИФ гарантират, че техните процедури за вземане на решение и организационна структура, посочени в член 57, осигуряват равностойно третиране на инвеститорите.
2. Всяко одобрено от ЛУАИФ преференциално третиране на един или повече инвеститори не трябва като цяло да поставя другите инвеститори в неизгодно положение.
Член 24
Стимули
1. Счита се, че ЛУАИФ не действат честно, коректно и в съответствие с най-добрия интерес на управляваните от тях АИФ или на инвеститорите в тези АИФ, ако във връзка с дейностите, извършени при изпълнение на посочените в приложение I към Директива 2011/61/ЕС функции, те плащат или получават такса или комисиона, или предоставят или получават непарични стимули, освен:
а)
такса, комисиона или непаричен стимул, платени или предоставени на или от АИФ или лице, действащо от името на АИФ;
б)
такса, комисиона или непаричен стимул, платени или предоставени на или от трета страна или лице, действащо от името на трета страна, когато ЛУАИФ може да докаже, че са изпълнени следните условия:
i)
съществуването, естеството и размерът на таксата, комисионата или стимула или когато размерът не може да бъде установен, методът за изчисляване на сумата, са ясно оповестени пред инвеститорите в АИФ по изчерпателен, точен и разбираем начин, преди да бъде предоставена съответната услуга;
ii)
плащането на таксата или комисионата или предоставянето на непаричната облага има за цел да подобри качеството на съответната услуга, а не да възпрепятства спазването на задължението на ЛУАИФ да действа в най-добрия интерес на управляваните от него АИФ или на инвеститорите в АИФ;
в)
подходящи такси, които подпомагат или са необходими за предоставянето на съответната услуга, включително такси за отговорно пазене, такси за сетълмент и обмяна на валута, законови налози или правни такси, и които по своя характер не могат да доведат до конфликти със задълженията на ЛУАИФ да действа честно, коректно и в съответствие с най-добрия интерес на управляваните от него АИФ или на инвеститорите в АИФ.
2. Оповестяването в обобщена форма на основните условия на споразуменията относно таксите, комисионите или непаричните облаги се счита за задоволително за целите на параграф 1, буква б), подточка i), когато ЛУАИФ е поело ангажимент да оповестява допълнителни подробности по искане на инвеститорите в АИФ и този ангажимент бива спазван.
Член 25
Ефективно използване на ресурси и процедури - обработка на поръчки
1. ЛУАИФ установяват, прилагат и използват процедури и мерки, които осигуряват надлежно, правилно и бързо изпълнение на поръчките от името на АИФ.
2. Посочените в параграф 1 процедури и мерки отговарят на следните изисквания:
а)
те осигурят незабавното и точно регистриране и разпределяне на поръчките, изпълнени от името на АИФ;
б)
те извършват последователно и надлежно сравнимите поръчки на АИФ, освен ако това е трудно осъществимо поради характеристиките на поръчката или съществуващите пазарни условия или ако интересите на АИФ или на инвеститорите в АИФ изискват друго.
3. Финансовите инструменти, паричните суми или други активи, получени при сетълмент на изпълнените поръчки, се превеждат или регистрират незабавно и точно по сметката на съответния АИФ.
4. ЛУАИФ не злоупотребяват с информацията, свързана с неизпълнените поръчки на АИФ, и предприемат всички необходими мерки за предотвратяване на злоупотребата с такава информация от съответните му заинтересовани лица.
Член 26
Задължения за докладване по отношение на изпълнението на поръчки за записване и обратно изкупуване
1. Когато ЛУАИФ изпълняват поръчка на инвеститор за записване или евентуално обратно изкупуване, те незабавно му предоставят на траен носител основната информация относно изпълнението на поръчката или съответно приемането на предложението за записване.
2. Параграф 1 не се прилага, когато потвърждението относно изпълнението на поръчката трябва да бъде предоставено на инвеститора от трето лице и когато потвърждението съдържа основната информация.
ЛУАИФ гарантират, че третото лице съблюдава своите задължения.
3. Основната информация, посочена в параграфи 1 и 2, включва следното:
а)
идентификационни данни на ЛУАИФ;
б)
идентификационни данни на инвеститора;
в)
дата и час на получаване на поръчката;
г)
дата на изпълнение;
д)
идентификационни данни на АИФ;
е)
брутната стойност на поръчката, включително такси за записване или нетната сума след таксите за обратно изкупуване.
4. ЛУАИФ предоставят на инвеститора, при поискване, информация относно статута на поръчката или приемането на предложението за записване, или и двете в зависимост от случая.
Член 27
Изпълнение на решения за търгуване от името на управлявания АИФ
1. ЛУАИФ действат в най-добрия интерес на АИФ или на инвеститорите в управляваните от тях АИФ, когато изпълняват решения за търгуване от името на управлявания АИФ в рамките на управлението на техните портфейли.
2. Когато ЛУАИФ купуват или продават финансови инструменти или други активи, за които се прилага принципът на най-доброто изпълнение, както и за целите на параграф 1, те предприемат всички необходими мерки, за да получат възможно най-добрия резултат за управляваните от тях АИФ или инвеститорите в тези АИФ, като се вземат предвид цената, разходите, срокът, вероятността за изпълнение и сетълмент, обемът и естеството на поръчката или всяко друго съображение, свързано с нейното изпълнение. За определяне на съответното значение на тези фактори се прилагат следните критерии:
а)
целите, инвестиционната политика и специфичните рискове за АИФ, както е посочено в правилника или устава на АИФ, проспекта или документите за предлагане на АИФ;
б)
характеристиките на поръчката;
в)
характеристиките на финансовите инструменти или другите активи, които са предмет на тази поръчка;
г)
характеристиките на мястото на изпълнение, към което може да бъде отнесена поръчката.
3. ЛУАИФ установяват и изпълняват ефективни организационни мерки за спазване на задължението по параграфи 1 и 2. По-специално ЛУАИФ установяват и прилагат писмена политика за изпълнение, която позволява на АИФ и техните инвеститори да получават възможно най-добрия резултат за поръчките на АИФ в съответствие с параграф 2.
4. ЛУАИФ редовно следят за ефективността на своите организационни мерки и политика за изпълнение на поръчките с оглед установяване и при необходимост отстраняване на слабостите.
5. ЛУАИФ ежегодно преглеждат политиката за изпълнение на поръчките. Преглед се извършва и при наличието на съществена промяна, която влияе на способността на ЛУАИФ да продължи да постига възможно най-добрите резултати за управляваните АИФ.
6. ЛУАИФ трябва да бъдат в състояние да удостоверят, че са изпълнили поръчките от името на АИФ в съответствие със своята политика за изпълнение.
7. Когато липсват алтернативи по отношение на местата на изпълнение, разпоредбите по параграфи 2-5 не се прилагат. ЛУАИФ трябва обаче да бъдат в състояние да удостоверят, че не съществуват други алтернативни места на изпълнение.
Член 28
Възлагане на поръчки за търгуване от името на АИФ на други изпълняващи субекти
1. Когато ЛУАИФ купува или продава финансови инструменти или други активи, за които се прилага принципът на най-доброто изпълнение, то действа в най-добрия интерес на управляваните от него АИФ или инвеститорите в АИФ, когато при управлението на техните портфейли възлага поръчки за търгуване от името на АИФ на други изпълняващи субекти.
2. ЛУАИФ предприемат всички необходими мерки, за да постигнат възможно най-добрия резултат за АИФ или инвеститорите в АИФ, като се вземат предвид цената, разходите, срокът, вероятността за изпълнение и сетълмент, обемът и естеството на поръчката или всяко друго съображение, свързано с нейното изпълнение. За определяне на съответното значение на тези фактори се прилагат изискванията по член 27, параграф 2.
ЛУАИФ установяват, прилагат и използват политика, позволяваща им да спазват посоченото в първата алинея задължение. Политиката установява по отношение на всеки клас инструменти субектите, на които могат да бъдат възлагани поръчки. ЛУАИФ сключва споразумения за изпълнение на поръчка, само ако тези споразумения отговарят на задълженията по настоящия член. ЛУАИФ предоставя на инвеститорите в управляваните от него АИФ подходяща информация относно установената в съответствие с настоящия параграф политика, както и всякакви съществени промени в тази политика.
3. ЛУАИФ редовно следят за ефективността на установената в съответствие с параграф 2 политика и по-специално за качеството на изпълнението от страна на определените в тази политика субекти и при необходимост отстраняват евентуалните слабости.
Освен това ЛУАИФ ежегодно преглеждат тази политика. Такъв преглед се извършва и при наличието на съществена промяна, която влияе на способността на ЛУАИФ да продължи да постига възможно най-добрите резултати за управляваните АИФ.
4. ЛУАИФ трябва да бъдат в състояние да удостоверят, че са възлагали поръчки от името на АИФ в съответствие с установената по параграф 2 политика.
5. Когато липсват алтернативи по отношение на местата на изпълнение, разпоредбите по параграфи 2-5 не се прилагат. ЛУАИФ трябва обаче да бъдат в състояние да удостоверят, че не съществуват други алтернативни места на изпълнение.
Член 29
Обединяване и разпределяне на поръчки за търговия
1. ЛУАИФ може да изпълняват поръчка на АИФ, обединена с поръчка на друг АИФ, ПКИПЦК или клиент или с поръчка, свързана с инвестирането на неговия собствен капитал, когато:
а)
може разумно да се очаква, че обединяването на поръчките няма да накърнява интересите на АИФ, ПКИПЦК или клиентите, чиито поръчки са обединени;
б)
е установена и ефективно се прилага политика за разпределяне на поръчките, която съдържа достатъчно конкретни правила за справедливото разпределяне на обединените поръчки, включително за това как обемът и цената на поръчките определят разпределянето и обработването на частични изпълнения.
2. Когато ЛУАИФ обединява поръчка на АИФ с една или повече поръчки на други АИФ, ПКИПЦК или клиенти и обединената поръчка е частично изпълнена, ЛУАИФ разпределя съответните търговски трансакции в съответствие със своята политика за разпределяне на поръчки.
3. Когато ЛУАИФ обединява трансакциите си за собствена сметка с една или повече поръчки на АИФ, ПКИПЦК или клиенти, ЛУАИФ не трябва да разпределя съответните търговски трансакции по начин, ощетяващ АИФ, ПКИПЦК или клиент.
4. Когато ЛУАИФ обединява поръчка на АИФ, ПКИПЦК или друг клиент с трансакция за собствена сметка и обединената поръчка е частично изпълнена, ЛУАИФ разпределя съответните търговски трансакции приоритетно на АИФ, ПКИПЦК или клиентите, преди да разпредели трансакциите за своя собствена сметка.
Ако ЛУАИФ обаче е в състояние да обоснове разумно пред АИФ или клиент, че, без да бъде обединена, поръчката нямаше да може да бъде изпълнена при такива изгодни условия или въобще да бъде изпълнена, ЛУАИФ може да разпредели пропорционално трансакцията за своя собствена сметка в съответствие с политиката, посочена в параграф 1, буква б).
РАЗДЕЛ 2
Конфликти на интереси
(член 14 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 30
Видове конфликти на интереси
Когато определят видовете конфликти на интереси, възникващи в хода на управлението на АИФ, ЛУАИФ вземат под внимание конкретно дали ЛУАИФ, заинтересовано лице или лице, пряко или косвено свързано чрез упражняване на контрол върху ЛУАИФ:
а)
може да реализира финансова печалба или да избегне финансова загуба за сметка на АИФ или неговите инвеститори;
б)
има интерес от резултата от предоставяната на АИФ, на неговите инвеститори или на клиент услуга или дейност или от трансакция, извършена от името на АИФ или клиент, който е различен от интереса на АИФ от такъв резултат;
в)
има финансов или друг стимул да предпочете:
-
интереса на ПКИПЦК, на клиент или група от клиенти или на друг АИФ пред интереса на АИФ;
-
интереса на един инвеститор пред интереса на друг инвеститор или група от инвеститори в същия АИФ;
г)
извършва същата дейност за АИФ и за друг АИФ, ПКИПЦК или клиент; или
д)
получава или ще получи от лице, различно от АИФ или неговите инвеститори, стимули във връзка с предоставяните на АИФ дейности по колективно управление на портфейли, под формата на пари, стоки или услуги, различни от стандартната комисиона или такса за такава услуга.
Член 31
Политика по отношение на конфликти на интереси
1. ЛУАИФ установява, прилага и използва ефективна политика по отношение на конфликтите на интереси. Тази политика е изготвена в писмена форма и отговаря на размера и организационната структура на ЛУАИФ, както и на естеството, мащаба и сложността на неговата дейност.
Ако ЛУАИФ е член на група, политиката отчита и всички обстоятелства, с които ЛУАИФ е или следва да бъде запознато, които могат да породят конфликти на интереси, произтичащи от структурата и стопанската дейност на другите членове на групата.
2. Политиката по отношение на конфликти на интереси, установена в съответствие с параграф 1, включва следното:
а)
по отношение на извършваните от ЛУАИФ или от негово име дейности, в т.ч. дейности, извършвани от подизпълнител, вторичен подизпълнител, външен оценител или контрагент, определяне на обстоятелствата, които представляват или могат да породят конфликт на интереси, водещ до значителен риск от увреждане на интересите на АИФ или на неговите инвеститори;
б)
процедури, които трябва да бъдат прилагани, и мерки, които трябва да бъдат приети, с цел предотвратяване, управление и мониторинг на такива конфликти на интереси.
Член 32
Конфликти на интереси, свързани с обратното изкупуване
ЛУАИФ, което управлява АИФ от отворен тип, установява, управлява и следи конфликтите на интереси, възникващи между инвеститори, които желаят техните инвестиции да бъдат обратно изкупени, и инвеститори, които желаят да запазят своите инвестиции в АИФ, както и евентуалните конфликти между стимулите за ЛУАИФ да инвестира в неликвидни активи и политиката за обратно изкупуване на АИФ в съответствие с неговите задължения по член 14, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 33
Процедури и мерки за предотвратяване или управление на конфликти на интереси
1. Установените за предотвратяване или управление на конфликти на интереси процедури и мерки имат за цел да гарантират, че заинтересованите лица, участващи в различни дейности, свързани с риск от конфликти на интереси, упражняват тези дейности в степен на независимост, която отговаря на мащаба и дейностите на ЛУАИФ и на групата, към която то принадлежи, както и на значимостта на риска от увреждане на интересите на АИФ или неговите инвеститори.
2. Когато е необходимо и целесъобразно за ЛУАИФ да гарантира изискваната степен на независимост, процедурите, които трябва да бъдат прилагани, и мерките, които трябва да бъдат приети, по член 31, параграф 2, буква б) включват следното:
а)
ефективни процедури за предотвратяване или контрол на обмена на информация между заинтересованите лица, участващи в дейности по колективно управление на портфейли или други дейности по член 6, параграфи 2 и 4 от Директива 2011/61/ЕС, свързани с риск от конфликт на интереси, когато такъв обмен на информация може да увреди интересите на един или повече АИФ и техните инвеститори;
б)
обособен надзор на заинтересованите лица, чиито основни функции са свързани с извършване на дейности по колективно управление на портфейли от името на клиенти или на инвеститори или по предоставяне на услуги на клиенти или на инвеститори, чиито интереси могат да бъдат в конфликт, или които представляват по друг начин различни интереси, които могат да бъдат в конфликт включително с интересите на ЛУАИФ;
в)
премахване на всякаква пряка връзка между възнаграждението на заинтересованите лица, участващи главно в извършването на дадена дейност, и възнаграждението на различни заинтересовани лица, участващи главно в извършването на друга дейност, или приходите, създадени от тях, когато може да се породи конфликт на интереси относно тези дейности;
г)
мерки за предотвратяване или ограничаване на което и да е лице да упражнява неуместно влияние върху начина, по който заинтересовано лице извършва дейности по колективно управление на портфейли;
д)
мерки за предотвратяване или контрол на едновременно или последователно участие на заинтересовано лице в отделни дейности по колективно управление на портфейли или други дейности по член 6, параграфи 2 и 4 от Директива 2011/61/ЕС, когато такова участие може да попречи на правилното управление на конфликтите на интереси.
Ако приемането или прилагането на една или няколко от тези мерки и процедури не осигурява необходимата степен на независимост, ЛУАИФ приема такива алтернативни или допълнителни мерки и процедури, каквито са необходими и подходящи за тези цели.
Член 34
Управление на конфликти на интереси
Когато установените от ЛУАИФ организационни или административни механизми не са достатъчни, за да гарантират с необходимата сигурност предотвратяването на рисковете от накърняване на интересите на АИФ или на инвеститорите в АИФ, висшето ръководство или друг компетентен вътрешен орган на ЛУАИФ бива незабавно информиран, за да може да вземе всички необходими решения или действия, с които да се гарантира, че ЛУАИФ действа в най-добрия интерес на АИФ или инвеститорите в този АИФ.
Член 35
Мониторинг на конфликти на интереси
1. ЛУАИФ поддържа и редовно актуализира регистър на видовете дейности, извършвани от ЛУАИФ или от негово име, при които е възникнал или - в случай на текуща дейност - може да възникне конфликт на интереси, пораждащ значителен риск от увреждане на интересите на един или няколко АИФ или на техните инвеститори.
2. Висшето ръководство получава редовно и най-малко веднъж годишно писмени отчети относно посочените в параграф 1 дейности.
Член 36
Оповестяване на конфликти на интереси
1. Информацията, която трябва да бъде оповестена пред инвеститорите по член 14, параграфи 1 и 2 от Директива 2011/61/ЕС, се предоставя на инвеститорите на траен носител или посредством интернет страница.
2. Когато посочената в параграф 1 информация се предоставя посредством интернет страница и не е адресирана лично до инвеститора, трябва да бъдат изпълнени следните условия:
а)
инвеститорът е бил уведомен за адреса на интернет страницата и мястото на интернет страницата, от където може да бъде получен достъп до информацията, и е дал съгласието си информацията да бъде предоставена по такъв начин;
б)
информацията трябва да бъде актуална;
в)
информацията трябва да бъде непрекъснато достъпна посредством посочената интернет страница за срок, в рамките на който клиентът може да има основателна причина да я провери.
Член 37
Стратегии за упражняване на право на глас
1. ЛУАИФ разработва подходящи и ефективни стратегии за определяне на времето и начина, по който ще бъде упражнявано правото на глас, притежавано в управляваните от АИФ портфейли, в изключителния интерес на съответния АИФ или неговите инвеститори.
2. В посочената в параграф 1 стратегия се определят мерките и процедурите за:
а)
мониторинг на съответните корпоративни действия;
б)
гарантиране, че упражняването на право на глас е в съответствие с инвестиционните цели и политика на съответния АИФ;
в)
предотвратяване или управление на всякакви конфликти на интереси, възникващи от упражняването на правото на глас.
3. Обобщено описание на стратегиите, както и подробности за действията, предприети въз основа на тези стратегии, се предоставят на инвеститорите при поискване.
РАЗДЕЛ 3
Управление на риска
(член 15 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 38
Системи за управление на риска
За целите на настоящия раздел под системи за управление на риска се разбират системи, състоящи се от съответните елементи на организационната структура на ЛУАИФ, в която централна роля се отрежда на постоянната функцията за управление на риска, от политиките и процедурите, свързани с управлението на риска по всяка инвестиционна стратегия на АИФ, и от организационните мерки, процеси и техники, свързани с оценката и управлението на риска, прилагани от ЛУАИФ по отношение на всеки управляван от него АИФ.
Член 39
Постоянна функция по управление на риска
1. ЛУАИФ установя и поддържа постоянна функция по управление на риска, която:
а)
прилага ефективни политики и процедури за управление на риска, с цел текущо идентифициране, измерване, управление и мониторинг на всички рискове по всяка инвестиционна стратегия на АИФ, на които всеки АИФ е или може да бъде изложен;
б)
гарантира, че оповестеният пред инвеститорите в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС рисков профил на АИФ съответства на праговете на риска, установени в съответствие с член 44 от настоящия регламент;
в)
следи за спазването на установените в съответствие с член 44 прагове на риска и своевременно уведомява управителния орган и функцията по надзора на ЛУАИФ, ако има такава, когато счита, че рисковият профил на АИФ не съответства на тези прагове или вижда значителен риск от възникване на бъдещо несъответствие между тях;
г)
предоставя на управителния орган и функцията по надзора на ЛУАИФ, ако има такава, актуална информация с честота, която съответства на естеството, мащаба и сложността на дейностите на АИФ или на ЛУАИФ, относно:
i)
съответствието и спазването на праговете на риска по член 44 от страна на рисковия профил на АИФ, оповестен в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС;
ii)
адекватността и ефективността на процеса за управление на риска, като конкретно се посочва дали са или ще бъдат предприети съответни коригиращи мерки в случай на действителни или очаквани пропуски;
д)
предоставя на висшето ръководство актуална информация относно текущото ниво на риск, поет от всеки управляван АИФ, и всички действителни или очаквани нарушения на праговете на риска по член 44, с което да осигури предприемането на навременни и подходящи действия.
2. Функцията по управление на риска разполага с необходимите правомощия и достъп до съответната информация, необходима за изпълнение на посочените в параграф 1 задачи.
Член 40
Политика за управление на риска
1. ЛУАИФ изработва, прилага и поддържа подходяща и документирана политика за управление на риска, с помощта на която се установяват всички съответни рискове, на които са изложени или могат да бъдат изложени управляваните от него АИФ.
2. Политиката за управление на риска включва необходимите процедури, които позволяват на ЛУАИФ да оцени за всеки управляван от него АИФ до каква степен е изложен на пазарен риск, ликвиден риск и риск от контрагента, както и на всички други рискове, включително оперативни рискове, които могат да бъдат съществени за всеки управляван от него АИФ.
3. Политиката за управление на риска на ЛУАИФ съдържа най-малко следните елементи:
а)
техники, инструменти и мерки, които позволяват да се постигне съответствие с изискванията на член 45;
б)
техники, инструменти и мерки, които позволят да се оцени и наблюдава ликвидният риск на АИФ при обичайни и при извънредни обстоятелства, включително чрез провеждането на редовни стрес-тестове в съответствие с разпоредбите на член 48;
в)
разпределяне в рамките на ЛУАИФ на свързаните с управление на риска отговорности;
г)
праговете на риска, установени съгласно член 44 от настоящия регламент, както и обосновка на начина, по който те са съобразени с рисковия профил на АИФ, оповестен на инвеститорите в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС;
д)
условията, съдържанието, честотата и лицата, на които посоченото в член 39 постоянна функция по управление на риска докладва.
4. Политиката за управление на риска включва описание на гаранциите, посочени в член 43, и по-специално:
а)
естеството на евентуални конфликти на интереси;
б)
предприети коригиращи мерки;
в)
причините, поради които се очаква тези мерки да доведат до независима работа на функцията по управление на риска;
г)
начина, по който ЛУАИФ възнамерява да гарантира, че гаранциите са винаги ефективни.
5. Политиката за управление на риска, посочена в параграф 1, е съобразена с естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на ЛУАИФ и на управлявания от него АИФ.
Член 41
Оценяване, контрол и преглед на политиката за управление на риска
1. ЛУАИФ оценява, контролира и периодично, поне веднъж годишно, прави преглед на:
а)
адекватността и ефективността на политиката за управление на риска и на мерките, процесите и техниките, посочени в член 45;
б)
степента до която ЛУАИФ съблюдава политиката за управление на риска и на мерките, процесите и техниките, посочени в член 45;
в)
адекватността и ефективността на мерките, предприети за отстраняване на слабостите във функционирането на процеса за управление на риска;
г)
постигнатите от функцията по управление на риска резултати;
д)
адекватността и ефективността на мерките, насочени към осигуряване на функционално и йерархично отделяне на функцията по управление на риска в съответствие с член 42.
Висшето ръководство определя в съответствие с принципа на пропорционалност колко често ще се извършва предвидения в първа алинея периодичен преглед, в зависимост от естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на ЛУАИФ и на управлявания от него АИФ.
2. В допълнение към периодичния преглед, посочен в параграф 1, системите за управление на риска подлежат на преглед, когато:
а)
са въведени съществени промени в политиките и процедурите за управление на риска и в мерките, процесите и техниките, посочени в член 45;
б)
вътрешни или външни събития показват, че е необходим допълнителен преглед;
в)
са направени съществени промени в инвестиционната стратегия и цели на управлявания АИФ.
3. ЛУАИФ актуализира системите за управление на риска въз основа на резултатите от прегледа, посочен в параграфи 1 и 2.
4. ЛУАИФ уведомява компетентния орган на своята държава членка по произход за всякакви съществени промени в политиката за управление на риска и в мерките, процесите и техниките, посочени в член 45.
Член 42
Функционално и йерархично отделяне на функцията по управление на риска
1. Смята се, че функцията по управление на риска е функционално и йерархично отделена от оперативните подразделения, включително от функцията по управление на портфейла, само когато са изпълнени всички от следните условия:
а)
лицата, ангажирани с функцията по управление на риска, не са подчинени на лицата, отговарящи за дейността на оперативните подразделения на ЛУАИФ, включително звеното за управление на портфейла;
б)
лицата, ангажирани с функцията по управление на риска, не са ангажирани с изпълнението на дейностите в рамките на оперативните подразделения, включително на звеното по управление на портфейла;
в)
възнагражденията на лицата, ангажирани с функцията по управление на риска, се определят в съответствие с постигането на целите на функцията, независимо от работата на оперативните подразделения, включително на функцията по управление на портфейла;
г)
възнагражденията на висшите служители, работещи във функцията за управление на риска, се контролират пряко от комитета по възнагражденията, когато има такъв.
2. Функционалното и йерархично отделяне на функцията по управление на риска в съответствие с параграф 1 се извършва по цялата йерархична структура на ЛУАИФ до управителния орган. Тя подлежи на преглед от управителния орган и от звеното на ЛУАИФ с функции по надзора, ако има такова.
3. Компетентните органи на държавата членка по произход на ЛУАИФ проверяват начина, по който ЛУАИФ изпълнява разпоредбите на параграфи 1 и 2 въз основа на критериите, посочени в член 15, параграф 1, втора алинея от Директива 2011/61/ЕС.
Член 43
Гаранции срещу конфликти на интереси
1. Гаранциите срещу конфликти на интереси, посочени в член 15, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС, гарантират най-малко, че:
а)
решенията, взети от функцията по управление на риска, се основават на надеждни данни, които се проверяват в необходимата степен от функцията по управление на риска;
б)
възнаграждението на лицата, ангажирани с функцията по управление на риска, отразява постигането на целите на функцията по управление на риска, независимо от резултатите на оперативните сектори, в които участват;
в)
функцията по управление на риска е предмет на подходящ независим преглед, за да се гарантира, че решенията са вземат независимо;
г)
функцията по управление на риска е представена в управителния орган или звеното по надзор, когато съществува такова, най-малко със същите правомощия както звеното по управление на портфейл;
д)
всички задължения, които влизат в конфликт с работата на функцията, са правилно отделени.
2. Когато е целесъобразно, като се отчитат естеството, мащабът и сложността на дейността на ЛУАИФ, посочените в параграф 1 гаранции предвиждат, че:
а)
извършването на функцията по управление на риска се разглежда редовно от звеното за вътрешен одит или ако не съществува такова - от външно лице, назначено от управителния орган;
б)
в случаите, в които е създаден комитет по риска, той е обезпечен с необходимите ресурси и неговите членове, които не са независими, не оказват неправомерно влияние върху работата на функцията по управление на риска.
3. Управителният орган на ЛУАИФ и звеното по надзора, когато има такова, въвеждат гаранции срещу конфликтите на интереси, посочени в параграфи 1 и 2, редовно правят преглед на тяхната ефективност и своевременно предприемат коригиращи действия за отстраняване на евентуални недостатъци.
Член 44
Прагове на риска
1. ЛУАИФ определя и прилага количествени или качествени, или и двата вида прагове на риска за всеки управляван от него АИФ, като взема предвид всички съответни рискове. Когато са определени само количествени прагове, ЛУАИФ трябва да може да обоснове този подход пред компетентния орган.
2. Качествените и количествените прагове на риска за всеки АИФ обхващат най-малкото следните рискове:
а)
пазарни рискове;
б)
кредитни рискове;
в)
ликвидни рискове;
г)
рискове от контрагента;
д)
оперативни рискове.
3. При определяне на праговете на риска ЛУАИФ взема предвид стратегиите и активите, използвани по отношение на всеки управляван от него АИФ, както и националните норми, приложими за всеки от тези АИФ. Тези прагове на риска са съобразени с рисковия профил на АИФ, оповестен на инвеститорите в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС, и се одобряват от управителния орган.
Член 45
Измерване и управление на риска
1. ЛУАИФ въвежда подходящи и ефективни организационни мерки, процеси и техники с цел да:
а)
установява, измерва, управлява и контролира по всяко време рисковете, на които са или могат да бъдат изложени управляваните от него АИФ;
б)
осигурява спазване на праговете, определени в съответствие с разпоредбите на член 44.
2. Посочените в параграф 1 мерки, процеси и техники са съобразени с естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на ЛУАИФ и на всеки управляван от него АИФ и отговарят на рисковия профил на АИФ, оповестен на инвеститорите в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС.
3. За целите на параграф 1 ЛУАИФ предприема следните действия за всеки управляван от него АИФ:
а)
въвежда организационни мерки, процеси и техники за измерване на риска, необходими да гарантират, че рисковете, свързани с откритите позиции, и техният принос към общия рисков профил са правилно измерени въз основа на ясни и надеждни данни и че мерките, процесите и техниките за измерване на риска са адекватно документирани;
б)
извършва периодични бек-тестове за преглед на валидността на мерките за измерване на риска, които включват базирани на модел прогнози и оценки;
в)
извършва периодични подходящи стрес-тестове и анализи на сценария с цел да набележи мерки в отговор на рисковете, възникващи от евентуални промени в пазарните условия, които може да повлияят неблагоприятно на АИФ;
г)
гарантира, че настоящото ниво на риск отговаря на праговете на риска в съответствие с член 44;
д)
установява, прилага и поддържа подходящи процедури, които в случай на действителни или очаквани нарушения на праговете на риска от страна на АИФ, водят до своевременни коригиращи действия в интерес на инвеститорите;
е)
осигурява подходящи системи и процедури за управление на ликвидността за всеки АИФ в съответствие с изискванията, определени в член 46.
РАЗДЕЛ 4
Управление на ликвидността
(член 16 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 46
Система и процедури за управление на ликвидността
ЛУАИФ са в състояние да докажат пред компетентните органи на своята държава членка по произход, че са въведени подходяща система и ефективни процедури за управление на ликвидността, както е посочено в член 16, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС, съобразени с инвестиционната стратегия, ликвидния профил и политиката на обратно изкупуване на дялове от всеки АИФ.
Член 47
Контрол и управление на ликвидния риск
1. Посредством системата и процедурите за управление на ликвидността, посочени в член 46, се гарантира най-малко, че:
а)
ЛУАИФ поддържа равнище на ликвидност в АИФ, съобразено с поетите задължения, което се основава на оценка на относителната ликвидност на активите на АИФ на пазара, като се отчита необходимото време за ликвидация и цената или стойността, на която тези активи могат да бъдат ликвидирани, и степента, до която те се влияят от други пазарни рискове или фактори;
б)
ЛУАИФ контролира ликвидния профил на портфейла от активи на АИФ, като взема предвид пределния дял на отделните активи, които може да имат съществено въздействие върху ликвидността, както и съществените пасиви и задължения, в т.ч. и условни, които АИФ може да има по отношение на поетите задължения. За тази цел ЛУАИФ взема предвид профила на инвеститорите в АИФ, включително вида на инвеститорите, относителния размер на инвестициите и условията на обратно изкупуване на дялове, приложими по отношение на тези инвестиции;
в)
когато АИФ инвестира в други предприятия за колективно инвестиране, ЛУАИФ контролира подхода, възприет от управителите на тези предприятия за колективно инвестиране, по отношение на управлението на ликвидността, включително като прави периодични прегледи с цел да наблюдава промените на клаузите за обратно изкупуване на базовите дялове в предприятия за колективно инвестиране, в които инвестира АИФ. При спазване на разпоредбите на член 16, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС това задължение не се прилага, когато другите предприятия за колективно инвестиране, в които инвестира АИФ, се търгуват активно на регулиран пазар по смисъла на член 4, параграф 1, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО или на еквивалентен пазар на трета страна;
г)
ЛУАИФ прилага и поддържа подходяща мерки и процедури за измерване на ликвидността, за да оцени количествените и качествените рискове по позициите и по планираните инвестиции, които имат съществено въздействие върху ликвидния профил на портфейла на активите на АИФ, за да може тяхното въздействие върху цялостния профил на ликвидността да бъде измерено по подходящ начин. Използваните за целта процедури гарантират, че ЛУАИФ притежава необходимите познания и разбиране за ликвидността на активите, в които е инвестирал или възнамерява да инвестира АИФ, включително, когато е приложимо, за обема на търговията и чувствителността на цените и/или за спредовете на отделните активи при обичайни и извънредни обстоятелства, свързани с ликвидността;
д)
ЛУАИФ разглежда и привежда в действие инструменти и процедури, включително специални процедури, необходими за управлението на ликвидния риск на всеки управляван от него АИФ. За всеки управляван от него АИФ ЛУАИФ определя случаите, при които тези инструменти и мерки могат да се използват при обичайни и извънредни обстоятелства, като взема предвид справедливото третиране на всички инвеститори на АИФ във връзка с всеки управляван от него АИФ. ЛУАИФ може да използва подобни инструменти и процедури само при тези обстоятелства и ако съответните оповестявания са направени в съответствие с член 108.
2. ЛУАИФ документира своите политики и процедури за управление на ликвидността, както е посочено в параграф 1, като ги преразглежда най-малко веднъж годишно и ги актуализира с всяко изменение или нова процедура.
3. В системата и процедурите си за управление на ликвидността, посочени в параграф 1, ЛУАИФ включва подходящи поетапни мерки с цел да реагира при очаквани или действителни затруднения с ликвидността или друго влошаване на ситуацията на АИФ.
4. Параграф 1, буква д) не се прилага, когато ЛУАИФ управлява АИФ от затворен тип, използващ ливъридж.
Член 48
Прагове при управлението на ликвидност и стрес-тестове
1. Като имат предвид естеството, мащаба и сложността на всеки управляван от тях АИФ, ЛУАИФ, когато е уместно, прилагат и поддържат адекватни прагове за ликвидност или неликвидност на АИФ, съответстващи на поетите от фонда задължения и политиката за обратно изкупуване на дялове и в съответствие с изискванията, определени в член 44, свързани с количествените и качествените прагове на риска.
ЛУАИФ следят за спазването на тези прагове и когато те са надвишени или има вероятност да бъдат надвишени, те определят изисквания (или необходимия) курс на действие. При определяне на подходящи действия ЛУАИФ преценяват адекватността на политиките и процедурите за управление на ликвидността, целесъобразността на ликвидния профил на активите на АИФ и влиянието на нетипични нива на искове за обратно изкупуване.
2. ЛУАИФ редовно провеждат стрес-тестове при обичайни и извънредни условия, свързани с ликвидността, с помощта на които оценяват ликвидния риск на всеки управляван от тях АИФ. Тестовете за устойчивост:
а)
се извършват въз основа на надеждна и актуална информация, в количествено изражение или в случаите, когато това не е подходящо - в качествено изражение;
б)
когато е уместно, се симулира недостиг на ликвидност на активите на АИФ и нетипични искания за обратно изкупуване;
в)
обхващат пазарни рискове и свързани с тях евентуални последици, включително искане за допълнително изплащане (margin calls), изисквания за обезпечения и кредитни линии;
г)
отразяват чувствителността на оценяването при неблагоприятни пазарни условия;
д)
се извършват с честота, която е съобразена с естеството на АИФ, като се вземат предвид инвестиционната стратегия, ликвидният профил, видът на инвеститорите и политиката за обратно изкупуване на дялове на АИФ, но поне веднъж годишно.
3. ЛУАИФ действат в най-добрия интерес на инвеститорите съобразно резултатите от стрес-тестовете.
Член 49
Съответствие между инвестиционна стратегия, ликвиден профил и политика за обратно изкупуване
1. За целите на член 16, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС се счита, че между инвестиционната стратегия, ликвидния профил и политиката за обратно изкупуване на дялове на всеки управляван АИФ съществува съответствие, когато инвеститорите могат да поискат техните инвестиции да бъдат обратно изкупени по начин, отговарящ на справедливото третиране на всички инвеститори на АИФ и в съответствие с политиката за обратно изкупуване на АИФ и неговите задължения.
2. При оценяването на съответствието между инвестиционната стратегия, ликвидния профил и политиката за обратно изкупуване ЛУАИФ взема предвид и въздействието, което обратното изкупуване може да окаже върху базисните цени или спредовете на отделните активи на АИФ.
РАЗДЕЛ 5
Инвестиране в секюритизационни позиции
(член 17 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 50
Определения
За целите на настоящия раздел:
а)
„секюритизация“ означава секюритизация по смисъла на член 4, параграф 36 от Директива 2006/48/ЕО;
б)
„секюритизационна позиция“ означава секюритизационна позиция по смисъла на член 4, параграф 40 от Директива 2006/48/ЕО;
в)
„спонсор“ означава спонсор по смисъла на член 4, параграф 42 от Директива 2006/48/ЕО;
г)
„транш“ означава транш по смисъла на член 4, параграф 39 от Директива 2006/48/ЕО.
Член 51
Изисквания за запазен интерес
1. ЛУАИФ откриват експозиция към кредитния риск, свързан със секюритизация от името на един или повече управлявани от тях АИФ, само ако инициаторът, спонсорът или първоначалният кредитор изрично е оповестил на ЛУАИФ, че запазва постоянно значителен нетен икономически интерес, който по принцип не трябва да бъде по-малък от 5 %.
За запазване на значителен нетен икономически интерес от най-малко 5 % се смята само някое от следните:
а)
запазване на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на всеки от траншовете, продадени или прехвърлени на инвеститори;
б)
в случай на секюритизация на револвиращи експозиции - запазване на интереса на инициатора в размер не по-малко от 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции;
в)
запазване на произволно избрани експозиции, съответстващи на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции, ако в противен случай тези експозиции биха били секюритизирани при секюритизацията, при условие че броят на потенциално секюритизираните експозиции при инициирането е не по-малък от 100;
г)
запазване на транша за първа загуба и при необходимост на други траншове със същия или по-висок рисков профил от траншовете, прехвърлените или продадените на инвеститори, и чийто падеж не настъпва по-рано от падежа на траншовете, прехвърлени или продадени на инвеститори, така че запазването да се равнява общо на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции;
д)
запазване на експозицията за първа загуба в размер на не по-малко от 5 % от всяка секюритизирана експозиция в схемата на секюритизация.
Нетният икономически интерес се изчислява при инициирането и се поддържа постоянно. По отношение на нетния икономически интерес, включително запазените позиции, интерес или експозиции, не може да се извършва редуциране на кредитния риск, поемане на къси позиции или други действия за хеджиране и той не може да бъде продаван. Нетният икономически интерес се определя по номиналната стойност на задбалансовите позиции.
Не се допуска многократно прилагане на изискванията за запазване при никоя схема за секюритизация.
2. Параграф 1 не се прилага, ако секюритизираните експозиции представляват вземания или условни вземания към институциите, посочени в член 122а, параграф 3, първа алинея от Директива 2006/48/ЕО, или са изцяло, безусловно и неотменяемо гарантирани от тези институции, и не се прилага за сделките, изброени в член 122а, параграф 3, втора алинея от Директива 2006/48/ЕО.
Член 52
Качествени изисквания относно спонсорите и инициаторите
Преди ЛУАИФ да открие експозиция към кредитен риск във връзка със секюритизация от името на един или повече от управляваните от него АИФ, той гарантира, че спонсорът и инициаторът:
а)
предоставят кредити въз основа на разумни и ясно определени критерии и имат ясно определен процес за одобряване, изменение, подновяване и рефинансиране на кредити за експозиции, които предстоят да бъдат секюритизирани, какъвто прилагат и по отношение на експозициите, които държат;
б)
са въвели и прилагат ефективни системи за управление на текущото администриране и наблюдение на техните рискови кредитни портфейли и експозиции, включително и за идентифициране и управление на проблемни кредити и за извършване на адекватни корекции на стойността и заделяне на провизии;
в)
адекватно диверсифицират всеки кредитен портфейл въз основа на целевия пазар и на цялостната кредитна стратегия;
г)
имат писмена политика за кредитния риск, която включва прагове за поемане на риск и политика по провизиране и описва по какъв начин този риск се измерва, наблюдава и контролира;
д)
предоставят лесен достъп до всички данни от съществено значение относно кредитното качество и резултатите от отделните базисни експозиции, паричните потоци и обезпечението на секюритизационните експозиции и такава информация, която е необходима за извършване на цялостни и добре информирани стрес-тестове на паричните потоци и на стойността на обезпеченията в подкрепа на базисните експозиции. За тази цел данните от съществено значение се определят към датата на секюритизацията, а при необходимост и след това с оглед на естеството на секюритизацията;
е)
предоставят лесен достъп до всички други данни от съществено значение, необходими на ЛУАИФ да спази изискванията, определени в член 53;
ж)
оповестяват размера на техния запазен нетен икономически интерес, както е посочено в член 51, както и всички въпроси, които биха могли да попречат на поддържането на задължителния минимален нетен икономически интерес, както е посочено в същия член.
Член 53
Качествени изисквания относно ЛУАИФ, притежаващи експозиции в секюритизации
1. Преди да бъдат изложени на кредитен риск във връзка със секюритизация от името на един или повече АИФ, а по целесъобразност и след това, ЛУАИФ доказват на компетентните органи за всяка от секюритизационните си позиции, че познават комплексно и задълбочено тези позиции и са приложили формалните политики и процедури за анализиране и вписване, подходящи за рисковия профил на съответните инвестиции на АИФ в секюритизирани позиции:
а)
информацията, оповестена от инициаторите или спонсорите съгласно член 51, в която се посочва нетният икономически интерес, поддържан постоянно от тях в схемата за секюритизация;
б)
рисковите параметри на отделната секюритизационна позиция;
в)
рисковите параметри на базовите експозиции, съставляващи секюритизационната позиция;
г)
репутацията и понесените загуби от страна на инициаторите или спонсорите при предишни секюритизации в съответните класове базови експозиции, съставляващи секюритизационната позиция;
д)
декларациите и оповестената информация от страна на инициаторите или спонсорите, или техните представители или консултанти за извършения от тях надлежен комплексен анализ по отношение на секюритизираните експозиции и - в съответните случаи - по отношение на качеството на обезпечението на секюритизираните експозиции;
е)
по целесъобразност - методологията и концепциите, на които се основава оценката на обезпеченията на секюритизираните експозиции, както и приетите от инициатора или спонсора правила за гарантиране на независимостта на оценителя;
ж)
всички структурни елементи на схемата за секюритизация, които могат значително да повлияят на представянето на секюритизационната позиция на АИФ, като договорните условия за разпределяне на приходите към различните траншове на секюритизацията и свързаните с тях задействащи механизми, кредитни улеснения, ликвидни улеснения, фактори, влияещи на пазарната стойност, и специфични за сделката определения за неизпълнение.
2. Когато ЛУАИФ е открил експозиция, която представлява значителна стойност от кредитния риск във връзка със секюритизация от името на един или повече АИФ, той редовно провежда стрес-тестове, подходящи за такива секюритизационни позиции в съответствие с член 15, параграф 3, буква б) от Директива 2011/61/ЕС. Стрес-тестът е съобразен с естеството, мащаба и сложността на риска, който е присъщ на секюритизационните позиции.
ЛУАИФ въвеждат официални процедури за наблюдение в съответствие с принципите, установени в член 15 от Директива 2011/61/ЕС, съобразени с рисковия профил на АИФ, по отношение на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция, за да наблюдават постоянно и своевременно информацията за представянето на експозициите, свързани с тези секюритизационни позиции. Тази информация включва (ако е свързана с конкретния вид секюритизация и без да се ограничава само до описаната тук информация) вида експозиция, процента на заеми с повече от 30, 60 и 90 дни на просрочие, проценти на неизпълнение, процент на предплащане, заемите, предмет на принудително изпълнение, вида на обезпечението и каква част от него се дава под наем, честотата на разпределение на кредитните оценки или други мерки, свързани с качеството на кредита в базисните експозиции, секторна и географска диверсификация, честотата на разпределение на съотношенията заем/стойност в граници, които позволяват да се направи лесно подходящ анализ на чувствителността. Когато самите базови експозиции представляват секюритизационни позиции, ЛУАИФ разполагат с посочената в настоящата алинея информация не само по отношение на базовите секюритизационни траншове, например името и кредитното качество на емитента, но и по отношение на характеристиките и показателите на базовите пулове, съставляващи тези секюритизационни траншове.
ЛУАИФ прилагат същите стандарти за анализ на дяловите участия и/или записаните емисии в секюритизации, които са закупили от трети лица.
3. За целите на съответния риск и управлението на ликвидността ЛУАИФ, които откриват експозиция към кредитен риск във връзка със секюритизация от името на един или повече АИФ, правилно идентифицират, измерват, наблюдават, управляват, контролират и докладват рисковете, които възникват поради несъответствия между активите и пасивите на съответния АИФ, риска от концентрация или инвестиционния риск, произтичащ от тези инструменти. ЛУАИФ гарантират, че рисковият профил на тези секюритизационни позиции съответства на размера и цялостната структура на портфейла, инвестиционните стратегии и целите на съответния АИФ, както е предвидено в устава на АИФ или в учредителните документи, проспекта и документите за предлагане.
4. ЛУАИФ гарантират в съответствие с изискванията, установени в член 18 от Директива 2011/61/ЕС, че е налице адекватна степен на вътрешно отчитане пред висшето ръководство, така че висшето ръководство да е напълно информирано при съществено поемане на експозиция във връзка със секюритизации, и че рисковете, произтичащи от тези експозиции, се управляват по задоволителен начин.
5. В докладите и оповестяванията, които се подават в съответствие с членове 22, 23 и 24 от Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ включват подходяща информация за експозициите към кредитен риск от секюритизация и техните процедури за управление на риска в тази област.
Член 54
Коригиращо действие
1. Когато, след като са открили експозиция към секюритизация, ЛУАИФ установят, че определянето и оповестяването на запазения интерес не отговарят на предвидените в настоящия регламент изисквания, те предприемат такива коригиращи действия, които са в най-добрия интерес на инвеститорите в съответния АИФ.
2. ЛУАИФ предприемат такива коригиращи действия, които са в най-добрия интерес на инвеститорите в съответния АИФ, когато към даден момент след поемане на експозицията запазеният интерес падне под 5 % и това не се дължи на естествения механизъм на плащане на сделката.
Член 55
Клауза за запазване на придобитите права
Членове 51-54 се прилагат по отношение на нови схеми за секюритизация, емитирани на или след 1 януари 2011 г. Членове 51-54 се прилагат след 31 декември 2014 г. по отношение на съществуващите схеми за секюритизация в случай на прибавяне на нови базисни експозиции или тяхната замяна след тази дата.
Член 56
Тълкуване
При липса на специално тълкувание, дадено от ЕОЦКП или от Съвместния комитет на Европейските надзорни органи, разпоредбите на настоящия раздел се тълкуват съобразно съответните разпоредби на Директива 2006/48/ЕО, както и насоките към член 122а на Директивата за капиталовите изисквания от 31 декември 2010 г. (9), издадени от Комитета на европейските банкови надзорници, и техните последващи изменения
РАЗДЕЛ 6
Организационни изисквания - общи принципи
(членове 12 и 18 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 57
Общи изисквания
1. ЛУАИФ:
а)
въвеждат, прилагат и поддържат процедури за вземане на решения и организационна структура, в която ясно са определени и документирани йерархичните връзки и са разпределени функциите и отговорностите;
б)
гарантират, че заинтересованите лица са запознати с процедурите, които трябва да се спазват за правилното изпълнение на своите служебни задължения;
в)
въвеждат, прилагат и поддържат адекватни механизми за вътрешен контрол, предназначени да осигурят спазването на решенията и процедурите на всички равнища в ЛУАИФ;
г)
въвеждат, прилагат и поддържат ефективно вътрешно докладване и съобщаване на информация на всички съответни нива в ЛУАИФ и ефективен информационен обмен с всяка заинтересована трета страна;
д)
поддържат подходяща и стриктна документация за своята стопанска дейност и вътрешна организация.
ЛУАИФ вземат предвид естеството, мащаба и сложността на дейността си, както и естеството и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази стопанска дейност.
2. ЛУАИФ въвеждат, прилагат и поддържат системи и процедури, които осигуряват сигурността, целостта и поверителността на информацията, като се има предвид естеството на въпросната информация.
3. ЛУАИФ установяват, прилагат и поддържат адекватна политика за непрекъснатост на стопанската дейност, която има за цел, в случай на прекъсване на работата на техните системи и процедури, да предпази основната информация и функции, както и да поддържа услугите и дейностите или, когато това е невъзможно, своевременното възстановяване на информацията и функциите и своевременното възобновяване на техните услуги и дейности.
4. ЛУАИФ установяват, прилагат и поддържат счетоводни политики и процедури, както и правила за оценяване, които им дават възможност при искане от компетентния орган да му предоставят своевременно финансови отчети, които дават вярна и точна представа за тяхното финансово състояние и които отговарят на всички приложими счетоводни стандарти и норми.
5. ЛУАИФ въвеждат подходящи политики и процедури, за да гарантират, че политиките за обратно изкупуване на АИФ се оповестяват достатъчно подробно на инвеститорите преди да инвестират в АИФ и в случай на съществени промени.
6. ЛУАИФ наблюдават и редовно оценяват адекватността и ефективността на своите системи, механизми за вътрешен контрол и процедури, установени в съответствие с параграфи 1-5, и предприемат подходящи мерки за отстраняване на пропуски.
Член 58
Обработване на електронни данни
1. ЛУАИФ правят всичко необходимо за осигуряването на електронни системи, които да способстват за своевременното и правилно регистриране на всяка портфейлна трансакция или на записване за нова емисия или обратно изкупуване, когато е приложимо.
2. ЛУАИФ осигуряват висока степен на сигурност по време на обработката на електронните данни, както и целостта и поверителността на записаната информация, когато е необходимо.
Член 59
Счетоводни процедури
1. ЛУАИФ използват счетоводни политики и процедури, както се посочва в член 57, параграф 4, за да осигурят защитата на инвеститорите. Счетоводното отчитане се извършва по начин, който позволява всички активи и пасиви на АИФ да бъдат директно идентифицирани по всяко време. Ако даден АИФ има различни инвестиционни подразделения, се поддържат отделни сметки за тези инвестиционни подразделения.
2. ЛУАИФ въвеждат, прилагат и поддържат политики и процедури за отчитане и оценяване, за да гарантират, че нетната стойност на активите на всеки АИФ е точно изчислена въз основа на приложимите счетоводни норми и стандарти.
Член 60
Контрол от страна на управителния орган, висшето ръководство и звеното по надзора
1. При вътрешното разпределение на функциите ЛУАИФ гарантират, че управителният орган, висшето ръководство и звеното по надзора, ако има такова, отговарят за спазването от страна на ЛУАИФ на задълженията му съгласно Директива 2011/61/ЕС.
2. ЛУАИФ гарантира, че неговото висше ръководство:
а)
отговаря за изпълнението на общата инвестиционна политика за всеки управляван от него АИФ, както е описано съответно в устава или учредителните инструменти, проспекта или документите за предлагане на фонда;
б)
контролира одобрението на инвестиционните стратегии за всеки управляван от него АИФ;
в)
гарантира, че са установени и се прилагат политиките и процедурите за оценяване по член 19 от Директива 2011/61/ЕС;
г)
гарантира, че ЛУАИФ има постоянно действащо и ефективно звено за проверка на съответствието, дори ако тази функция се изпълнява от трета страна;
д)
осигурява и проверява периодично дали общата инвестиционна политика, инвестиционните стратегии и праговете на риска за всеки управляван АИФ се прилагат и спазват правилно и ефективно, дори ако функцията по управление на риска се изпълнява от трети страни;
е)
одобрява и преглежда периодично адекватността на вътрешните процедури за вземането на инвестиционни решения за всеки управляван от него АИФ, за да гарантира, че тези решения отговарят на одобрените инвестиционни стратегии;
ж)
одобрява и разглежда периодично политиката за управление на риска и процедурите, процесите и техниките за прилагане на тази политика, включително системата за ограничаване на риска за всеки управляван от него АИФ;
з)
отговаря за изготвянето и прилагането на политиката на възнаграждения в съответствие с приложение II към Директива 2011/61/ЕС.
3. ЛУАИФ гарантира също така, че висшето му ръководство и когато е уместно, неговият управителен орган или звеното по надзора:
а)
оценяват и периодично разглеждат ефективността на политиките, организацията и процедурите, установени с цел спазване на задълженията по Директива 2011/61/ЕС;
б)
вземат подходящи мерки за отстраняване на слабостите.
4. ЛУАИФ гарантира, че неговото висше ръководство получава редовно и най-малко веднъж годишно писмени отчети относно съответствието, вътрешния одит и управлението на риска, в които се посочва по-специално дали са предприети подходящи коригиращи мерки в случай на пропуски.
5. ЛУАИФ гарантира, че неговото висше ръководство получава редовно доклади относно изпълнението на инвестиционните стратегии и на вътрешните процедури за вземане на инвестиционни решения, посочени в параграф 2, букви б)-д).
6. ЛУАИФ гарантира, че управителният орган или звеното по надзора, ако има такова, получава редовно писмени доклади по въпросите, посочени в параграф 4.
Член 61
Постоянно звено за проверка на съответствието
1. ЛУАИФ въвеждат, прилагат и поддържат адекватни политики и процедури, предназначени да установят всякакъв риск от неспазване от страна на ЛУАИФ на задълженията му по силата на Директива 2011/61/ЕС, и свързаните с това рискове, и въвеждат адекватни мерки и процедури, за да сведат до минимум този риск, както и да позволят на компетентните органи да упражняват ефективно правомощията си съгласно същата директива.
ЛУАИФ взема предвид естеството, мащаба и сложността на дейността си, както и естеството и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази стопанска дейност.
2. ЛУАИФ установява и поддържа постоянно и ефективно действащо звено за проверка на съответствието, което функционира независимо и има следните отговорности:
а)
да наблюдава и редовно да оценява адекватността и ефективността на въведените в съответствие с параграф 1 мерки, политики и процедури, както и на действията, предприети за отстраняване на всички пропуски при спазването на задълженията от страна на ЛУАИФ;
б)
да консултира заинтересованите лица, отговорни за изпълнението на услугите и дейностите, и да им оказва помощ при спазване на задълженията на ЛУАИФ съгласно Директива 2011/61/ЕС.
3. С цел да се даде възможност на посоченото в параграф 2 звено да изпълнява задължения си правилно и независимо, ЛУАИФ гарантира, че:
а)
звеното за проверка на съответствието разполага с необходимите правомощия, средства, опит и достъп до всякаква важна информация;
б)
служителят за проверка на съответствието е назначен и отговаря за звеното за проверка на съответствието, както и за редовното докладване, но най-малко веднъж годишно, пред висшето ръководство относно въпросите на съответствието, като при необходимост посочва по-специално дали са предприети подходящи коригиращи мерки в случай на установени пропуски;
в)
лицата в звеното за проверка на съответствието не участват в изпълнението на услугите или дейностите, които наблюдават;
г)
възнаграждението на служителя за проверка на съответствието и другите лица в звеното за проверка на съответствието се определя по начин, който не засяга и не е вероятно да засегне тяхната обективност.
ЛУАИФ обаче не е длъжен да спазва буква в) или г) от първа алинея, ако може да докаже, че с оглед естеството, размера или сложността на неговата стопанска дейност, както и на естеството и обхвата на извършваните от него услуги и дейности, това изискване не е оправдано и че звеното му за проверка на съответствието продължава да работи ефективно.
Член 62
Постоянно звено за вътрешен одит
1. ЛУАИФ, когато е уместно и съобразено с естеството, мащаба и сложността на дейността им, както и естеството и обхвата на дейностите по колективно управление на портфейли, извършвани в хода на тази стопанска дейност, установяват и поддържат звено за вътрешен одит, което е отделено и независимо от другите звена и дейности на ЛУАИФ.
2. Звеното за вътрешен одит, посочено в параграф 1:
а)
изработва, прилага и поддържа план за одит, с помощта на който проверява и оценява адекватността и ефективността на системите, механизмите и процедурите за вътрешен контрол на ЛУАИФ;
б)
издава препоръки въз основа на работата, извършена в съответствие с буква а);
в)
проверява съответствието с препоръките по буква б);
г)
докладва по въпроси, свързани с вътрешния одит.
Член 63
Лични сделки
1. За всяко съответно лице, което участва в дейности, които могат да доведат до конфликт на интереси или което има достъп до вътрешна информация по смисъла на член 1, параграф 1 от Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (10) или друга поверителна информация, свързана с АИФ или сделки със или за даден АИФ, ЛУАИФ въвежда, прилага и поддържа адекватни процедури, целта на които е да попречат на тези лица:
а)
да извършват лична сделка с финансови инструменти или други активи, която отговаря на един от следните критерии:
i)
сделката е предмет на член 2, параграф 1 от Директива 2003/6/ЕО;
ii)
сделката е свързана със злоупотреба или с неправомерно разкриване на поверителна информация;
iii)
сделката е в нарушение или има вероятност да наруши задължение на ЛУАИФ съгласно Директива 2011/61/ЕС;
б)
да консултират или да насърчават, освен в рамките на изпълнение на служебните им задължения или на договор за предоставяне на услуги, всяко друго лице да сключи лична сделка, посочена в буква а), подточки i) и ii), или която по друг начин би представлявала неправилно използване на информацията, свързана с висящи поръчки;
в)
да разкриват, освен в рамките на изпълнение на служебните им задължения или на договор за предоставяне на услуги и без да се засяга член 3, буква а) от Директива 2003/6/ЕО - всякаква информация или становище на друго лице, ако съответното лице знае или основателно би следвало да знае, че в резултат на такова разкриване това лице ще предприеме или има вероятност да предприеме едно от следните действия:
i)
да извърши лична сделка, посочена в буква а), подточки i) и ii), с финансови инструменти или други активи или която по друг начин би представлява неправилно използване на информацията, свързана с висящи поръчки;
ii)
да консултира или да насърчи друго лице да сключи такава лична сделка.
2. Мерките, посочени в параграф 1, имат за цел по-специално да гарантират, че:
а)
всяко съответно лице е запознато с ограниченията по отношение на личните сделки, предвидени в параграф 1, и с мерките, установени от ЛУАИФ във връзка с личните сделки и разкриването на информация по силата на параграф 1;
б)
ЛУАИФ е информирано незабавно за всяка лична сделка, сключена от съответно лице по параграф 1, чрез съобщение за такава сделка или чрез други процедури, които позволяват на ЛУАИФ да установи тези сделки;
в)
се води регистър на личните сделки, за които ЛУАИФ е информиран или които е установил, включително всяко разрешение или забрана във връзка с такава сделка.
За целите на буква б) от първа алинея когато някои дейности на ЛУАИФ се изпълняват от трети страни, ЛУАИФ гарантира, че субектът, извършващ дейността, поддържа регистър на личните сделки, извършени от съответното лице, обхванато от параграф 1, и при поискване незабавно предоставя тази информация на ЛУАИФ.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат за лични сделки:
а)
извършени като част от услуга за неограничено управление на портфейл, когато във връзка със сделката няма предварителна комуникация между управителя на портфейла и съответното лице или друго лице, за чиято сметка се извършва сделката;
б)
с ПКИПЦК или АИФ, които са предмет на надзора съгласно законодателството на държава членка, което изисква равностойно равнище на разпределение на риска сред техните активи, когато заинтересованото лице и другото лице, за чиято сметка се извършват сделката, не участват в управлението на това предприятие.
4. За целите на параграф 1 лична сделка също така включва сделка с финансов инструмент или други актив, извършена от името или за сметка на:
а)
заинтересовано лице;
б)
всяко лице, с което заинтересованото лице има семейна връзка или с което заинтересованото лице е в тесни връзки;
в)
лице, чието отношение със заинтересованото лице е такова, че заинтересованото лице има пряк или косвен съществен интерес от резултата от сделката, различен от такса или комисиона за извършването на търговията.
Член 64
Вписване на портфейлни трансакции
1. За всяка портфейлна трансакция, свързана с управляван от него АИФ, ЛУАИФ вписва незабавно информация, която е достатъчна за възстановяване на подробностите по отношение на поръчката и на извършената трансакция или на споразумението.
2. По отношение на портфейлни трансакции, извършени на място за изпълнение, посоченият в параграф 1 запис включва следната информация:
а)
името или друго обозначаване на АИФ и на лицето, действащо от името на АИФ;
б)
активът;
в)
количеството, при необходимост;
г)
видът на поръчката или трансакцията;
д)
цената;
е)
за поръчки - датата и точното време на предаване на поръчката, както и името или друго обозначаване на лицето, на което е предадена поръчката, или за трансакции - датата и точното време на решението за търгуване и извършване на трансакцията;
ж)
когато е приложимо, името на лицето, предаващо поръчката или извършващо трансакцията;
з)
причините за отмяна на поръчката, когато е приложимо;
и)
за извършени трансакции - контрагентът и идентификация на мястото на извършване на поръчката.
3. По отношение на портфейлни трансакции от АИФ, извършени извън място за изпълнение, посоченият в параграф 1 запис включва следната информация:
а)
името или друго обозначаване на АИФ;
б)
правната и друга документация, която е основание за портфейлната трансакция, включително по-специално изпълненото споразумение;
в)
цената.
4. За целите на параграфи 2 и 3 мястото на извършване на трансакция включва системен интернализатор, както е посочено в член 4, параграф 1, точка 7 от Директива 2004/39/ЕО, регулиран пазар, както е посочено в член 4, параграф 1, точка 14 от посочената директива, многостранна търговска система, както е посочено в член 4, параграф 1, точка 15 от посочената директива, създател на пазарна ликвидност, както е посочено в член 4, параграф 1, точка 8 от посочената директива, или друго предоставящо ликвидност лице или предприятие, което в трета страна извършва функция, подобна на функциите, изпълнявани от някое от изброените по-горе.
Член 65
Вписване на поръчките за записване и за обратно изкупуване
1. ЛУАИФ предприемат всички разумни стъпки, за да гарантират, че получените записвания за нова емисия на АИФ и, когато е приложимо, поръчки за обратно изкупуване се вписват без неоправдано забавяне след получаването на такава поръчка.
2. Този запис съдържа информация за следното:
а)
съответното АИФ;
б)
лицето, даващо или предаващо поръчката;
в)
лицето, получаващо поръчката;
г)
датата и часът на поръчката;
д)
условията и начинът на плащане;
е)
видът на поръчката;
ж)
датата на извършване на поръчката;
з)
броят на заявените или обратно изкупените дялове или акции или съответните суми;
и)
продажната или когато е приложимо, цената на обратно изкупуване на всеки дял или акция, или когато е приложимо, размерът на заявения и платен капитал;
й)
общата стойност на записваните или откупените дялове;
к)
брутната стойност на поръчката, включително такси за записване или нетната сума след таксата за обратно изкупуване.
Информацията по букви и), й) и к) се записва веднага щом стане налична.
Член 66
Изисквания относно поддържането на записите
1. ЛУАИФ гарантират, че всички записи, изисквани по членове 64 и 65, се запазват за период от поне пет години.
Въпреки това компетентните органи могат да изискат от ЛУАИФ да гарантира, че някой или всички от тези записи се съхраняват за по-дълъг период от време, като се взема предвид естеството на актива или портфейлната трансакция, ако това е необходимо, за да може компетентният орган да упражнява своите функции по надзора съгласно Директива 2011/61/ЕС.
2. След прекратяване на разрешение на ЛУАИФ за упражняване на дейност записите се запазват поне за оставащия период от петгодишния срок по параграф 1. Компетентните органи могат да изискат записите да бъдат съхранени за по-дълъг период.
Ако ЛУАИФ прехвърли отговорностите си по отношение на АИФ на друго ЛУАИФ, то гарантира, че записите по параграф 1 са достъпни за другото ЛУАИФ.
3. Записите се съхраняват на носител, който позволява съхранение на информацията за бъдещи справки от компетентния орган, и в такъв формат и по начин, които:
а)
позволяват на компетентния орган лесен достъп и възпроизвеждане на всички основни етапи от обработка на всяка портфейлна трансакция;
б)
позволяват извършването на корекции или други изменения, като съдържанието на записите преди такива корекции и изменения може да бъдат лесно установено;
в)
не позволяват никакви други манипулации или промени.
РАЗДЕЛ 7
Оценяване
(член 19 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 67
Политики и процедури по оценяване на активите на АИФ
1. ЛУАИФ установяват, поддържат, прилагат и разглеждат за всеки управляван от тях АИФ политики и процедури в писмена форма, с които се осигурява стабилен, прозрачен, разбираем и съответно документиран процес за оценяване. Политиката и процедурите за оценяване обхващат всички съществени аспекти на процеса на оценяване и процедурите за оценяване и контрол по отношение на съответния АИФ.
Без да се засягат изискванията на националното право и устава на АИФ и учредителните документи, ЛУАИФ гарантира, че по отношение на управляваните от него АИФ се прилагат справедливи, подходящи и прозрачни методи за оценяване. С политиките и процедурите по оценяване се установяват и изпълняват методите за оценяване, използвани за всеки вид актив, в който АИФ може да инвестира в съответствие с приложимото национално законодателство, устава на АИФ и учредителните документи. ЛУАИФ не може да инвестира в конкретен вид актив за първи път, освен ако е определен съответен метод или методи за оценяване за този конкретен вид актив.
Политиките и процедурите, с които се определят методите за оценяване, включват входящи данни, модели и критериите за подбор за ценообразуване и източници на пазарни данни. В тях се предвижда, че, когато е възможно и уместно, цените се получават от независими източници. Процесът на подбор на конкретна методика включва оценка на съответните налични методики, като се отчете чувствителността им към измененията на променливите величини и начинът, по който специфичните стратегии определят относителната стойност на активите в портфейла.
2. В политиките по оценяване се определят задълженията, ролите и отговорностите на всички заинтересовани страни в процеса на оценяване, включително на висшето ръководство на ЛУАИФ. Процедурите отразяват организационната структура, както е посочена в политиките по оценяване.
В политиките и процедурите по оценяване се разглежда най-малко следното:
а)
компетентността и независимостта на персонала, който оценява на практика активите;
б)
специфичните инвестиционни стратегии на АИФ и активите, в които АИФ може да инвестира;
в)
контролът върху избора на входящи данни, източниците и методите, използвани при оценяването;
г)
поетапни процедури за премахване на разликите в резултатите, получени при оценяване на стойността на активите;
д)
оценяване на корекции във връзка с размера и ликвидността на позиции или с промени в пазарните условия, в зависимост от случая;
е)
подходящото време за счетоводното приключване за целите на оценяването;
ж)
подходящата честота на оценяване на активите.
3. Когато е назначен външен оценител, в политиките и процедурите по оценяване се определя процедурата за обмен на информация между ЛУАИФ и външния оценител, за да се гарантира, че е предоставена цялата информация, необходима за извършване на оценяването.
С политиките и процедурите по оценяване се гарантира, че ЛУАИФ провежда първоначално и периодично комплексни проверки на третите страни, на които е възложил оценяването.
4. Когато самото ЛУАИФ извършва оценяването, политиките включват описание на гаранциите за функционално независимото изпълнение на задачата по оценяване в съответствие с член 19, параграф 4, буква б) от Директива 2011/61/ЕС. Тези гаранции предвиждат мерки за предотвратяване или ограничаване на действията на което и да е лице за упражняване на непозволено влияние върху начина, по който дадено лице извършва оценяването.
Член 68
Използване на модели за оценяване на активи
1. Ако за оценяване на активите на АИФ се използва модел, той и основните му характеристики се обясняват и обосноват в политиките и процедурите по оценяване. Причината за избора на модела, основните данни, използваните в модела допускания и обосновката за тяхното използване, както и ограниченията на базиращата се на модела оценка се отбелязват по подходящ начин.
2. С политиките и процедурите по оценяване се гарантира, че преди да се използва даден модел, той се утвърждава от лице с достатъчно опит, което не е участвало в изработването на модела. Процесът на утвърждаване се документира по подходящ начин.
3. Моделът подлежи на предварително одобрение от висшето ръководство на ЛУАИФ. Когато моделът е използван от ЛУАИФ, което само извършва оценяването, въпреки одобрението от висшето ръководство компетентният орган има право да изиска моделът да бъде заверен от външен оценител или одитор съгласно член 19, параграф 9 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 69
Последователно прилагане на политиките и процедурите по оценяване
1. ЛУАИФ гарантира, че политиките и процедурите по оценяване, както и определените методики за оценяване се прилагат последователно.
2. Политиките и процедурите по оценяване, както и определените методики се прилагат по отношение на всички активи в рамките на АИФ, като се има предвид инвестиционната стратегия, вида актив и, ако е приложимо, използването на различни външни оценители.
3. Ако не се налага извършаване на актуализация, политиките и процедурите се прилагат последователно във времето и източниците и правилата за оценяване остават непроменени във времето.
4. Процедурите по оценяване и определените методики на оценяване се прилагат последователно за всички АИФ, управлявани от ЛУАИФ, като се вземат под внимание инвестиционните стратегии и видовете активи, държани от АИФ, и, ако е приложимо, използването на различни външни оценители.
Член 70
Периодичен преглед на политиките и процедурите по оценяване
1. В политиките по оценяване се предвижда извършването на периодичен преглед на политиките и процедурите, включително на методиките за оценяване. Прегледът се провежда най-малко веднъж годишно и преди АИФ да започне да прилага нова инвестиционна стратегия или да придобие нов вид актив, който не е обхванат от действащата политика по оценяване.
2. В политиките и процедурите по оценяване се посочва как може да бъде извършена промяна в политиката по оценяване, включително в методиката, и в какви случаи това би било подходящо. Препоръките за промени в политиките и процедурите се представят на висшето ръководство, което преглежда и одобрява всяка промяна.
3. Функцията по управление на риска, посочена в член 38, разглежда и ако е необходимо, предоставя подходяща подкрепа относно политиките и процедурите за оценяване на активи.
Член 71
Преглед на отделни стойности на активи
1. ЛУАИФ гарантира, че всички активи, държани от АИФ, са справедливо и правилно оценени. ЛУАИФ документира по видове активи начина, по който са оценени уместността и точността на отделните стойности. ЛУАИФ е в състояние по всяко време да докаже, че портфейлите на управляваните от него АИФ са правилно оценени.
2. В политиките и процедурите за оценяване се установява процес на преразглеждане на индивидуалните стойности на активите, когато съществува значителен риск от неправилно оценяване, например в следните случаи:
а)
оценката се основава на цени, предоставени само от един единствен контрагент или брокер;
б)
оценката се основава на неликвидни борсови цени;
в)
оценката е повлияна от страни, свързани с ЛУАИФ;
г)
оценката е повлияна от други субекти, които могат да имат финансови интереси от представянето на АИФ;
д)
оценката се основава на цени, предоставени от контрагента, който е инициатор на инструмент, по-специално когато инициаторът финансира също позицията на АИФ в инструмента;
е)
оценката е повлияна от едно или повече лица в рамките на ЛУАИФ.
3. В политиките и процедурите по оценяване се описва процесът на извършване на преглед, включително достатъчно и подходящи проверки и контрол върху обосноваността на индивидуалните стойности. Обосноваността се оценява от гледна точка на наличието на подходяща степен на обективност. Тези проверки и контрол включват поне:
а)
проверка на стойностите чрез сравняването им със ценовите котировки на контрагенти и във времето;
б)
валидиране на стойностите чрез сравнение на реализираните цени с последните балансови стойности;
в)
отчитане на репутацията, последователността и качеството на източника на оценяване;
г)
сравнение със стойностите, генерирани от трета страна;
д)
проверка и документиране на изключенията;
е)
отбелязване и проучване на всякакви разлики, които изглеждат необичайни или се различават от показателя за оценка, установен за вида актив;
ж)
изпитване на неактуализирани цени и имплицитни параметри;
з)
сравнение с цените на всички свързани активи или техните хеджирани стойности;
и)
преглед на входящите данни, използвани от модела за ценообразуване, по-специално тези, към които получените чрез модела цени показват значителна чувствителност.
4. Политиките и процедурите по оценяване включват подходящи поетапни мерки за преодоляване на различията или други проблеми при оценяване на активите.
Член 72
Изчисляване на нетната стойност на активи на дял или акция
1. ЛУАИФ гарантира, че за всеки управляван от него АИФ нетната стойност на активите на дял или акция се изчислява при всяко емитиране, записване, обратно изкупуване или обезсилване на дялове или акции, но най-малко веднъж годишно.
2. ЛУАИФ гарантира, че процедурите и методите за изчисляване на нетната стойност на активите на дял или акция са изцяло документирани. ЛУАИФ редовно проверява процедурите и методите за изчисляване, както и тяхното прилагане, като съответно актуализира документацията.
3. ЛУАИФ гарантират, че в случай на неправилното изчисление на нетната стойност на актив съществуват коригиращи процедури.
4. ЛУАИФ гарантира, че броят на емитираните дялове или акции подлежи на редовни проверки, поне толкова често, колкото се изчислява цената на дял или акция.
Член 73
Професионални гаранции
1. Външните оценители предоставят, при поискване, професионални гаранции, с които доказват своята способност да изпълняват задачите по оценяване. Външните оценители предоставят професионалните гаранции в писмена форма.
2. Професионалните гаранции съдържат доказателства за квалификацията и способността на външния оценител да извърши точна и независима оценка, включително най-малко доказателства за:
а)
наличието на достатъчен персонал и технически ресурси;
б)
адекватни процедури, гарантиращи точна и независима оценка;
в)
адекватни познания и разбиране на инвестиционната стратегия на АИФ и на активите, които външният оценител трябва да оцени;
г)
достатъчно добра репутация и достатъчен опит в оценяването.
3. Когато външният оценител подлежи на задължителна професионална регистрация към компетентния орган или друг орган на държавата, в която е установен, в професионалната гаранция се посочва името на този орган или субект, включително съответните данни за контакт. В професионалната гаранция се посочват ясно законовите или подзаконовите разпоредби или норми за професионално поведение, които са задължителни за външния оценител.
Член 74
Честота на оценяването на активи, държани от АИФ от отворен тип
1. Оценяването на финансовите инструменти, държани от АИФ от отворен тип, се извършва всеки път, когато нетната стойност на активите на дял или акция се изчислява в съответствие с член 72, параграф 1.
2. Оценяването на други активи, държани от АИФ от отворен тип, се извършва най-малко веднъж годишно и всеки път, когато има доказателства, че последно определената стойност вече не е справедлива или вярна.
РАЗДЕЛ 8
Делегиране на функциите на ЛУАИФ
(член 20, параграфи 1, 2, 4 и 5 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 75
Общи принципи
Когато делегират задачата за извършване от тяхно име на една или повече функции, ЛУАИФ спазват в частност следните общи принципи:
а)
структурата по делегиране не позволява на ЛУАИФ да избегне отговорностите или задълженията си;
б)
задълженията на ЛУАИФ по отношение на АИФ и неговите инвеститори не се променят в резултат от делегирането;
в)
условията, които ЛУАИФ трябва да спазва, за да получи разрешение и да извършва дейности в съответствие с Директива 2011/61/ЕС, не са нарушени;
г)
процедурите по делегиране са под формата на писмено споразумение, сключено между ЛУАИФ и подизпълнителя;
д)
ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят изпълнява делегираните функции ефективно и в съответствие с действащите законови и регулаторни изисквания, и трябва да определи методи и процедури за текущ преглед на услугите, предоставяни от подизпълнителя. ЛУАИФ предприема подходящо действие, ако изглежда, че подизпълнителят не може да изпълнява функциите ефективно и в съответствие с действащите законови и нормативни изисквания;
е)
ЛУАИФ контролира ефективно работата на подизпълнителя и управлява рисковете, свързани с делегирането. За тази цел ЛУАИФ разполага по всяко време с необходимите експертни знания и ресурси за контрол на делегираните задачи. ЛУАИФ включва в споразумението правото да получава информация, да извършва проверки, правото на приемане и достъп, както и правото да издава инструкции и да контролира подизпълнителя. ЛУАИФ гарантира също така, че подизпълнителят контролира правилно изпълнението на делегираните задачи и управлява адекватно свързаните с делегирането рискове;
ж)
ЛУАИФ гарантира, че непрекъснатостта и качеството на делегираните функции или на делегираната задача по изпълнение на функциите се запазват и в случай на прекратяване на делегирането или чрез прехвърляне на делегираните функции или на делегираната задача по изпълнение на функциите към друга трета страна, или чрез поемане на тяхното изпълнение;
з)
съответните права и задължения на ЛУАИФ и на подизпълнителя са ясно разграничени и изложени в споразумението. По-специално ЛУАИФ гарантира договорно правото си да издава указания и да прекратява споразумението, правото си да получава информация, както и правото си да извършва проверки и правото на достъп до счетоводната документация и до помещенията. В споразумението се отбелязва, че подизпълнителят може да делегира задачи на друг подизпълнител само със съгласието на ЛУАИФ;
и)
когато делегирането е свързано с управлението на портфейл, то е в съответствие с инвестиционната политика на АИФ. Подизпълнителят получава инструкции от ЛУАИФ как да прилага инвестиционната политика и ЛУАИФ постоянно следи дали подизпълнителят ги спазва;
й)
ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят разкрива пред ЛУАИФ всяка промяна, която може да има съществено въздействие върху способността на подизпълнителя да изпълнява възложените функции ефективно и в съответствие с приложимите законови и нормативни изисквания;
к)
ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят пази всяка поверителна информация, свързана с ЛУАИФ, с АИФ, засегнат от делегирането, и с инвеститорите в този АИФ;
л)
ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят изработва, прилага и поддържа план за действие за възстановяване при бедствени ситуации и периодично изпробва системите за архивиране на данни, като взема предвид делегираните функции.
Член 76
Обективни причини за делегиране
1. ЛУАИФ предоставя на компетентните органи подробно описание, обяснение и доказателство за обективните причини, довели до делегирането. При оценяване на това дали цялата структура по делегирането се основава на обективни причини по смисъла на член 20, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС, се разглеждат следните критерии:
а)
оптимизиране на стопанските функции и процеси;
б)
икономии на разходи;
в)
експертният опит на подизпълнителя по отношение на администриране или на конкретни пазари или инвестиции;
г)
достъпът на подизпълнителя до световни търговски инструменти.
2. По искане от страна на компетентните органи ЛУАИФ предоставя допълнителни разяснения и документи, доказващи, че цялата структура по делегирането се основава на обективни причини.
Член 77
Характеристики на подизпълнителя
1. Подизпълнителят разполага с достатъчно ресурси и наема достатъчно персонал, притежаващ необходимите умения, знания и опит за правилното изпълнение на делегираните задачи, и има подходяща организационна структура, подпомагаща изпълнението на делегираните задачи.
2. Лицата, които действително извършват делегираните от ЛУАИФ дейности имат достатъчно опит, подходящи теоретични знания и практически опит в съответните функции. Професионалната им подготовка и естеството на функциите, които са изпълнявали в миналото, са подходящи за извършване на дейността.
3. Няма да се счита, че лицата, които действително управляват стопанската дейност на подизпълнителя, имат достатъчно добра репутация, ако съществува изобличаваща информация относно оценката за добра репутация и за доброто изпълнение на делегираните задачи, или ако има друга съществена информация, която се отразява върху тяхната добра репутация. Тази изобличаваща информация включва, но не се ограничава до престъпления, съдебни производства или административни санкции, които са от значение за изпълнението на делегираните задачи. Специално внимание трябва да се отдели на всички престъпления, свързани с финансови дейности, включително, но не само задължения, свързани с предотвратяване на изпирането на пари, непочтеност, измама или финансови престъпления, несъстоятелност или неплатежоспособност. Друга полезна информация включва информация, която показва, че лицето не е надеждно или почтено.
Когато професионални услуги, предоставяни от подизпълнителя, са регулирани в рамките на Съюза, изискванията, посочени в първа алинея, се считат за изпълнени, когато съответният надзорен орган е преразгледал критерия за „добра репутация“ в рамките на процедурата за издаване на разрешително за извършване на дейност, освен ако няма доказателства за противното.
Член 78
Делегиране на управлението на портфейл и управлението на риск
1. Настоящият член се прилага при делегиране на управлението на портфейл или управлението на риск.
2. Следните субекти се считат, че са получели разрешение или са регистрирани за целите на управлението на активи и подложат на надзор в съответствие с член 20, параграф 1, буква в) от Директива 2011/61/ЕС:
а)
управляващи дружества, получили разрешение по Директива 2009/65/ЕО;
б)
инвестиционни посредници, получили разрешение по Директива 2004/39/ЕО да извършват управление на портфейл;
в)
кредитни институции, лицензирани съгласно Директива 2006/48/ЕО, които имат разрешение по силата на Директива 2004/39/ЕО да извършват услуги по управление на портфейли;
г)
външни ЛУАИФ, получили разрешение по Директива 2011/61/ЕС;
д)
субекти на трети страни, получили разрешение или регистрирани за целите на управлението на активи и действително контролирани от компетентния орган на тези държави.
3. Когато за подизпълнител е определено предприятие от трета държава, трябва да бъдат изпълнени следните условия в съответствие с член 20, параграф 1, буква г) от Директива 2011/61/ЕС:
а)
наличието на писмено споразумение между компетентните органи на държавата членка по произход на ЛУАИФ и надзорните органи на предприятието подизпълнител;
б)
по отношение на предприятието подизпълнител споразумението по буква а) позволява на компетентните органи да:
i)
получат при поискване важна информация, необходима за изпълнение на техните надзорни функции, както е предвидено в Директива 2011/61/ЕС;
ii)
да получат достъп до документи, които са от значение за изпълнението на надзорните им задачи и се съхраняват в третата държава;
iii)
да извършват проверки на място в помещенията на предприятието подизпълнител. Практическите процедури за проверките на място се описват подробно в писменото споразумение;
iv)
да получават във възможно най-кратки срокове информация от надзорния орган в третата държава с цел разследване на предполагаеми нарушения на изискванията на Директива 2011/61/ЕС и мерките за прилагането ѝ;
v)
да си сътрудничат при принудително изпълнение в съответствие с националното и международното право, приложими по отношение на надзорния орган на третата държава и компетентните органи на ЕС в случаи на нарушение на изискванията на Директива 2011/61/ЕС и на мерките за нейното прилагане и съответното национално право.
Член 79
Ефективен надзор
Приема се, че делегирането възпрепятства ефективния контрол от страна на ЛУАИФ, когато:
а)
ЛУАИФ, неговите одитори и компетентните органи не разполагат с ефективен достъп до информацията, свързана с възложените функции, и до служебните помещения на подизпълнителя, или компетентните органи не са в състояние да упражняват тези права на достъп;
б)
подизпълнителят не си сътрудничи с компетентните органи на ЛУАИФ във връзка с делегираните функции;
в)
ЛУАИФ не предоставя на компетентните органи при поискване цялата необходима информация, за да могат органите да контролират дали изпълнението на делегираните функции съответства на изискванията на Директива 2011/61/ЕС и мерките по прилагането ѝ.
Член 80
Конфликт на интереси
1. В съответствие с член 20, параграф 2, буква б) от Директива 2011/61/ЕС критериите, спрямо които се преценява дали делегирането е в конфликт с интересите на ЛУАИФ или на инвеститор в АИФ, включват поне следното:
а)
когато ЛУАИФ и подизпълнителят са членове на една и съща група или имат други договорни отношения, степента до която подизпълнителят контролира ЛУАИФ или разполага с възможността да влияе на действията му;
б)
когато подизпълнителят и инвеститор в съответния АИФ са членове на една и съща група или имат други договорни отношения, степента до която инвеститорът контролира подизпълнителя или има възможността да влияе върху действията му;
в)
вероятността подизпълнителят да получи финансова печалба или да избегне финансова загуба за сметка на АИФ или на инвеститорите в АИФ;
г)
вероятността подизпълнителят да има интерес от резултата от услуга или дейност, предоставяна на ЛУАИФ или на АИФ;
д)
вероятността подизпълнителят да има финансов или друг стимул да предпочете интереса на друг клиент пред интересите на АИФ или на инвеститорите в АИФ;
е)
вероятността подизпълнителят да получава или да получи в бъдеще от лице, различно от ЛУАИФ, облага по отношение на дейностите по колективно управление на портфейл, предоставени на ЛУАИФ и на управляваните от него АИФ, под формата на пари, стоки или услуги, различни от стандартната комисиона или такса за такава услуга.
2. Функцията по управление на портфейл или риск може да се счита за функционално и йерархично отделена от други потенциално конфликтни задачи само когато са изпълнени следните условия:
а)
лицата, заети с изпълнение на задачите по управление на портфейла, не са ангажирани в изпълнението на потенциално несъвместими задачи, например свързани с упражняване на контрол;
б)
лицата, заети с изпълнението на задачи по управление на риска, не са ангажирани в изпълнението на потенциално конфликтни задачи, като оперативни задачи;
в)
лицата, заети с изпълнение на функции по управление на риска, не са обект на надзор от лицата, отговарящи за изпълнение на оперативните задачи;
г)
разделянето се гарантира по цялата йерархична структура на подизпълнителя до управителния орган и се разглежда от управителния орган и от звеното по надзора на подизпълнителя, когато има такова.
3. Приема се, че евентуални конфликти на интереси са надлежно установени, управлявани, наблюдавани и разкривани на инвеститорите в АИФ само ако:
а)
ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят предприема всички разумни стъпки, за да установи, управлява и наблюдава потенциални конфликти на интереси, които могат да възникнат между него и ЛУАИФ, АИФ или инвеститорите в АИФ. ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят разполага с процедури, съответстващи на изискваните съгласно членове 31-34;
б)
ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят разкрива пред него потенциалните конфликти на интереси, както и процедурите и мерките, които трябва да приеме с цел преодоляване на такива конфликти на интереси, и ЛУАИФ ги оповестява пред АИФ и инвеститорите в АИФ в съответствие с член 36.
Член 81
Съгласие и уведомяване за възлагане на вторичен подизпълнител
1. Подизпълнителят може да възложи на друг подизпълнител, след като ЛУАИФ е изразил съгласието си в писмена форма.
Общо съгласие, дадено предварително от ЛУАИФ, не се счита за съгласие в съответствие с член 20, параграф 4, буква а) от Директива 2011/61/ЕС.
2. Съгласно член 20, параграф 4, буква б) от Директива 2011/61/ЕС уведомлението съдържа подробности за подизпълнителя, името на компетентния орган, ако вторичният подизпълнител е получил разрешение или е регистриран, вторично делегираните функции, засегнатите от вторичното възлагане АИФ, копие от писменото съгласие на ЛУАИФ и датата, на която вторичното възлагане влиза в сила.
Член 82
Случаи, в които вече не се смята,че дружество „пощенска кутия“ и ЛУАИФ управляват АИФ
1. Счита се, че ЛУАИФ се е превърнало в дружество „пощенска кутия“ и не може вече да управлява АИФ поне в една от следните ситуации:
а)
ЛУАИФ не разполага повече с необходимите експертни познания и ресурси да упражнява ефективен контрол върху делегираните задачи и да управлява свързаните с делегирането рискове;
б)
ЛУАИФ няма вече правомощия за вземане на решения в ключови области, които попадат под отговорността на висшето ръководство, или вече няма правомощия да изпълнява висши ръководни функции, по-специално във връзка с изпълнението на общата инвестиционна политика и инвестиционните стратегии;
в)
ЛУАИФ губи договорните си права да разпитва или проверява подизпълнителите си, да има достъп до тях или да издава указания или упражняването на тези права става невъзможно на практика;
г)
ЛУАИФ делегира изпълнението на функции по управление на инвестиции, до степен, която значително превишава упражняваните от самото ЛУАИФ функции по управление на инвестиции. При оценяването на степента на делегиране компетентните органи оценяват цялата структура по делегирането, като вземат под внимание не само активите, управлявани чрез делегиране, но и следните качествени критерии:
i)
видовете активи, в които е инвестирал АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, и значението, което управляваните чрез делегиране активи имат за профила на риска и за възвръщаемостта на АИФ;
ii)
значението на активите, управлявани чрез делегиране, за постигането на инвестиционните цели на АИФ;
iii)
географския и секторния обхват на инвестициите на АИФ,
iv)
рисковия профил на АИФ;
v)
вида на инвестиционните стратегии на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ;
vi)
видовете на делегираните задачи спрямо запазените задачи; както и
vii)
съвкупността от подизпълнители и техните вторични подизпълнители, тяхната географска сфера на действие и корпоративната им структура, включително дали за подизпълнител е определен субект, принадлежащ към същата корпоративна група като ЛУАИФ.
2. Комисията следи прилагането на настоящия член в контекста на развитието на пазара. Комисията извършва преглед на ситуацията след две години и, ако е необходимо, предприема подходящи мерки за допълнително уточняване на условията, при които се смята, че ЛУАИФ е делегирало функциите си в такава степен, че се е превърнало в дружество „пощенска кутия“ и вече не може да бъдат считано за лице, управляващо АИФ.
3. ЕОЦКП може да издаде насоки, за да се гарантира последователната оценка на структурите по делегиране в рамките на Съюза.
ГЛАВА IV
ДЕПОЗИТАР
РАЗДЕЛ 1
Особености на писмения договор
(член 21, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 83
Договорни особености
1. Между депозитаря, от една страна, и ЛУАИФ и/или АИФ, от друга страна се сключва договор, с които депозитарят се определя в съответствие с член 21, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС и който включва най-малко следните елементи:
а)
описание на услугите, които ще бъдат предоставяни от депозитаря, както и процедурите, които трябва да бъдат приети за всеки вид актив, в който АИФ може да инвестира, и които впоследствие се поверяват на депозитаря;
б)
описание на начина, по който функцията по съхранението и надзора трябва да бъде извършена, в зависимост от вида активи и географските региони, в които АИФ планира да инвестира. По отношение на задълженията по отговорно пазене в описанието се включват списъци със страните и процедурите за добавяне и/или премахване на страни от този списък. Това е в съответствие с информацията, предоставена в устава на АИФ, в учредителните документи и в документите за предлагането по отношение на активите, в които АИФ може да инвестира;
в)
заявление, в което се посочва, че отговорността на депозитаря не се променя от делегирането на функциите по отговорно пазене освен ако се е отказал от отговорността си в съответствие с член 21, параграф 13 или 14 от Директива 2011/61/ЕС;
г)
срокът на валидност и условията за изменение и прекратяване на договора, включително ситуациите, които могат да доведат до прекратяване на договора, и подробности относно процедурата по прекратяване и, ако е приложимо, процедурите, посредством които депозитарят следва да предаде цялата съществена информация на своя правоприемник;
д)
задълженията за поверителност, приложими по отношение на страните съгласно съответните законови и подзаконови разпоредби. Тези задължения не възпрепятстват възможността на компетентните органи да имат достъп до важни документи и информация;
е)
средствата и процедурите, посредством които депозитарят предава на ЛУАИФ или на АИФ цялата информация, необходима за изпълнение на техните задължения, включително упражняването на всички права, свързани с активи, и за да могат ЛУАИФ и АИФ да имат своевременна и точна представа за сметките на АИФ;
ж)
средствата и процедурите, посредством които ЛУАИФ или АИФ предават цялата необходима информация или гарантират, че депозитарят има достъп до цялата информация, от която се нуждае, за да изпълнява своите задължения, включително процедурите, гарантиращи, че депозитарят ще получава информация от други лица, назначени от АИФ или ЛУАИФ;
з)
информация дали депозитарят или трета страна, на която са делегирани функции по съхранение в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС, може повторно да използва активите, които са ѝ поверени, и условията, свързани с такава повторна употреба, ако има такива;
и)
процедурите, които се прилагат при планирането на изменение на устава на АИФ, учредителните документи или документите за предлагане, като подробно се описват ситуациите, при които депозитарят следва да бъде информиран или при които е необходимо предварително съгласие на депозитаря, за да се пристъпи към изменението;
й)
цялата необходима информация, която трябва да се обмени между АИФ, ЛУАИФ, трета страна, действаща от името на АИФ, или ЛУАИФ, от една страна, и депозитаря, от друга страна, свързана с продажбата, записването, обратното изкупуване, емитирането, анулирането и откупуването на дялове или акции от АИФ;
к)
цялата необходима информация, която трябва да се обмени между АИФ, ЛУАИФ, трета страна, действаща от името на АИФ или ЛУАИФ, и депозитаря, свързана с изпълнението от депозитаря на функцията по надзор и контрол;
л)
когато страните по договора възнамеряват да възложат на трета страна да изпълнява техните съответни задължения - ангажимент редовно да предоставят подробности на избраната трета страна и, при поискване, информация относно критериите, използвани при избора на третата страна, и предвидените стъпки за контрол на дейностите, извършвани от избраната трета страна;
м)
информация относно задачите и отговорностите на страните по споразумението по отношение на задълженията в областта на предотвратяване изпирането на пари и борбата с финансовия тероризъм;
н)
информация за всички парични сметки, открити на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, и процедурите, гарантиращи, че депозитарят ще бъде информиран при отварянето на нова сметка на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ;
о)
подробности относно поетапните процедури на депозитаря, включително идентифициране на лицата в АИФ и/или ЛУАИФ, към които депозитарят трябва да се обърне, когато започва такава процедура;
п)
ангажимент от страна на депозитаря да уведомява ЛУАИФ, когато научи, че разделението на активите не е или вече не е достатъчно, за да се осигури защита от несъстоятелност на третата страна, на която са делегирани функции по съхранение в дадена юрисдикция, в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС;
р)
процедурите, гарантиращи, че във връзка със задълженията си депозитарят може да прави запитвания относно дейността на ЛУАИФ и/или на АИФ, и да оценява качеството на предадената информация, включително чрез получаване на достъп до счетоводните книги на АИФ и/или ЛУАИФ или чрез посещения на място;
с)
процедурите, гарантиращи, че ЛУАИФ и/или АИФ може да разглежда работата на депозитаря във връзка с договорните му задължения.
2. Подробностите на средствата и процедурите, посочени в букви а)-с), се описват в договора за определяне на депозитар или във всяко последващо изменение на договора.
3. Договорът за избор на депозитаря или последващото изменение на договора, посочено в параграф 2, се изготвя в писмена форма.
4. Страните могат да се споразумеят да предават по електронен път цялата или част от информацията, която се обменя между тях, при условие че е гарантирано нейното правилно документиране.
5. Не е необходимо отделно писмено споразумение да се сключва за всеки АИФ, освен ако не е предвидено друго в националното законодателство; съществува възможност ЛУАИФ и депозитарят да сключат рамково споразумение, в което са изброени АИФ, управлявани от ЛУАИФ, по отношение на които се прилага споразумението.
6. Националното право, приложимо към договора, с който се определя депозитарят и всяко последващо споразумение, следва да бъдат уточнени.
РАЗДЕЛ 2
Общи критерии за оценка на пруденциалното регулиране и надзор, приложими за депозитарите в трети държави
(член 21, параграф 6, буква б) от Директива 2011/61/ЕС)
Член 84
Критерии за оценка на пруденциалното регулиране и надзор, приложими за депозитар в трета държава
За целите на член 21, параграф 6, буква б) от Директива 2011/61/ЕС, ефективността на пруденциалното регулиране и надзор, приложими за депозитар в трета държава, преценка дали те имат същия ефект като регулирането, предвидено в правото на Съюза, и ефективното му прилагане се оценяват по следните критерии:
а)
депозитарят трябва да получи разрешение и подлежи на текущ надзор от публичния компетентен орган, който разполага с адекватни ресурси за изпълнение на задачите си;
б)
в законодателството на третата държава са определени критерии за издаване на разрешение за упражняване на дейност на депозитар, които имат същия ефект като критериите, предвидени за упражняване на дейността на кредитни институции или инвестиционни посредници в рамките на Съюза;
в)
капиталовите изисквания, наложени на депозитаря в третата държава, имат същите последици като тези, прилагани в Съюза, в зависимост от това дали депозитарят е по същество еднакъв с кредитна институция или инвестиционен посредник в Съюза;
г)
оперативните условия, приложими по отношение на депозитаря в трета държава, имат същите последици като предвидените за кредитни институции или инвестиционни посредници в Съюза, в зависимост от естеството на депозитаря;
д)
изискванията по отношение на изпълнение на специфичните задължения като депозитар на АИФ, установени в законодателството на третата държава, имат същите последици като предвидените в член 21, параграфи 7-15 от Директива 2011/61/ЕС, мерките за нейното прилагане и съответното национално законодателство;
е)
в законодателството на третата държава се предвижда прилагането на достатъчно възпиращи правоприлагащи действия в случай на нарушение от страна на депозитаря на изискванията и условията, посочени в букви а)-д).
РАЗДЕЛ 3
Функции на депозитаря, задължения за надлежна проверка и за разделяне на активите
(член 21, параграфи 7-9 и член 21, параграф 11, буква в) и буква г), подточка iii) от Директива 2011/61/ЕС)
Член 85
Наблюдение на паричните потоци - общи изисквания
1. Когато парична сметка се поддържа или открива при един от субектите, посочени в член 21, параграф 7 от Директива 2011/61/ЕС, на името на АИФ, на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, или на името на депозитаря, действащ от името на АИФ, ЛУАИФ гарантира, че депозитарят получава при поемане на задълженията си и непрекъснато след това цялата информация, необходима за изпълнение на задълженията му.
2. За да има достъп до цялата информация, свързана с паричните сметки на АИФ, и да получи ясна представа за всички парични потоци на АИФ, депозитарят най-малко:
а)
бива информиран при назначаването му за всички съществуващи парични сметки, открити на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ;
б)
бива информиран при откриването на всяка нова парична сметка от АИФ или от ЛУАИФ, действащо от името на АИФ;
в)
получава цялата информация, свързана с паричните сметки, открити при субект на трета страна, директно от тези трети страни.
Член 86
Наблюдение на паричните потоци на АИФ
Депозитарят гарантира ефективното и правилно наблюдение на паричните потоци на АИФ и по-специално той най-малко:
а)
гарантира, че всички парични средства на АИФ са осчетоводени по сметки, открити при субекти, посочени в член 18, параграф 1, букви а), б) и в) от Директива 2006/73/ЕО, на съответните пазари, на които паричните сметки се изискват за целите на дейностите на АИФ, като тези субекти са обект на пруденциално регулиране и надзор, които имат същите последици като правото на Съюза, прилагат се ефективно и са в съответствие с принципите, установени в член 16 от Директива 2006/73/ЕО;
б)
прилага ефективни и подходящи процедури за равнение на всички движения на паричните потоци и прави такива равнения ежедневно или, в случай на редки движения на паричните потоци - когато движението на паричните потоци е факт;
в)
прилага подходящи процедури за определяне в края на работния ден на значителните парични потоци и по-специално тези, които могат да бъдат несъвместими с дейностите на АИФ;
г)
преразглежда периодично адекватността на тези процедури, включително чрез пълен преглед поне веднъж годишно на процедурата за равнение и гарантира, че паричните сметки, открити на името на АИФ, на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, или на името на депозитаря, действащ от името на АИФ, са включени в процедурата за равнение;
д)
следи текущо резултатите от процедурата по равнение и действията, предприети в резултат на несъответствия от процедурите за равнение и уведомява ЛУАИФ, ако дадено несъответствие не е било отстранено без неоправдано забавяне, а също така компетентните органи, ако ситуацията не може да бъде изяснена и/или коригирана;
е)
проверява съответствието между собствената си документация за паричните позиции с тази на ЛУАИФ. ЛУАИФ гарантира, че всички указания и цялата информация, свързана с паричната сметка, открита в трета страна, се изпращат на депозитаря, така че депозитарят е в състояние да извършва своя собствена процедура по равнение.
Член 87
Задачи във връзка записвания на дялове или акции
ЛУАИФ гарантира, че депозитарят предоставя информация относно плащанията, извършени от или от името на инвеститорите при записването на дялове или акции на АИФ в края на всеки работен ден, когато ЛУАИФ, АИФ или страна, действаща от негово име като посредник, отговарящ за администрирането на ценни книжа, получи такива плащания или нареждане от инвеститора. ЛУАИФ гарантира, че депозитарят получава всякаква друга важна информация, която му е необходима, за да гарантира, че плащанията се осчетоводяват по парични сметки, открити на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, или на името на депозитаря в съответствие с разпоредбите на член 21, параграф 7 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 88
Финансови инструменти, които се държат на отговорно пазене
1. Финансови инструменти, принадлежащи на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, които не могат да бъдат физически предадени на депозитаря, се включват в обхвата на задълженията по отговорно пазене на депозитаря, когато са изпълнени всички от следните изисквания:
а)
те са прехвърляеми ценни книжа, включително такива, които съдържат внедрени деривати, посочени в последната алинея на член 51, параграф 3 от Директива 2009/65/ЕО и член 10 от Директива 2007/16/ЕО на Комисията (11), инструменти на паричния пазар или дялове на предприятия за колективно инвестиране;
б)
те могат да бъдат регистрирани или държани в сметка пряко или косвено на името на депозитаря.
2. На отговорно пазене не могат да се държат финансови инструменти, които в съответствие с приложимото национално законодателство са само пряко регистрирани на името на АИФ със самия емитент или неговия агент, като лице по вписванията или посредник, отговарящ за администрирането на ценни книжа.
3. Финансови инструменти, принадлежащи на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, които могат да бъдат физически предадени на депозитаря, винаги се включват в обхвата на задълженията по отговорно пазене на депозитаря.
Член 89
Задължения по съхраняване на активите, държани на отговорно пазене
1. С цел да спази задълженията, предвидени в член 21, параграф 8, буква а) от Директива 2011/61/ЕС по отношение на финансови инструменти, държани на отговорно пазене, депозитарят гарантира най-малко, че:
а)
финансовите инструменти са надлежно регистрирани в съответствие с член 21, параграф 8, буква а), подточка ii) от Директива 2011/61/ЕС;
б)
записите и разделените сметки се поддържат по начин, осигуряващ тяхната точност, и по-специално отразяват съответствието с финансовите инструменти и паричните средства, държани за АИФ;
в)
равнението се прави редовно между вътрешните сметки и документацията на депозитаря и тези на всяка трета страна, на която са делегирани функции по отговорно пазене в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС;
г)
във връзка с финансовите инструменти, държани на отговорно пазене, се упражнява надлежна грижа с цел да се осигури висока степен на защита на инвеститорите;
д)
всички рискове, свързани с отговорното пазене по веригата на попечителските услуги, се оценяват и наблюдават и ЛУАИФ е информиран за всеки установен съществен риск;
е)
въведени са адекватни организационни мерки, за да се сведе до минимум рискът от загуба или намаляване на финансовите инструменти или на права във връзка с тези финансови инструменти в резултат на измама, лошо управление, неподходяща регистрация или небрежност;
ж)
проверява се правото на собственост на АИФ върху активите или правото на собственост на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ.
2. Изискванията на параграф 1, букви б)-д) от настоящия член продължават да се прилагат по отношение на депозитар, който е делегирал функциите по отговорно пазене на трета страна в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС. Той следва също да гарантира, че третата страна изпълнява изискванията на параграф 1, букви б)-ж) от настоящия член и задължението за разделяне, посочено в член 99.
3. Задълженията на депозитаря по съхраняване, посочени в параграфи 1 и 2, се прилагат прозрачно за базови активи, държани от финансови и/или правно-организационни структури, пряко или косвено контролирани от АИФ или от ЛУАИФ, действащо от името на АИФ.
Изискването, посочено в първа алинея, не се прилага по отношение на фондове, инвестиращи в други инвестиционни фондове (fund of funds), или фондове, организирани на принципа „основен фонд и захранващи фондове“ (master-feeder structures), когато базовите фондове имат депозитар, който държи на отговорно пазене активите на тези фондове.
Член 90
Задължения по съхраняване при проверката на собствеността и водене на регистри
1. ЛУАИФ предоставя на депозитаря, при поемане на неговите задължения и текущо след това, цялата информация, необходима на депозитаря да изпълнява своите задължения съгласно член 21, параграф 8, буква б) от Директива 2011/61/ЕС, и гарантира, че депозитарят получава цялата необходима информация от трети страни.
2. С оглед спазване на задълженията, посочени в член 21, параграф 8, буква б) от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят най-малко:
а)
има достъп, без излишно забавяне, до цялата важна информация, която му е необходима, за да може да изпълнява задълженията си по проверка на собствеността и водене на регистри, включително съответната информация, която трети страни трябва да предоставят на депозитаря;
б)
притежава достатъчна и надеждна информация, която потвърждава правото на собственост на АИФ или правото на собственост на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, върху активите;
в)
поддържа регистър за активите, за които е убеден, че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, има право на собственост. За да изпълни това свое задължение, депозитарят:
i)
вписва в регистъра, под името на този АИФ, активите, включително техните съответни условни суми, за които е убеден, че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, има право на собственост;
ii)
в състояние е да представи по всяко време всеобхватен и актуален опис на активите на АИФ, включително техните съответни условни суми.
За целите на параграф 2, буква в), подточка ii) депозитарят гарантира, че е въвел процедури, така че регистрираните активи не могат да бъдат записани, прехвърлени, обменени или доставени без депозитаря или неговия подизпълнител да бъде уведомен за тези сделки, и депозитарят има достъп, без неоправдано забавяне, до документни доказателства за всяка сделка и позиция от съответната трета страна. ЛУАИФ гарантира, че съответната трета страна предоставя на депозитаря, без необосновано забавяне, удостоверения или други писмени доказателства при всяка продажба или придобиване на активи или при корпоративно действие, произтичащо от емитирането на финансови инструменти, и поне веднъж годишно.
3. Във всеки случай депозитарят гарантира, че ЛУАИФ разполага и прилага подходящи процедури, чрез които проверява дали активите, придобити от управлявания от него АИФ, са надлежно регистрирани на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, и проверява съответствието между позициите в документацията на ЛУАИФ и активите, за които депозитарят е убеден, че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, има право на собственост. ЛУАИФ гарантира, че всички указания и приложима информация, свързана с активите на АИФ, се изпращат на депозитаря, така че депозитарят да може да извършва собствена проверка или процедура по равнение.
4. Депозитарят изготвя и прилага поетапни процедура за случаите, когато се установи несъответствие, включваща уведомяване на ЛУАИФ и компетентните органи, ако ситуацията не може да бъде изяснена и/или коригирана.
5. Посочените в параграфи 1-4 задължения на депозитаря за водене на регистър се прилагат на прозрачен принцип върху базови активи, държани от финансови и/или правно-организационни структури, учредени от АИФ или от ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, с цел инвестиране в базовите активи и които се контролират пряко или косвено от АИФ или от ЛУАИФ, действащо от името на АИФ.
Изискването, посочено в първа алинея, не се прилага по отношение на фондове, инвестиращи в други инвестиционни фондове, или фондове, организирани на принципа „основен и захранващи фондове“, когато базовите фондове имат депозитар, който изпълнява функциите по проверка на собствеността и водене на регистър за активите на този фонд.
Член 91
Задължения на основните борсови посредници за докладване
1. Когато основен борсов посредник е назначен, ЛУАИФ гарантира, че, считано от датата на назначаване, е сключено споразумение, съгласно което основният борсов посредник е длъжен да предоставя на депозитаря в частност декларация на траен носител, съдържаща следната информация:
а)
стойностите на елементите, изброени в параграф 3, в края на всеки работен ден;
б)
подробности относно всякакви други въпроси, които са необходими, за да се гарантира, че депозитарят на АИФ получава актуална и точна информация относно стойността на активите, чието съхранение му е възложено в съответствие с член 21, параграф 11 на Директива 2011/61/ЕС.
2. Декларацията, посочена в параграф 1, се предоставя на депозитаря на АИФ не по-късно от края на следващия работен ден, за който тя се отнася.
3. Елементите, посочени в параграф 1, буква а), включват:
а)
общата стойност на активите, държани от основния борсов посредник за АИФ, когато функциите по съхранение са делегирани в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС, стойността на всеки от следните елементи:
i)
парични заеми, отпуснати на АИФ, и начислените по тях лихви;
ii)
ценни книжа, които трябва да бъдат доставени отново от АИФ при открити къси позиции, сключени от името на АИФ;
iii)
текущи суми за сетълмент, които трябва да бъдат платени от АИФ по силата на фючърсни договори;
iv)
паричните постъпления от къса продажба, държани от основния борсов посредник във връзка с къси позиции, сключени от името на АИФ;
v)
маржове на парични средства, държани от основния борсов посредник във връзка с открити фючърсни договори, сключени от името на АИФ. Това задължение е в допълнение към задълженията по членове 87 и 88;
vi)
пазарна стойност на експозиции при приключване на извънборсова трансакция, сключена от името на АИФ;
vii)
общата стойност на обезпечените задължения на АИФ спрямо основния борсов посредник; както и
viii)
всички други активи, свързани с АИФ;
б)
стойността на други активи, посочени в член 21, параграф 8, буква б) от Директива 2011/61/ЕС, държани като обезпечение от основния борсов посредник във връзка с обезпечени сделки, сключени по силата на споразумение за услуги на основен борсов посредник;
в)
стойността на активите на АИФ, във връзка с които основният борсов посредник е упражнил правото на ползване;
г)
списък на всички институции, в които основният борсов посредник държи или може да държи парични средства на АИФ в сметка, открита на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, в съответствие с член 21, параграф 7 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 92
Задължения по надзор - общи изисквания
1. В момента на неговото назначаване депозитарят оценява рисковете, свързани с естеството, мащаба и сложността на стратегията на АИФ и организацията на ЛУАИФ, за да изработи процедури по надзора, които са подходящи за АИФ и активите, в които той инвестира, и които след това въвежда и прилага. Тези процедури се актуализират редовно.
2. При изпълнението на своите задължения по надзора съгласно член 21, параграф 9 от Директива 2011/61/ЕС депозитарят извършва последващи проверки и проверки на процесите и процедурите, за които отговарят ЛУАИФ, АИФ или определена трета страна. При всички обстоятелства депозитарят гарантира, че съществува подходяща процедура за проверка и равнение, която е въведена, прилага се и често се преразглежда. ЛУАИФ гарантира, че всички указания, свързани с активи и дейности на АИФ, се изпращат на депозитаря, така че депозитарят да може да провежда собствена проверка или процедура по равнение.
3. Депозитарят въвежда ясна и подробна поетапна процедура за справяне със ситуации, при които в хода на изпълнение на задълженията си по надзора е констатирал потенциални пропуски, като при поискване предоставя на компетентните органи на ЛУАИФ подробности за процедурата.
4. Когато депозитарят започва да изпълнява задълженията си и текущо след това, ЛУАИФ му предоставя цялата информация, от която депозитарят се нуждае, за да изпълнява задълженията си съгласно член 21, параграф 9 от Директива 2011/61/ЕС, включително информацията, която трябва да се предоставя на депозитаря от трети страни. ЛУАИФ гарантира по-специално, че депозитарят има достъп до счетоводните книги и извършва проверки на място в помещенията на ЛУАИФ и в помещенията на всеки доставчик на услуги, назначен от АИФ или ЛУАИФ, като например администратори или външни оценители, и/или разглежда доклади и отчети от признати външни заверки, извършени от независими квалифицирани одитори или други експерти, с цел да осигури адекватността и целесъобразността на действащите процедури.
Член 93
Задължения във връзка със записвания и откупувания
За да спази разпоредбите на член 21, параграф 9, буква а) от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят изпълнява следните изисквания:
1)
Депозитарят гарантира, че АИФ, ЛУАИФ или посоченият субект е въвел, изпълнява и прилага подходяща и последователна процедура за:
i)
равнение на поръчките за записване с постъпленията от записвания, както и броя на дяловете или акциите, емитирани с получените от АИФ постъпления от записванията;
ii)
равнение на поръчките за обратно изкупуване с платените сделки по обратно изкупуване, както и броя на дялове или акции, отменени с платените от АИФ откупувания;
iii)
редовна проверка на целесъобразността на процедурата по равнение.
За целите на подточки i), ii) и iii) депозитарят редовно проверява по-специално съответствието между общия брой на дяловете или акциите по сметките на АИФ и общия брой на акциите или дяловете в обращение, които се съдържат в регистъра на АИФ.
2)
Депозитарят гарантира и редовно проверява съответствието на процедурите по продажба, емисия, обратно изкупуване, откупуване и анулиране на акции или дялове на АИФ с приложимото национално право и с устава или учредителните документи на АИФ и проверява дали тези процедури се прилагат ефективно.
3)
Честотата, с която депозитарят извършва проверките, съответства на честотата на записванията и обратното изкупуване.
Член 94
Задължения по оценяване на акции/дялове
1. С цел да спази изискванията на член 21, параграф 9, буква б) от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят:
а)
проверява текущо наличието и прилагането на подходящи и съгласувани процедури за оценка на активите на АИФ в съответствие с член 19 от Директива 2011/61/ЕС, с мерките за нейното прилагане, устава на АИФ и учредителните документи, както и
б)
гарантира, че политиките и процедурите за оценяване се прилагат ефективно и редовно се преразглеждат.
2. Депозитарят извършва процедурите толкова често, колкото това е предвидено в политиката по оценяване на АИФ, определена в член 19 от Директива 2011/61/ЕС и мерките за прилагането ѝ.
3. Когато депозитарят смята, че изчисляването на стойността на акциите или дяловете на АИФ не е било направено в съответствие с приложимото законодателство или устава на АИФ, или с член 19 от Директива 2011/61/ЕС, той уведомява ЛУАИФ и/или АИФ и гарантира, че се предприемат навременни коригиращи действия в най-добрия интерес на инвеститорите в АИФ.
4. Когато външен оценител е назначен, депозитарят проверява дали назначението на външния оценител е в съответствие с член 19 от Директива 2011/61/ЕС и мерките за прилагането ѝ.
Член 95
Задължения за изпълнение на указанията на ЛУАИФ
С цел да спази разпоредбите на член 21, параграф 9, буква в) от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят най-малко:
а)
изработва и прилага подходящи процедури, за проверка на спазването от АИФ или ЛУАИФ на приложимите законови и подзаконови актове, както и на устава на АИФ и учредителните документи. По-специално депозитарят следи за спазването от АИФ на ограниченията относно инвестициите и праговете за използване на ливъридж, посочени в документите за предлагане на АИФ. Тези процедури са съобразени с естеството, мащаба и сложността на АИФ;
б)
изработва и прилага поетапна процедура, ако АИФ е нарушил един от праговете или ограниченията, посочени в буква а).
Член 96
Задължения за навременен сетълмент на трансакции
1. С цел да спази разпоредбите на член 21, параграф 9, буква г) от Директива 2011/61/ЕС депозитарят въвежда процедура за констатиране на всяка ситуация, при която възнаграждение, свързано с операции, включващи активите на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, не е преведено на АИФ в обичайните срокове, уведомява ЛУАИФ и, когато ситуацията не е била отстранена, изисква възстановяване на финансовите инструменти от страна на контрагента, когато това е възможно.
2. Когато трансакциите не се извършват на регулиран пазар, обичайните срокове се оценяват предвид условията, свързани с трансакциите (договори за извънборсови деривати или инвестиции в недвижимо имущество или в частни дружества).
Член 97
Задължения, свързани с разпределянето на прихода на АИФ
1. С цел да спази разпоредбите на член 21, параграф 9, буква д) от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят:
а)
гарантира, че изчисляването на нетния приход, деклариран от ЛУАИФ, се прилага в съответствие с устава на АИФ, учредителните документи и приложимото национално законодателство;
б)
гарантира, че са предприети подходящи мерки, когато одиторите на АИФ са изразили резерви по отношение на годишните финансови отчети. АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, предоставя на депозитаря цялата информация относно изразените във финансовите отчети резерви; както и
в)
проверява пълнотата и точността на плащанията на дивиденти, след като те са декларирани от ЛУАИФ, и, когато е уместно, на натрупаната лихва.
2. Когато депозитарят счита, че приходът не е бил изчислен в съответствие с приложимото право и с устава или учредителните документи на АИФ, той уведомява ЛУАИФ и/или АИФ и гарантира, че своевременно са били взети коригиращи мерки в най-добрия интерес на инвеститорите в АИФ.
Член 98
Надлежна проверка
1. С цел да изпълни задълженията, предвидени в член 21, параграф 11, буква в) от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят въвежда и прилага подходящо документирана процедура за надлежна проверка на избора и текущия контрол на подизпълнителя. Тази процедура се преразглежда редовно, поне веднъж годишно, и при поискване се предоставя на разположение на компетентните органи.
2. При избора и назначаването на трета страна, на която са делегирани функции по съхранение в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят упражнява всички надлежни умения, грижа и старание, за да се гарантира, че поверяването на финансови инструменти на тази трета страна осигурява адекватно ниво на защита. Той най-малко:
а)
оценява регулаторната и правната уредба, включително риска на държавата, риска при попечителство и привеждането в сила на договорите на третата страна. Тази оценка по-специално дава възможност депозитарят да определи потенциалните последици от несъстоятелност на третата страна върху активите и правата на АИФ. Ако депозитарят разбере, че разделението на активи не е достатъчно, за да се осигури защита от несъстоятелност поради законодателството на държавата, в която се намира третата страна, той незабавно уведомява за това ЛУАИФ;
б)
оценява дали практиките, процедурите и вътрешният контрол на третата страна са адекватни, за да се гарантира, че финансовите инструменти на АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, подлежат на грижи и закрила от висок стандарт;
в)
оценява дали финансовата стабилност и репутацията на третата страна са в съответствие с делегираните задачи. Тази преценка се основава на информацията, предоставена от евентуалната трета страна, както и други данни и информация, когато е налична;
г)
гарантира, че въпросната трета страна разполага с оперативните и технологични възможности да изпълнява делегираните задачи по отговорно пазене със задоволителна степен на защита и сигурност.
3. Депозитарят упражнява всички надлежни умения, грижа и старание при периодичния преглед и непрекъснато наблюдение, за да гарантира, че съответната трета страна продължава да спазва критериите, предвидени в параграф 1 от настоящия член, и условията, определени в член 21, параграф 11, буква г) от Директива 2011/61/ЕС. За тази цел депозитарят най-малко:
а)
наблюдава работата на третата страна и спазването от нейна страна на стандартите на депозитаря;
б)
гарантира, че въпросната трета страна упражнява високо ниво на грижи, предпазливост и старание при изпълнение на своите задачи по отговорно пазене и по-специално, че ефективно отделя финансовите инструменти в съответствие с изискванията на член 99;
в)
разглежда рисковете от попечителството, свързани с решението активите да се възложат на трета страна, и без неоправдано забавяне уведомява АИФ или ЛУАИФ за всяка промяна в тези рискове. Тази преценка се основава на информация, предоставена от третата страна, и други налични данни и информация. По време на сътресения на пазара или когато е установен риск, този преглед се извършва по-често и в по-голям обхват. Ако депозитарят узнае, че разделението на активи вече не е достатъчно, за да се осигури защита от несъстоятелност поради законодателството на държавата, в която се намира третата страна, тя незабавно уведомява за това ЛУАИФ.
4. Когато третата страна допълнително делегира някоя от функциите, които са ѝ делегирани, условията и критериите, посочени в параграфи 1, 2 и 3, се прилагат mutatis mutandis.
5. Депозитарят следи за спазването на член 21, параграф 4 от Директива 2011/61/ЕС.
6. Депозитарят разработва планове за действие в непредвидени ситуации за всеки пазар, на който определя трета страна да изпълнява задълженията по съхраняване в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС. Такъв план за действие в извънредни ситуации включва определяне на алтернативен доставчик, ако има такива.
7. Ако подизпълнителят вече не отговаря на изискванията, депозитарят взема мерки, включително прекратяване на договора, които са в най-добрия интерес на АИФ и неговите инвеститори.
Член 99
Задължение по разделяне
1. Когато функциите по съхранение са възложени изцяло или частично на трета страна, депозитарят гарантира, че третата страна, на която са делегирани функции по съхранение в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС, действа в съответствие със задължението за разделяне на активите, предвидено в член 21, параграф 11, буква г), подточка iii) от Директива 2011/61/ЕС, като проверява дали третата страна:
а)
води необходимата отчетност, за да може по всяко време и незабавно да бъдат разграничавани активите на АИФ, които са клиенти на депозитаря, от собствените му активи, активите на други клиенти, активите, държани от депозитаря за негова собствена сметка, и активите, държани за клиентите на депозитаря, които не са АИФ;
б)
поддържа отчетност по начин, осигуряващ нейната точност, и по-специално съответствие с активите, съхранявани за клиентите на депозитаря;
в)
редовно извършва равнение на своите вътрешни сметки и записи с тези на третата страна, на която е делегирал функции по съхранение в съответствие с член 21, параграф 11, трета алинея от Директива 2011/61/ЕС;
г)
въвежда подходящи организационни мерки, за да се сведе до минимум рискът от загуба или намаляване на финансовите инструменти или на права във връзка с тези финансови инструменти в резултат на злоупотреба с финансови инструменти, измама, лошо управление, неподходящо водене на регистри или небрежност;
д)
когато третата страна е субект, посочен в член 18, параграф 1, букви а), б) и в) от Директива 2006/73/ЕО, който подлежи на ефективно пруденциално регулиране и надзор, които имат същите последици като правото на Съюза и се прилагат ефективно, депозитарят взема необходимите мерки, за да гарантира, че паричните средства на АИФ се държат в сметка или сметки в съответствие с член 21, параграф 7 от Директива 2011/61/ЕС.
2. Когато депозитарят е делегирал функциите по отговорно пазене на трета страна в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС, контролът върху спазването от третата страна на задълженията по разделяне на активите има за цел да гарантира, че финансовите инструменти на клиентите са защитени от неплатежоспособност на тази трета страна. Ако съгласно приложимото право, включващо по-специално правото, уреждащо собствеността или несъстоятелността, изискванията, посочени в параграф 1, не са достатъчни, за да се постигне тази цел, депозитарят преценява какви допълнителни мерки трябва да се вземат с цел да се сведе до минимум рискът от загуба и да се поддържа необходимата степен на защита.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат mutatis mutandis, когато третата страна, на която са делегирани функции по съхранение в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС, е решила да делегира всички или част от своите функции по съхранение на друга трета страна в съответствие с член 21, параграф 11, трета алинея от Директива 2011/61/ЕС.
РАЗДЕЛ 4
Загуба на финансови инструменти, освобождаване от отговорност и обективни причини
(член 21, параграфи 12 и 13 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 100
Загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене
1. Смята се, че е настъпила загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене по смисъла на член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС, когато по отношение на финансов инструмент, държан на отговорно пазене от депозитаря или от трета страна, на която е делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, е изпълнено някое от следните условия:
а)
декларираното право на собственост на АИФ е доказано за невалидно, защото или е престанало да съществува, или никога не е съществувало;
б)
АИФ е окончателно лишен от правото си на собственост върху финансовия инструмент;
в)
АИФ безспорно не е в състояние пряко или косвено да се разпорежда с финансовия инструмент.
2. Установяването от ЛУАИФ на загубата на финансов инструмент се извършва по документиран процес, който е на разположение на компетентните органи. След като загубата е установена, инвеститорите се уведомяват незабавно посредством траен носител.
3. Финансов инструмент, държан на отговорно пазене, не се счита за загубен по смисъла на член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС, когато АИФ е окончателно лишен от правото си на собственост по отношение на конкретен инструмент, но този инструмент се замества със или е преобразувани в друг финансов инструмент или инструменти.
4. В случай на несъстоятелност на третата страна, на която е делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, загубата на финансов инструмент, държан на отговорно пазене, се установява от ЛУАИФ, ако едно от условията, посочени в параграф 1 е изпълнено със сигурност.
Най-късно в края на процедурата по несъстоятелност трябва да има правна сигурност по отношение на това дали някое от условията, определени в параграф 1, е изпълнено. ЛУАИФ и депозитарят следят отблизо производството по несъстоятелност, за да преценят дали всички или някои от финансовите инструменти, възложени на третата страна, на която е делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, са реално загубени.
5. Загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене, е налице, независимо от това дали условията, посочени в параграф 1, са изпълнени вследствие на измама, небрежност или друго преднамерено или неумишлено поведение.
Член 101
Освобождаване от отговорност съгласно член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС.
1. Депозитарят не попада под отговорността, предвидена в член 21, параграф 12, втора алинея от Директива 2011/61/ЕС, при условие че може да докаже, че са изпълнени всички от следните условия:
а)
събитието, довело до загубата, не е резултат от действие или бездействие на депозитаря или на трета страна, на която е било делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, държани на отговорно пазене в съответствие с член 21, параграф 8, буква а) от Директива 2011/61/ЕС;
б)
не съществува разумна възможност депозитарят да предотврати възникването на събитието, което е довело до загубата, въпреки че е предприел всички предпазни мерки, характерни за надлежен депозитар, както е отразено в общите практики в сектора;
в)
депозитарят не е могъл да предотврати загубата, въпреки стриктната и изчерпателна надлежна проверка.
Това условие може да се счита за изпълнено, когато депозитарят е гарантирал, че депозитарят и третата страна, на която е делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, държани на отговорно пазене в съответствие с член 21, параграф 8, буква а) от Директива 2011/61/ЕС, са предприели всички от следните действия:
i)
създаване, въвеждане, прилагане и поддържане на структури и процедури и осигуряване на експертен опит, които са подходящи и съобразени с естеството и сложността на активите на АИФ, с цел да се установи навреме и да се следят редовно външни събития, които могат да доведат до загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене;
ii)
текущо оценяване на това, дали някое от събитията, посочени в подточка i), представляват значителен риск от загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене;
iii)
информиране на ЛУАИФ за констатираните значителни рискове и предприемане на подходящи действия, ако има такива, за да се предотврати или смекчи загубата на финансови инструменти, държани на отговорно пазене, когато са установени действителни или евентуални външни събития, за които се смята, че представляват значителен риск от загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене.
2. Изискванията, посочени в параграф 1, букви а) и б), се считат за изпълнени в следните случаи:
а)
природни явления извън човешкия контрол или влияние;
б)
приемането на закон, указ, наредба, решение или заповед от правителство или държавен орган, включително съд или трибунал, които засягат финансовите инструменти, държани на отговорно пазене;
в)
война, бунтове или други големи внезапни драстични промени.
3. Изискванията, посочени в параграф 1, букви а) и б), не се считат за изпълнени в случай на счетоводна грешка, оперативна грешка, измама, неприлагане на изискването за отделяне на нивото на депозитаря или на третата страна, на която е било делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, държани на отговорно пазене в съответствие с член 21, параграф 8, буква а) от Директива 2011/61/ЕС.
4. Настоящият член се прилага mutatis mutandis по отношение на подизпълнителя, когато депозитарят е сключил договор за прехвърляне на своята отговорност в съответствие с член 21, параграфи 13 и 14 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 102
Обективни причини за депозитаря да сключи договор за освобождаване от отговорност
1. Обективни причини за сключване на договор за освобождаване от отговорност в съответствие с член 21, параграф 13 от Директива 2011/61/ЕС са:
а)
ограничени до точни и конкретни обстоятелства, характерни за дадена дейност;
б)
в съответствие с политиките и решенията на депозитаря.
2. Обективните причини се определят всеки път, когато депозитарят възнамерява да се освободи от отговорност.
3. Смята се, че депозитарят има обективни причини за сключване на договор за освобождаване от отговорност в съответствие с член 21, параграф 13 от Директива 2011/61/ЕС, когато депозитарят може да докаже, че няма друга възможност, освен да делегира задълженията си по отговорно пазене на трета страна. По-специално такъв е случаят, когато:
а)
правото на третата страна изисква определени финансови инструменти да се държат на отговорно пазене от местен субект и съществуват местни субекти, които отговарят на критериите за делегиране, определени в член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС; или
б)
ЛУАИФ настоява за поддържане на инвестиция в дадена юрисдикция въпреки предупрежденията на депозитаря, че това води до повишен риск.
ГЛАВА V
ИЗИСКВАНИЯ ЗА ПРОЗРАЧНОСТ, ЛИВЪРИДЖ, ПРАВИЛА, СВЪРЗАНИ С ТРЕТИ ДЪРЖАВИ, И ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ ЗА ПОТЕНЦИАЛНИТЕ ПОСЛЕДИЦИ ОТ ДЕЙНОСТТА НА ЛУАИФ
РАЗДЕЛ 1
Годишен доклад, оповестяване на информация на инвеститорите и докладване пред компетентните органи
(член 22, параграф 2, букви а)-д), член 23, параграф 4 и член 24, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 103
Общи принципи за годишния доклад
Цялата информация, предоставена в годишния доклад, включително информацията, посочена в настоящия раздел, се представя по начин, който осигурява важна по същество, надеждна, сравнима и разбираема информация. Годишният доклад съдържа информацията, която е необходима на инвеститорите във връзка с отделните структури на АИФ.
Член 104
Съдържание и форма на счетоводния баланс или отчета за активите и пасивите и отчета за приходите и разходите
1. Счетоводният баланс или отчетът за активите и пасивите съдържа най-малко следните елементи и съответните позиции съгласно член 22, параграф 2, буква а) от Директива 2011/61/ЕС:
а)
„активи“, включващи ресурсите, контролирани от АИФ в резултат на минали събития, от които се очаква АИФ да получи бъдещи икономически изгоди. Активите се класифицират допълнително в съответствие със следните позиции:
i)
„инвестиции“, включващи, но не само, дългови и капиталови ценни книжа, недвижими имоти и собственост и техните деривати;
ii)
„пари и парични еквиваленти“, включващи, но не само, касови наличности, безсрочни депозити и отговарящи на условията краткосрочни ликвидни инвестиции;
iii)
„вземания“, включващи, но не само вземания по отношение на дивиденти и лихви, продадени инвестиции, суми, дължими от брокери, и „предоставени аванси“, включително, но не само суми, платени предварително във връзка с разходи на АИФ;
б)
„пасиви“, включващи настоящи задължения на АИФ, произтичащи от минали събития, уреждането на които се очаква да доведе до изходящ поток на ресурси от АИФ, носещи икономически ползи. Пасиви се класифицират допълнително в съответствие със следните позиции:
i)
„задължения“, включващи, но не само, суми, платими във връзка с покупката на инвестиции или обратно изкупуване на дялове или акции в АИФ, и суми, дължими на брокери и „начислени разходи“, включително, но не само, задължения за управленските такси, консултантски такси, такси за постигнати резултати, лихви и други разходи, направени в хода на операциите на АИФ;
ii)
„заеми“, включващи, но не само суми, дължими на банки и други контрагенти;
iii)
„други пасиви“, включващи, но не само суми, дължими на контрагентите за обезпечение при връщането на ценни книжа, предоставени в заем, отложени приходи и платими дивиденти и разпределения;
в)
„нетни активи“, представляващи остатъчния дял в активите на АИФ след приспадане на всички негови пасиви.
2. Отчетът за приходите и разходите съдържа най-малко следните елементи и съответните позиции:
а)
„приход“, представляващ всяко увеличение на икономическите ползи през отчетния период под формата на входящ поток или увеличение на активите, или намаление на пасивите, което води до увеличение на нетните активи, различни от увеличенията, свързани с вноските на инвеститорите. Приходът се класифицира допълнително в съответствие със следните позиции:
i)
„инвестиционен приход“, който може да бъде допълнително класифициран като:
-
„приход от дивиденти“ по отношение на дивидентите по капиталови инвестиции, на които АИФ има право,
-
„приход от лихви“ по отношение на лихви по дългови инвестиции и парични средства, на които АИФ има право,
-
„приход от отдаване под наем“, свързан с прихода от наеми от инвестиции в недвижима собственост, на който АИФ има право;
ii)
„реализирана печалба от инвестиции“, която представлява печалба от освобождаването от инвестиции;
iii)
„нереализирана печалба от инвестиции“, която представлява печалба от преоценката на инвестиции; както и
iv)
„друг приход“, включващ, но не само, приходи от такси от ценни книжа, предоставени в заем, и от други източници;
б)
„разходи“, представляващи намаления на икономическите ползи през отчетния период под формата на изходящи потоци или изчерпване на активи или натрупването на пасиви, което води до намаляване на нетните активи, различни от тези, свързани с разпределянето към инвеститорите. Разходите се класифицират допълнително в съответствие със следните позиции:
-
„такси за инвестиционно консултиране или управление“, които представляват договорни такси, дължими на консултанта или ЛУАИФ,
-
„други разходи“, включително, но без да се ограничава до административни такси, професионални хонорари, попечителски такси и лихва. Отделни позиции, ако са съществени по характер, следва да се оповестяват отделно,
-
„реализирана загуба от инвестиции“, която представлява загуба от освобождаването от инвестициите,
-
„нереализирана загуба от инвестиции“, която представлява загуба от преоценката на инвестиции;
в)
„нетен приход или нетен разход“, което в зависимост от случая представлява превишението на прихода над разхода или на разхода над прихода.
3. Структурата, номенклатурата и терминологията на позициите е в съответствие с приложимите счетоводни стандарти или с приетите от АИФ правила, както и със законодателството приложимо на територията, на която е установен АИФ. Тези позиции могат да бъдат изменени или допълнени, за да се гарантира съответствие с гореизложеното.
4. Допълнителни позиции, заглавия и междинни сборове се представят, когато такова представяне е важно за разбиране на финансовото състояние на АИФ в счетоводния баланс или отчета за активите и пасивите или за разбирането на финансовите резултати на АИФ в съдържанието и формата на отчета за приходите и разходите. При необходимост допълнителната информация се представя в пояснителните бележки към финансовите отчети. Целта на бележките е да представят текстово описание или разбивка на позициите, представени в първичните отчети, и информация за позициите, които не отговарят на условията за признаване в тези отчети.
5. Всеки съществен клас от сходни позиции се представя отделно. Отделни позиции, ако са съществени, се оповестяват. Съществеността се оценява в съответствие с изискванията на приетата отчетна рамка.
6. Представянето и класификацията на позициите в счетоводния баланс или отчета за активите и пасивите се запазват от един отчетен или счетоводен период за следващия период, освен ако е очевидно, че друго представяне или класификация ще бъдат по-подходящи, когато например промяна в инвестиционната стратегия води до различни търговски модели или счетоводен стандарт налага промяна в представянето.
7. По отношение на съдържанието и формата на отчета за приходите и разходите, посочени в приложение IV, всички позиции приходи и разходи се признават в даден период в отчета за приходите и разходите, освен ако даден счетоводен стандарт, приет от АИФ, не изисква друго.
Член 105
Доклад за дейностите през финансовата година
1. Докладът за дейността през финансовата година включва най-малко:
а)
преглед на инвестиционните дейности по време на годината или периода и преглед на портфейла на АИФ в края на годината или в края на периода;
б)
преглед на резултатите от представянето на АИФ през годината или периода;
в)
съществени промени, както е определено по-долу в информацията, посочена в член 23 от Директива 2011/61/ЕС, които не са представени във финансовите отчети.
2. Докладът включва справедлив и балансиран преглед на дейностите и резултатите от представянето на АИФ, като съдържа и описание на главните рискове и инвестиционната или икономическа несигурност, пред които може да е изправен АИФ.
3. Анализът включва основни финансови и нефинансови показатели за представяне, свързани с този АИФ, доколкото това е необходимо за разбирането на инвестиционните дейности на АИФ или неговите резултати. Информацията, представена в доклада, е в съответствие с националните норми на държавата, в която е установен АИФ.
4. Информацията в доклада за дейността през финансовата година е част от доклада на съвета на директорите или на управителите на инвестиции, тъй като той обикновено се представя заедно с финансовите отчети на АИФ.
Член 106
Съществени промени
1. Всякакви промени в информацията се считат за съществени по смисъла на член 22, параграф 2, буква г) от Директива 2011/61/ЕС, ако има значителна вероятност, че разумен инвеститор, като се запознае с тази информация, би преразгледал своята инвестиция в АИФ, включително, тъй като тази информация може да се отрази на способността на инвеститора да упражни правата си във връзка с инвестицията или по друг начин да накърни интересите на един или повече инвеститори в АИФ.
2. С цел да спази разпоредбите на член 22, параграф 2, буква г) от Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ преценява промените в информацията, посочена в член 23 от Директива 2011/61/ЕС, през финансовата година в съответствие с параграф 1 от настоящия член.
3. Информацията се оповестява в съответствие с изискванията на счетоводните стандарти и счетоводните норми, приети от АИФ, заедно с описание на всяко евентуално или очаквано въздействие върху АИФ и/или инвеститорите в АИФ. Допълнителни оповестявания се правят, когато спазването на конкретни изисквания на счетоводните стандарти и счетоводните норми може да се окаже недостатъчно, за да могат инвеститорите да разберат ефекта от промяната
4. Когато информацията, която трябва да бъде оповестена в съответствие с параграф 1, не е обхваната от приложимите за АИФ счетоводни стандарти или неговите счетоводни норми, се предоставя описание на съществените промени заедно с всяко евентуално или очаквано въздействие върху АИФ и/или инвеститорите в АИФ.
Член 107
Оповестяване на възнаграждения
1. Когато се предоставя информация, изисквана съгласно член 22, параграф 2, буква д) от Директива 2011/61/ЕС, се посочва дали общото възнаграждение е свързано с някое от следните:
а)
общото възнаграждение по отношение на целия персонал на ЛУАИФ, като се посочва броят на бенефициерите;
б)
общото възнаграждение на персонала на ЛУАИФ, който изцяло или частично участва в дейностите на АИФ, като се посочва броят на бенефициерите;
в)
делът на общото възнаграждение на персонала на ЛУАИФ, който може да бъде отнесен към АИФ, като се посочва броят на бенефициерите.
2. Когато е уместно, в общия размер на възнагражденията за финансовата година се посочва и натрупаната лихва, платена от АИФ.
3. Когато информацията се разкрива на равнището на ЛУАИФ, се предоставя разпределение или разбивка за всеки АИФ, доколкото тази информация е налице или е леснодостъпна. Като част от това оповестяване се включва описание на начина, по който е направено разпределението или разбивката.
4. ЛУАИФ предоставя обща информация относно финансовите и нефинансовите критерии на политиките и практиките за определяне на възнагражденията за съответните категории персонал, за да даде възможност на инвеститорите да оценят съществуващите стимули. В съответствие с принципите, посочени в приложение II към Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ оповестява най-малко информацията, необходима, за да се разбере рисковият профил на АИФ и мерките, които приема, за да избегне или управлява конфликтите на интереси.
Член 108
Периодично оповестяване на информация пред инвеститорите
1. Информацията, посочена в член 23, параграф 4 от Директива 2011/61/ЕС, се представя по ясен и разбираем начин.
2. Когато оповестява процента на активите на АИФ, които подлежат на специални процедури поради неликвидния им характер в съответствие с член 23, параграф 4, буква а) от Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ:
а)
предоставя преглед на всички специални процедури, включително дали те се отнасят до видове сметки, използвани за разделяне на неликвидни активи от по-ликвидни инвестиции (side pockets), ограничения върху откупувания (gates) или други подобни механизми, методологията за оценяване, прилагана към активите, които са предмет на такива условия, и начинът, по който се прилагат таксите за управление и за постигнати резултати по отношение на тези активи;
б)
оповестява тази информация като част от периодичното докладване във връзка с АИФ на инвеститорите, както се изисква от устава или учредителните документи на АИФ, или едновременно с проспекта и документите за предлагане и - като минимум - едновременно с годишния доклад в съответствие с член 22, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС.
Процентът на активите на АИФ, които подлежат на специалните процедури, посочени в член 1, параграф 5, се изчислява като нетната стойност на тези активи, които са предмет на специални процедури, се разделя на нетната стойност на активите на съответния АИФ.
3. За всеки нов подход за управление на ликвидността на АИФ в съответствие с член 23, параграф 4, буква б) от Директива 2011/61/ЕС ЛУАИФ:
а)
за всеки управляван от тях АИФ, който не е от затворен тип и не използва ливъридж, уведомят инвеститорите, когато правят промени в системите и процедурите за управление на ликвидността, посочени в член 16, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС, които са от съществено значение по смисъла на член 106, параграф 1;
б)
незабавно уведомяват инвеститорите, когато активират механизми за разделяне на неликвидни активи от по-ликвидни инвестиции като (side pockets), ограничения върху откупуванията (gates) или други подобни специални процедури или когато решат да преустановят обратното изкупуване;
в)
правят преглед на промените в правилата относно ликвидността, независимо дали последните представляват специални процедури. Когато е приложимо, в прегледа се включват условията, при които е разрешено обратно изкупуване, и обстоятелствата, при които се прилага преценка на ръководството. Също така се включва всяко гласуване или други ограничения, които могат да бъдат упражнявани, продължителността на периода на блокиране (lock-up) или разпоредба относно „първи по ред“ или „процентно изискване“ във връзка с ограниченията при обратно изкупуване (gates) и при преустановяване на обратното изкупуване.
4. При оповестяването на рисковия профил на АИФ в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС се посочват:
а)
мерки за оценка на чувствителността на портфейла на АИФ към най-важните рискове, на които АИФ е или може да бъде изложен;
б)
ако установените от ЛУАИФ прагове на риска са били или е вероятно да бъдат надвишени и когато тези прагове са били превишени, описание на обстоятелствата и предприетите коригиращи мерки.
Информацията се оповестява на инвеститорите като част от периодичното докладване във връзка с АИФ, както се изисква от устава или учредителните документи на АИФ, или по едно и също време с проспекта и документа за предлагане и - като минимум - едновременно с годишния доклад, предоставян в съответствие с член 22, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС.
5. В системите за управление на риска, прилагани от ЛУАИФ в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС, се посочват основните характеристики на системите за управление на риска, прилагани от ЛУАИФ за управление на рисковете, на които е или може да бъде изложен всеки управляван от тях АИФ. В случай на промяна оповестяването включва информация, свързана с промяната и очаквания от нея ефект върху АИФ и неговите инвеститори.
Информацията се оповестява като част от периодичното докладвана във връзка с АИФ на инвеститорите, както се изисква от устава или учредителните документи на АИФ, или едновременно с проспекта и документите за предлагане и - като минимум - едновременно с годишния доклад в съответствие с член 22, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 109
Редовно оповестяване на информация пред инвеститорите
1. Информацията, посочена в член 23, параграф 5 от Директива 2011/61/ЕС, се представя по ясен и разбираем начин.
2. Информация за промени в максималното равнище на ливъридж, изчислен в съответствие с брутния метод и метода на задълженията, и всички права за повторно използване на обезпечение или на гаранция по силата на договорености във връзка с ливъридж, се предоставя без необосновано забавяне и включва:
а)
първоначалното и преразгледаното максимално равнище на ливъридж, изчислен в съответствие с членове 7 и 8, при който равнището на ливъридж се изчислява като експозиция, разделена на нетната стойност на активите на АИФ;
б)
естеството на предоставените права за повторно използване на обезпечение;
в)
естеството на предоставените гаранции, и
г)
подробни данни за промените при всички доставчици на услуги, които се отнасят до една от точките по-горе.
3. Информация за общия размер на ливъриджа, изчислен в съответствие с използваните от АИФ брутен метод и метод на задълженията се оповестява като част от периодичното докладвана във връзка с АИФ на инвеститорите, както се изисква от устава или учредителните документи на АИФ, или едновременно с проспекта и документите за предлагане и - като минимум - едновременно с годишния доклад в съответствие с член 22, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 110
Докладване пред компетентните органи
1. С цел да бъдат изпълнени изискванията на член 24, параграф 1, втора алинея и на член 3, параграф 3, буква г) от Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ предоставя следната информация, когато докладва пред компетентните органи:
а)
основните инструменти, с които търгува, включително разбивка на финансовите инструменти и другите активи, включително инвестиционните стратегии на АИФ и географската и секторната ориентация на инвестициите му;
б)
пазарите, на които участва или на които търгува активно;
в)
диверсификацията на портфейла на АИФ, включително, но не само, основните му експозиции и най-важните концентрации.
Информацията се предоставя във възможно най-кратък срок и не по-късно от един месец след края на срока, посочен в параграф 3. Когато АИФ е фонд, инвестиращ в други фондове, ЛУАИФ може да удължи срока с 15 дни.
2. За всеки от управляваните от тях АИФ от ЕС и за всеки АИФ, който предлагат в Съюза, ЛУАИФ предоставят на компетентните органи на тяхната държава членка по произход следната информация в съответствие с член 24, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС:
а)
процента на активите на АИФ, които подлежат на специалните процедури, посочени в член 1, параграф 5 от настоящия регламент, поради неликвидния им характер, както е посочено в член 23, параграф 4, буква а) от Директива 2011/61/ЕС;
б)
всички нови подходи за управление на ликвидността на АИФ;
в)
системите за управление на риска, използвани от ЛУАИФ за управление на пазарния риск, ликвидния риск, риска от контрагента и на други рискове, включително оперативния риск;
г)
текущия рисков профил на АИФ, включително:
i)
пазарния рисков профил на инвестициите на АИФ, включително очакваната възвръщаемост и волатилността на АИФ в нормални пазарни условия;
ii)
ликвидния профил на инвестициите на АИФ, включително ликвидния профил на активите на АИФ, профила на сроковете на обратно изкупуване и условията на финансиране, предоставяно от контрагенти на АИФ;
д)
информация за основните категории активи, в които е инвестирал АИФ, включително съответните пазарна стойност на къса позиция и пазарна стойност на дълга позиция, оборота и показателите от представянето по време на отчетния период; както и
е)
резултатите от провежданите периодично стрес-тестове при обичайни и извънредни обстоятелства, извършени в съответствие с член 15, параграф 3, буква б) и член 16, параграф 1, втора алинея от Директива 2011/61/ЕС.
3. Информацията, посочена в параграфи 1 и 2, се докладва, както следва:
а)
на всеки шест месеца от ЛУАИФ, управляващи портфейли на АИФ, чиито управлявани активи, изчислени в съответствие с член 2, надвишават общо прага съответно от 100 млн. евро или 500 млн. евро, предвидени в член 3, параграф 2, букви а) и б) от Директива 2011/61/ЕС, но не надвишават 1 млрд. евро за всеки от управляваните от тях АИФ от ЕС, и за всеки АИФ, който предлагат в Съюза;
б)
на всеки три месеца от ЛУАИФ, управляващи портфейли от АИФ, чиито управлявани активи, изчислени в съответствие с член 2, надвишават общо 1 млрд. евро за всеки един от управляваните от тях АИФ от ЕС, и за всеки АИФ, който предлагат в Съюза;
в)
на всеки три месеца от ЛУАИФ, които са предмет на изискванията, посочени в буква а) от настоящия параграф, за всеки АИФ, чийто управлявани активи, включително активи, придобити чрез използването на ливъридж, надвишават общо 500 млн. евро за този АИФ;
г)
годишно от ЛУАИФ по отношение на всеки управляван от тях АИФ, който не използва ливъридж и който, в съответствие с основната си инвестиционна политика, инвестира в дружества и емитенти, които не са допуснати за търговия на организиран пазар, за да придобие контрол.
4. Чрез дерогация от параграф 3 компетентният орган на държавата членка по произход на ЛУАИФ може да сметне за подходящо и необходимо за упражняване на функциите си да изиска цялата или част от информацията да бъде докладвана по-често.
5. ЛУАИФ, управляващи един или повече АИФ, за които са преценили, че използват ливъридж в значителна степен в съответствие с член 111 от настоящия регламент, представят информацията, изисквана съгласно член 24, параграф 4 от Директива 2011/61/ЕС, едновременно с информацията, изисквана съгласно параграф 2 от настоящия член.
6. ЛУАИФ предоставят информацията, посочена в параграфи 1, 2 и 5, в съответствие със стандартния образец за докладване, посочен в приложение IV.
7. В съответствие с член 42, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС за ЛУАИФ извън ЕС, всяко позоваване на компетентните органи на държавата членка по произход, означава компетентният орган на референтната държава членка.
Член 111
Използване на ливъридж в значителна степен
1. Приема се, че ливъридж се използва в значителна степен за целите на член 24, параграф 4 от Директива 2011/61/ЕС, когато експозицията на АИФ, изчислена в съответствие с метода на задълженията съгласно член 8 от настоящия регламент, надхвърля три пъти нетната стойност на неговите активи.
2. Когато изискванията, посочени в параграф 1 от настоящия член, са изпълнени, ЛУАИФ предоставят информация в съответствие с член 24, параграф 4 от Директива 2011/61/ЕС на компетентните органи на техните държави членки по произход, в съответствие с принципите, определени в член 110, параграф 3 от настоящия регламент.
РАЗДЕЛ 2
ЛУАИФ, управляващи АИФ, които използват ливъридж
(член 25, параграф 3 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 112
Ограничения върху управлението на АИФ
1. Определените в настоящия член принципи се прилагат, за да се уточнят обстоятелствата, при които компетентните органи упражняват своите правомощия да налагат на ЛУАИФ ограничения върху използването на ливъридж или други ограничения.
2. Когато се прави оценка на информацията, получена съгласно член 7, параграф 3, член 15, параграф 4, член 24, параграф 4 или 5 от Директива 2011/61/ЕС, компетентният орган взема предвид степента, в която използването на ливъридж от дадено ЛУАИФ или неговото взаимодействие с група от ЛУАИФ или други финансови институции може да допринесат за натрупване на систематичен риск във финансовата система или на риск от създаване на нестабилност на пазарите.
3. При оценката си компетентните органи вземат под внимание най-малко следните аспекти:
а)
обстоятелствата, при които експозицията на АИФ или няколко АИФ, включително тези експозиции, произтичащи от финансиране или инвестиционни позиции, поети от ЛУАИФ за негова сметка или от името на АИФ, биха могли да представляват важен източник на пазарен риск, ликвиден риск или риск от контрагента за финансовата институция;
б)
обстоятелствата, при които дейността на ЛУАИФ или неговото взаимодействие, например, с група от ЛУАИФ или други финансови институции, по-специално по отношение на вида на активите, в които инвестира АИФ, и използваните от ЛУАИФ техники чрез използването на ливъридж допринасят или биха могли да допринесат до срив в цените на финансовите инструменти или други активи по начин, който заплашва жизнеспособността на такива финансови инструменти или други активи;
в)
критерии, като вида на АИФ, инвестиционната стратегия на ЛУАИФ по отношение на управляваните АИФ, пазарните условия, в които действат ЛУАИФ и АИФ, и всякакви възможни проциклични ефекти, които биха могли да произтекат от налагането от компетентните органи на прагове или други ограничения за използването на ливъридж от съответното ЛУАИФ;
г)
критерии, като например размера на АИФ или няколко АИФ и всяко свързано с него въздействие върху конкретен пазарен сектор, концентрациите на риск в определени пазари, на които АИФ или няколко АИФ инвестират, риск от разрастване на проблема от пазар, на който е бил установен риск, към други пазари; проблеми с ликвидността на определени пазари в даден момент, мащабът на несъответствието актив/пасив в инвестиционната стратегия на даден ЛУАИФ или необичайни движения на цените на активите, в които АИФ може да инвестира.
РАЗДЕЛ 3
Специални правила, отнасящи се за трети държави
(член 34, параграф 1, член 35, параграф 2, член 36, параграф 1, член 37, параграф 7, буква г), член 40, параграф 2, буква а) и член 42, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 113
Общи изисквания
1. Договореностите за сътрудничество обхващат всички възможни ситуации и участници, предвидени в глава VII от Директива 2011/61/ЕС, като се взема предвид местонахождението на ЛУАИФ и на АИФ, както и дейността на ЛУАИФ.
2. Договорености за сътрудничество се сключват в писмена форма.
3. С договореностите за сътрудничество се определя конкретна рамка за консултации, сътрудничество и обмен на информация за целите на надзора и правоприлагането между компетентните органи на ЕС и надзорните органи на третата държава.
4. В договореностите за сътрудничество се съдържа специална клауза, предвиждаща предаване на информация, получена от компетентен орган от Съюза от надзорен орган в трета държава, на други компетентни органи на Съюза, на ЕОЦКП или на ЕССР, както се изисква в Директива 2011/61/ЕС.
Член 114
Механизми, инструменти и процедури
1. В договореностите за сътрудничество се определят необходимите механизми, инструменти и процедури, за да се даде възможност на компетентните органи от Съюза да имат достъп до цялата информация, необходима за изпълнението на техните задължения съгласно Директива 2011/61/ЕС.
2. В договореностите за сътрудничество се определят необходимите механизми, инструменти и процедури, за да се даде възможност за извършване на проверки на място, когато такива се налагат, за да може компетентният орган от Съюза да изпълни задълженията си съгласно Директива 2011/61/ЕС. Проверки на място се извършват пряко от компетентния орган от Съюза или от компетентния орган на третата държава с помощта на компетентния орган от Съюза.
3. В договореностите за сътрудничество се определят необходимите механизми, инструменти и процедури, за да може компетентният орган на третата държава да съдейства на компетентните органи от Съюза, когато това е необходимо, да наложат в съответствие с приложимото за този орган национално и международно право, принудително изпълнение на законодателството на Съюза и националното правоприлагащо законодателство, когато са нарушени от субект, установен в третата държава.
Член 115
Защита на данните
Договореностите за сътрудничество гарантират, че предаването на трети държави на данни и анализи на данни се осъществява само в съответствие с член 52 от Директива 2011/61/ЕС.
РАЗДЕЛ 4
Обмен на информация относно евентуални последствия за системата от дейността на ЛУАИФ
(член 53, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 116
Обмен на информация относно евентуални последствия за системата от дейността на ЛУАИФ
За целите на член 53 от Директива 2011/61/ЕС компетентните органи на държавите членки, които отговарят за издаване на разрешение или за надзора над ЛУАИФ съгласно посочената директива, обменят с компетентните органи на други държави членки, с ЕОЦКП и ЕССР най-малко:
а)
информацията, получена съгласно член 110, когато тази информация може да бъда важна за наблюдението и реакцията при евентуални последици от дейностите на отделни ЛУАИФ или няколко ЛУАИФ заедно за стабилността на значими за системата финансови институции и правилното функциониране на пазарите, на които ЛУАИФ развиват дейност;
б)
информацията, получена от органите на трети държави, когато това е необходимо за наблюдението на систематични рискове;
в)
анализ на информацията, посочена в букви а) и б), и оценка на всяка ситуация, при която се смята, че дейността на едно или повече контролирани ЛУАИФ или на един или повече АИФ под тяхно ръководство допринася за натрупване на систематичен риск във финансовата система, на риск от нестабилност на пазарите или на рискове за дългосрочния растеж на икономиката;
г)
предприетите мерки, когато дейността на един или повече контролирани ЛУАИФ или на един или повече АИФ под тяхното ръководство представлява систематичен риск или застрашава правилното функциониране на пазарите, на които те извършват дейност.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 117
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 22 юли 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
KOMISJONI DELEGEERITUD MÄÄRUS (EL) nr 231/2013,
19. detsember 2012,
millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/61/EL seoses erandite, üldiste tegutsemistingimuste, depositooriumide, finantsvõimenduse, läbipaistvuse ja järelevalvega
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2011. aasta direktiivi 2011/61/EL (alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta, millega muudetakse direktiive 2003/41/EÜ ja 2009/65/EÜ ning määruseid (EÜ) nr 1060/2009 ja (EL) nr 1095/2010), (1) eriti selle artikli 3 lõiget 6, artikli 4 lõiget 3, artikli 9 lõiget 9, artikli 12 lõiget 3, artikli 14 lõiget 4, artikli 15 lõiget 5, artikli 16 lõiget 3, artiklit 17, artikli 18 lõiget 2, artikli 19 lõiget 11, artikli 20 lõiget 7, artikli 21 lõiget 17, artikli 22 lõiget 4, artikli 23 lõiget 6, artikli 24 lõiget 6, artikli 25 lõiget 9, artikli 34 lõiget 2, artikli 35 lõiget 11, artikli 36 lõiget 3, artikli 37 lõiget 15, artikli 40 lõiget 11, artikli 42 lõiget 3 ja artikli 53 lõiget 3,
võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust
ning arvestades järgmist:
(1)
Direktiiviga 2011/61/EL on komisjonile antud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, millega eelkõige täpsustatakse eeskirju, mis käsitlevad künnise arvutamist, finantsvõimendust, alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate (edaspidi „AIFi valitseja”) tegutsemistingimusi, sealhulgas riski ja likviidsuse juhtimist, varade hindamist ja ülesannete delegeerimist, alternatiivsete investeerimisfondide (edaspidi „AIF”) ülesandeid ja kohustusi, läbipaistvusnõudeid ja kolmandate riikidega seotud erinõudeid. On oluline, et kõnealuseid täiendavaid sätteid hakataks kohaldama samal ajal kui direktiivi 2011/61/EL, nii et AIFi valitsejate suhtes kehtestatud uusi nõudeid saaks tõhusalt rakendada. Käesoleva määruse sätted on omavahel tihedalt seotud, kuna need käsitlevad liidus AIFisid valitsevatele ja/või turustavatele AIFide valitsejatele tegevusloa andmist, nende tegevust ja läbipaistvust, mis on varavalitsemise tegevuse alustamise ja jätkamisega lahutamatult seotud aspektid. Selleks et tagada kooskõla kõnealuste sätete puhul, mis peaksid jõustuma samal ajal, ja anda isikutele, kelle suhtes neid kohustusi kohaldatakse, sealhulgas kolmandate riikide residentidele, põhjalik ülevaade neist ja terviklik juurdepääs neile, oleks soovitav koondada kõik direktiiviga 2011/61/EL ette nähtud delegeeritud õigusaktid ühte määrusesse.
(2)
Määruse eesmärk on tagada direktiivi 2011/61/EL eesmärkide ühtne saavutamine kõigis liikmesriikides, edendada siseturu terviklikkust ja tagada õiguskindlus kõigile turuosalistele, sealhulgas institutsionaalsetele investoritele, pädevatele asutustele ja muudele sidusrühmadele. Määrusega nähakse ette ühtne raamistik kõigi turuosaliste jaoks ning määrus on parim võimalik vahend võrdsete tingimuste (sh konkurentsitingimuste) ja ühtsete asjakohaste investorikaitsenõuete tagamiseks. Lisaks tagatakse sellega AIFi valitseja tegevust käsitletavate üksikasjalike ühtsete eeskirjade otsene kohaldamine ning seega ei ole neid vaja üle võtta liikmesriikide tasandil. Lisaks võimaldab määruse kasutamine vältida direktiivi 2011/61/EL kohaldamise edasilükkumist liikmesriikides.
(3)
Kuna delegeeritud määrusega nähakse ette juhtorgani ja kõrgema juhtkonna ülesanded ja vastutus, on oluline täpsustada juhtorgani ja kõrgema juhtkonna määratlus ning asjaolu, et juhtorgan võib koosneda kõrgema juhtkonna liikmetest. Kuna käesoleva määrusega nähakse ette ka järelevalvefunktsioon, peaks juhtorgani määratlus kajastama, et juhul, kui järelevalve- ja juhtimisfunktsioon on riikliku äriühinguõiguse kohaselt lahutatud, täidab juhtimisfunktsiooni juhtorgan. Direktiiviga 2011/61/EL on ette nähtud, et AIFi valitseja esitab pädevatele asutustele teatavat teavet, sealhulgas teavet selle kohta, kui suur on AIFi nende varade osakaal, mille suhtes kohaldatakse tulenevalt varade mittelikviidsest olemusest erikorda. Käesolevas määruses täpsustatakse erikorra määratlus, nii et AIFi valitsejad teavad täpselt millist teavet nad pädevatele asutustele esitama peavad.
(4)
Direktiiviga 2011/61/EL on ette nähtud sooduskord, mida kohaldatakse nende AIFi valitsejate suhtes, kelle valitsetava AIFi valitsetavad varad ei ületa teatavat künnist. Tuleb selgelt kindlaks määrata, kuidas tuleks arvutada valitsetavate varade koguväärtus. Sellega seoses on esmatähtis määratleda varade koguväärtuse arvutamiseks vajalikud sammud, määrata selgelt kindlaks arvutamisel välja jäetavad varad, täpsustada, kuidas tuleks hinnata finantsvõimenduse kasutamise teel omandatud varasid ning sätestada eeskirjad, mis käsitlevad AIFi valitseja valitsetavate AIFide vastastikust ristosalust.
(5)
Valitsetavate varade koguväärtus tuleb arvutada vähemalt kord aastas asjakohastatud teabe alusel. Seepärast tuleks varade väärtus kindlaks määrata kaheteist kuu jooksul enne valitsetavate varade koguväärtuse arvutamise kuupäeva ja võimalikult kõnealuse kuupäeva lähedal.
(6)
Selleks et AIFi valitseja suhtes saaks kohaldada direktiivi 2011/61/EL kohast sooduskorda, peab AIFi valitseja kehtestama menetluse, mis võimaldab pidevalt jälgida valitsetavate varade koguväärtust. Künnise ületamise tõenäosuse või täiendava arvutamise vajaduse hindamisel võib AIFi valitseja võtta arvesse valitsetava AIFi liiki ja erinevaid varaklasse.
(7)
Kui AIFi valitseja ei täida enam künnistega seotud tingimusi, teatab ta sellest pädevale asutusele ja taotleb tegevusluba 30 kalendripäeva jooksul. Kui künnise ületamine või sellest allapoole langemine leiab aset juhuslikult asjaomase kalendriaasta jooksul ja sellist olukorda saab pidada ajutiseks, ei peaks AIFi valitseja olema kohustatud taotlema tegevusluba. Sel juhul peaks AIFi valitseja pädevat asutust künnise ületamisest teavitama ning põhjendama, miks tema arvates selline ületamine on ajutine. Olukorda ei saa pidada ajutiseks, kui see kestab üle kolme kuu. Hinnates seda, kui tõenäoline on see, et olukord on ajutine, peaks AIFi valitseja võtma arvesse prognoositavat märkimist ja tagasivõtmist või vajaduse korral kapitali sissenõudmist ja jaotamist. AIFi valitseja ei tohiks kõnealuse hindamise osana kasutada prognoositavaid turuliikumisi.
(8)
Andmed, mida AIFi valitseja kasutab valitsetavate varade koguväärtuse arvutamiseks, ei pea olema üldsusele või investoritele kättesaadavad. Samas peab pädevatel asutustel olema võimalik kontrollida, kas AIFi valitseja on nõuetekohaselt arvutanud ja jälginud valitsetavate varade koguväärtust, sealhulgas hinnata juhtusid, mil valitsetavate varade koguväärtus ajutiselt ületab asjaomast künnist, ning seepärast peaks pädevatel asutustel olema nõudmise korral juurdepääs kõnealustele andmetele.
(9)
AIFi valitsejad, kelle suhtes kohaldatakse direktiivi 2011/61/EL kohast sooduskorda, peaksid esitama pädevatele asutustele ajakohastatud teavet registreerimise ajal. Mitte igat liiki AIFi valitsejatel ei pruugi olla ajakohastatud pakkumisdokumente, mis kajastavad hiljutist teavet valitsetavate AIFide kohta, ning sellistel AIFi valitsejatel võib olla asjakohasem esitada nõutav teave fondi investeerimisstrateegiat kirjeldavas eraldi dokumendis. See võib olla nii börsivälistesse ettevõtetesse investeerivate fondide või riskikapitalifondide puhul, kes sageli kaasavad vahendeid potentsiaalsete investoritega peetavate läbirääkimiste teel.
(10)
AIFi, kelle varaportfellis on ainult börsil noteeritud äriühingute aktsiaid, ei tuleks käsitada finantsvõimendust kasutava fondina, kui aktsiad ei ole omandatud laenuvahendite eest. Kui sama AIF ostab aktsiaindeksi optsioone, tuleks seda käsitada finantsvõimenduse kasutamisena, kuna sellega suurendatakse AIFi riskipositsiooni asjaomases investeeringus.
(11)
Selleks et AIFi valitsejate kohustust anda objektiivne ülevaade kasutatavast finantsvõimendusest kohaldataks ühtselt, tuleks ette näha kaks finantsvõimenduse arvutamise meetodit. Turu-uuringud osutavad, et parimaid tulemusi saab saavutada nn üldmeetodi ja kohustustepõhise meetodi kombineerimisel.
(12)
Selleks et saada asjakohast teavet süsteemsete riskide seireks ja täielikku ülevaadet AIFi valitseja kasutatavast finantsvõimendusest, tuleks teavet AIFi riskipositsiooni kohta esitada pädevatele asutustele ja investoritele nii üldmeetodi kui ka kohustustepõhisel meetodi alusel ning seepärast peaksid kõik AIFi valitsejad arvutama riskipositsiooni nii üldmeetodil kui ka kohustustepõhisel meetodil. Üldmeetod annab ülevaate AIFi üldisest riskipositsioonist, samas kui kohustustepõhine meetod annab ülevaate fondivalitseja kasutavatest riskimaandamise ja tasaarvestamise tehnikatest. Seepärast tuleb mõlemat meetodit käsitleda kooskõlas. See, mil määral üldmeetodil ja kohustustepõhisel meetodil arvutatud üldine riskipositsioon erineb, võib anda kasulikku teavet. Tagamaks, et AIFi riskipositsiooni suurenemine oleks asjakohaselt kajastatud, võib komisjon võtta vastu täiendavaid delegeeritud õigusakte finantsvõimenduse arvutamise täiendavate ja vabatahtlikke meetodite kohta.
(13)
Riskipositsiooni arvutamisel tuleks algselt arvesse võtta AIFi kõiki positsioone, sealhulgas varade ja kohustuste lühikesi ja pikki positsioone, laenuvahendeid, tuletisinstrumente ja mis tahes muud riskipositsiooni suurendamise meetodit, mille puhul varade või kohustustega seotud riskid ja hüved kuuluvad AIFile, ja kõiki muid positsioone, mis varade puhasväärtust mõjutavad.
(14)
AIFi sõlmitud laenulepingud tuleks finantsvõimenduse arvutamisel välja jätta, kui need on ajutist laadi ning seotud investorite kapitalikohustustega ja nendega täielikult kaetud. Uuenevaid krediidilimiite ei tuleks käsitada ajutistena.
(15)
Lisaks riskipositsiooni arvutamisele üldmeetodil, peaksid kõik AIFi valitsejad arvutama riskipositsiooni ka kohustustepõhisel meetodil. Kohustustepõhise meetodi kohaselt tuleks tuletisinstrumendid arvestada ümber võrdväärsesse alusvara positsiooni. Kui AIF investeerib teatavatesse tuletisinstrumentidesse, et katta muude AIFi investeeritud varade tururiski, ei pea teatavatel tingimustel kõnealuseid tuletisinstrumente võrdväärsesse alusvara positsiooni ümber arvestama, kuna kahe investeeringu riskipositsioonid tasakaalustavad üksteist. Näiteks juhul, kui AIF investeerib teatavasse indeksisse ja omab tuletisinstrumenti, mille alusel vahetatakse kõnealuse indeksi tootlus teise indeksi tootluse vastu, peaks see olema võrdväärne teises indeksis oleva riskipositsiooniga ning seega ei sõltuks AIFi varade puhasväärtus esimese indeksi tootlusest.
(16)
Riskipositsiooni arvutamisel kohustustepõhisel meetodil ei kaasne käesoleva määruse kohastele kriteeriumidele vastavate tuletisinstrumentidega mis tahes täiendavat riski. Kui AIF investeerib indeksifutuuridesse ja hoiab futuurilepingute kogu turuväärtusega võrdväärset sularahapositsiooni, oleks see võrdväärne otsese investeerimisega indeksisse kuuluvatesse aktsiatesse ning seega ei tuleks indeksifutuuri võtta arvesse AIFi riskipositsiooni arvutamisel.
(17)
Riskipositsiooni arvutamisel kohustustepõhisel meetodil peaks AIFi valitsejal olema lubatud võtta arvesse riskimaandus- ja tasaarvestuskorda, kui need vastavad kohustustepõhise meetodiga seotud kriteeriumidele.
(18)
Nõuet, mille kohaselt peab tasaarvestuskord hõlmama sama alusvara, tuleks tõlgendada rangelt nii, et varasid, mida AIFi valitseja peab samaväärseks või tugevas korrelatsioonis olevaks (nt sama emitendi emiteeritud eri aktsiaklassid või võlakirjad), ei tohiks tasaarvestuskorra seisukohast käsitada identsetena. Tasaarvestuskorra määratlus peab tagama, et arvesse võetakse ainult neid tehinguid, mis katavad teiste tehingutega seotud riski nii, et ei jääks olulist jääkriski. Tasaarvestuskorrana ei tohiks käsitada tehingute kombinatsioone, mille eesmärk on saada tulu (isegi kui see on väike) teatavate riskide vähendamise ja teiste riskide säilitamise teel, samuti arbitraažiga seotud investeerimisstrateegiaid, mille eesmärk on saada tulu selliste tuletisinstrumentide hinnaerinevustest, mis on seotud sama alusvaraga, kuid millel on erinevad lõpptähtajad.
(19)
Portfelli valitsemise viis, mille eesmärk on vähendada kestusriski, kombineerides investeeringud pikaajalistesse võlakirjadesse intressimäära vahetuslepingutega, või vähendada AIFi võlakirjaportfelli kestust, võttes lühikese positsiooni võlakirja futuurilepingutes, mis kajastavad portfelli intressimäärariski (kestusriski maandus), tuleks käsitada riskimaanduskorrana, kui see vastab riskimaanduskriteeriumidele.
(20)
Riskimaanduskriteeriumidele vastavaks tuleks lugeda portfelli valitsemise viisi, mille eesmärk on katta hästi hajutatud aktsiaportfelli investeerimisega seotud märkimisväärseid riske, võttes lühikese positsiooni aktsiaindeksifutuurides, kui aktsiaportfelli koosseis kajastab väga täpselt aktsiaindeksit ja aktsiaportfelli tootlus on tugevas korrelatsioonis aktsiaindeksi tootlusega ning kui aktsiaindeksifutuuride lühike positsioon võimaldab vaieldamatult vähendada aktsiaportfelliga seotud üldist tururiski ning kui spetsiifiline risk ei ole märkimisväärne, nagu ka hästi hajutatud aktsiaportfelli beetamaanduse puhul, kui spetsiifiline risk ei ole märkimisväärne.
(21)
Portfelli valitsemise viisi, mille eesmärk on katta fikseeritud intressimääraga võlakirjadesse investeerimisega seotud riske, kombineerides krediidiriski vahetustehingu pika positsiooni intressimäära vahetustehinguga, millega vahetatakse asjaomane fikseeritud intressimäär rahaturu asjakohase viiteintressimääraga võrdse intressimäära vastu, millele on lisatud väike intressivahe, tuleks käsitada riskimaanduskorrana, kui kõik kohustustepõhise meetodi kohased riskimaanduskriteeriumid on põhimõtteliselt täidetud.
(22)
Portfelli valitsemise viisi, mille eesmärk on katta teatava aktsia riski, võttes tuletisinstrumendi abil lühikese positsiooni aktsias, mis on asjaomasest esimesest aktsiast erinev, kuid sellega tugevas korrelatsioonis, ei tuleks pidada vastavaks riskimaanduskriteeriumidele. Kuigi sellise strateegia puhul võetakse vastandpositsioonid samas varaklassis, jääb maandamata teatavasse aktsiasse investeerimisega seotud spetsiifiline risk. Seepärast ei tuleks seda käsitada kohustustepõhise meetodiga seotud kriteeriumides sätestatud riskimaanduskorrana.
(23)
Portfelli valitsemise viisi, mille eesmärk on hoida aktsiakorvi (kuhu kuulub piiratud arvul aktsiaid) alfat, kombineerides kõnealuse aktsiakorvi investeerimise beetaga kohandatud aktsiaindeksifutuuri lühikese positsiooniga, ei tuleks pidada vastavaks riskimaanduskriteeriumidele. Sellise strateegia eesmärk ei ole katta kõnealusesse aktsiakorvi investeerimisega seotud märkimisväärseid riske, vaid katta kõnealuse investeeringu beeta (tururisk) ja säilitada alfa. Aktsiakorvi alfakomponent võib olla beetakomponendist suurem ja seega tekitada kahju AIFi tasandil. Seetõttu ei tuleks seda käsitada riskimaanduskorrana.
(24)
Ühinemise ja ülevõtmisega seotud arbitraažistrateegia puhul kombineeritakse ühe aktsia lühike positsioon teise aktsia pika positsiooniga. Sellise strateegia eesmärk on maandada positsioonide beeta (tururisk) ja saada kasu mõlema aktsia suhtelisest turuliikumisest. Ka antud juhul võib aktsiakorvi alfakomponent olla beetakomponendist suurem ja seega tekitada kahju AIFi tasandil. Seepärast ei tuleks seda käsitada kohustustepõhise meetodiga seotud kriteeriumides sätestatud riskimaanduskorrana.
(25)
Strateegia, mille eesmärk on maandada aktsia või võlakirja pikk positsioon samalt emitendilt ostetava krediidiriski kaitsega, on seotud kahe erineva varaklassiga ja seepärast ei tuleks seda käsitada riskimaanduskorrana.
(26)
Kui AIFi valitseja kasutab meetodeid, mille tulemusel suureneb AIFi riskipositsioon, peaks ta järgima üldpõhimõtteid, nt võtma tehingu puhul lisaks õiguslikule vormile arvesse ka tehingu sisu. Eelkõige repotehingute puhul peaks AIFi valitseja jälgima, kas asjaomaste varadega seotud riskid ja hüved kantakse edasi või jäävad AIFile. Samuti peaks AIFi valitseja võtma arvesse tuletisinstrumente või muid alusvaraga seotud lepingulisi suhteid, et määrata kindlaks kõnealustest tehingutest tulenevad AIFi võimalikud tulevased kohustused.
(27)
Kuna kohustustepõhise meetodi korral käsitatakse eri lõpptähtajaga intressimäärasid erineva alusvarana, võib AIF, kes vastavalt kesksele investeerimispoliitikale investeerib peamiselt intressimäära tuletisinstrumentidesse, kasutada intressikõvera lõpptähtajavööndite vahelise korrelatsiooni arvessevõtmiseks kestuse tasaarvestamise erieeskirju. Investeerimispoliitika ja riskiprofiili kehtestamisel peaks AIF suutma määrata intressiriski taseme ja seega määrata eesmärgistatud kestuse. AIF peaks investeerimisvalikute tegemisel võtma arvesse eelnevalt eesmärgiks seatud kestust. Kui portfelli kestus erineb eesmärgiks seatud kestusest, ei tuleks strateegiat käsitada kestuse tasaarvestuse korrana kohustustepõhise meetodi kriteeriumides esitatud tähenduses.
(28)
Kestuse tasaarvestuse eeskirjade kohaselt võib tasaarvestada pikki ja lühikesi positsioone, mille alusvaraks on erinevad intressimäärad. Lõpptähtajavööndite künnisena kasutatakse lõpptähtaegasid 2 aastat, 7 aastat ja 15 aastat. Positsioone peaks olema lubatud tasaarvestada iga lõpptähtajavööndi piires.
(29)
Positsioonide tasaarvestamine eri lõpptähtajavööndite vahel peaks olema lubatud osaliselt. Osalise tasaarvestamise korral tuleks tasaarvestatavate positsioonide suhtes kohaldada sanktsioone. Neid tuleks väljendada protsendina, mis põhineb intressikõvera 2 aasta, 5 aasta, 10 aasta ja 30 aasta lõpptähtajavööndite vahelisel keskmisel korrelatsioonil. Mida suurem on positsiooni lõpptähtaegade erinevus, seda suuremat sanktsiooni tuleb tasaarvestuse korral kohaldada ning seega peab protsendimäär olema kõrgem.
(30)
Positsioonid, mille modifitseeritud kestus on palju pikem kogu portfelli modifitseeritud kestusest, ei ole kooskõlas AIFi investeerimisstrateegiaga ning nende täielik tasaarvestamine ei tohiks olla lubatud. Seega ei tohiks tasaarvestada 18 kuu pikkuse lõpptähtajaga lühikest positsiooni (kuulub lõpptähtajavööndisse 1) 10 aasta pikkuse lõpptähtajaga pika positsiooniga (kuulub lõpptähtajavööndisse 3), kui AIFi eesmärgiks seatud kestus on ligikaudu 2 aastat.
(31)
Riskipositsiooni arvutamisel saab AIF kõigepealt teha kindlaks mis tahes riskimaanduskorra. Asjaomase korraga seotud tuletisinstrumendid jäetakse üldise riskipositsiooni arvutamisel välja. AIF peaks riskimaanduskorra puhul kasutama täpseid arvutusi. AIF ei tohiks riskimaanduse arvutamisel kasutada kestuse tasaarvestuse eeskirju. Kestuse tasaarvestuse eeskirju võib kasutada intressimäära ülejäänud tuletisinstrumentide ümberarvestamiseks võrdväärsesse alusvara positsiooni.
(32)
Direktiivi 2011/61/EL kohaselt peab AIFi valitseja tagama, et tema tegevusest tulenevad võimaliku kutsealase vastutusega seotud riskid on asjakohaselt kaetud täiendavate omavahenditega või kutsekindlustusega. Kõnealuse sätte ühtseks kohaldamiseks on vaja tagada ühine lähenemisviis võimalikele kutsealase vastutusega seotud riskidele, mis tuleb katta. AIFi valitseja kutsealasest hooletusest tulenevaid riske käsitlevate üldsätetega tuleks kindlaks määrata asjakohaste riskijuhtude tunnused ja võimaliku kutsealase vastutuse ulatus, sealhulgas selliste isikute poolt põhjustatud kahju, kes otseselt täidavad ülesandeid, mille eest AIFi valitseja õiguslikult vastutab, nt kõrgema juhtkonna liikmed, juhtivtöötajad või töötajad, samuti isikud, kes täidavad ülesandeid AIFi valitsejaga sõlmitud ülesannete delegeerimise lepingu alusel. Vastavalt direktiivi 2011/61/EL sätetele ei mõjuta AIFi valitseja vastutust delegeerimine või edasidelegeerimine ning AIFi valitseja peaks tagama selliste kolmandate isikutega seotud kutsealaste riskide asjakohase katte, kelle eest ta õiguslikult vastutab.
(33)
Selleks et tagada ühine arusaamine üldsätetest, tuleks kehtestada näitlik loend, mida saab kasutada võimalike kutsealase vastutusega seotud riskide tuvastamiseks. Kõnealune loend peaks hõlmama väga erinevaid hooletusest, vigadest või tegematajätmistest tingitud juhtusid, nagu investeeringu omandiõigust tõendavate dokumentide kaotsiminek, vääralt kajastatud teave, AIFi valitsejale seatud kohustuste või ülesannete rikkumine. Samuti peaks see hõlmama juhtumeid, mil asjakohase sisekontrollisüsteemi abil ei suudeta ära hoida AIFi valitseja organisatsiooni siseseid pettusi. AIFi valitseja vastutab kahju eest, mis tuleneb hoolsuskohustuste ebapiisavast täimisest investeeringu puhul, mille puhul leidis aset pettus, ning seega peab see kahju olema nõuetekohaselt kaetud. Samas ei oleks vaja katta kahju, mis on tingitud investeeringu väärtuse vähenemisest ebasoodsate turutingimuste tõttu. Samuti peaks loend hõlmama varade ebaõiget hindamist, mida tuleks mõista suutmatusena teostada nõuetekohane hindamine ning millega rikutakse direktiivi 2011/61/EL artiklit 19 ja vastavaid delegeeritud õigusakte.
(34)
Vastavalt riskijuhtimise kohustustele peaks AIFi valitsejal olema asjakohased kvalitatiivsed sisekontrollimehhanismid, et hoida ära või leevendada talitlushäireid, sealhulgas kutsealase vastutusega seotud riske. Seepärast peavad AIFi valitsejal olema riskijuhtimispoliitika osana kehtestatud operatsiooniriski juhtimise asjakohased põhimõtted ja menetlused, mis on kooskõlas tema tegevuse olemuse, ulatuse ja keerukusega. Sellised menetlused ja põhimõtted peaksid igal juhul võimaldama luua siseste kahjuandmete andmebaasi, mida kasutatakse operatsiooniriski profiili hindamisel.
(35)
Tagamaks, et täiendavad omavahendid ja kutsekindlustus asjakohaselt kataksid võimalikud kutsealase vastutusega seotud riskid, tuleks katte nõuetekohase taseme kindlaksmääramiseks kehtestada kvantitatiivsed minimaalsed võrdlusalused. AIFi valitseja peaks sellised kvantitatiivsed võrdlusalused kehtestama teatava protsendina valitsetava AIFi portfelli väärtusest, mis arvutatakse kõigi valitsetavate AIFide kõigi varade absoluutväärtuse summana, olenemata sellest, kas need varad on omandatud finantsvõimenduse kasutamise abil või investorite raha eest. Sellega seoses tuleks tuletisinstrumendid hinnata turuväärtuses, kuna selle hinna eest saab need asendada. Kuna kutsekindlustuse teel omandatud kate on oma olemuselt ebakindlam kui täiendavate omavahenditega tagatud kate, tuleks kutsealase vastutusega seotud riskide katmiseks kasutatava asjaomase kahe erineva vahendi puhul kohaldada erinevat protsendimäära.
(36)
Tagamaks, et kutsekindlustus on tõhus ja katab kindlustatud juhtudest tuleneva kahju, tuleb kindlustusleping sõlmida kindlustusandjaga, kellele on antud luba pakkuda kutsekindlustusteenust. See hõlmab ELi kindlustusandjaid ja kolmandate riikide kindlustusandjaid niivõrd kuivõrd neile on liidu või siseriikliku õiguse kohaselt antud luba osutada sellist kindlustusteenust.
(37)
Selleks et võimaldada asjakohase kutsekindlustuslepingu sõlmimisel teatavat paindlikkust, peaks AIFi valitsejal ja kindlustusandjal olema võimalik lisada klausel selle kohta, et AIFi valitseja katab mis tahes kahju esimese osa kindlaksmääratud summas (omavastutuse klausel). Kui selline omavastutuse klausel on ette nähtud, peaks AIFi valitseja tagama omavahendid, mis vastavad AIFi valitseja kantavale kindlaksmääratud kahjusummale. Sellised omavahendid peaksid olema lisaks AIFi algkapitalile ja omavahenditele, mida AIFi valitseja peab tagama vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 9 lõikele 3.
(38)
Põhimõtteliselt tuleks täiendavate omavahendite või kutsekindlustuse abil tagatud katte piisavust kontrollida vähemalt korra aastas. Samas peaksid AIFi valitsejal olema kehtestatud menetlused, millega tagatakse valitsetavate AIFi portfellide koguväärtuse pidev seire ja kutsealase vastutusega seotud riskide katte pidev kohandamine märkimisväärsete mittevastavuste korral. Lisaks võib AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädev asutus vähendada või suurendada täiendatavate omavahendite miinimumnõuet, võttes arvesse AIFi valitseja riskiprofiili, varasemaid kahjuandmeid ning täiendavate omavahendite või kutsekindlustuse asjakohasust.
(39)
Direktiiviga 2011/61/EL on ette nähtud, et AIFi valitseja peab tegutsema AIFi, selle investorite ja turu terviklikkuse parimates huvides. Seepärast peaks AIFi valitseja kohaldama asjakohaseid põhimõtteid ja menetlusi, mis võimaldavad hoida ära kuritarvitusi, nagu turu ajastamine ja hiline kauplemine. Turu ajastamise korral kasutatakse portfelli kuuluvate väärtpaberite aegunud või ajakohastamata hindasid, mis mõjutab AIFi varade puhasväärtuse arvutamist, või ostetakse ja võetakse tagasi AIFi osakud mõne päeva jooksul ning seega kasutatakse ära AIFi varade puhasväärtuse arvutamise korda. Hilise kauplemise korral antakse AIFi osakute ostmise või tagasivõtmise korraldus pärast kindlaksmääratud lõpptähtaega, kuid korralduse täitmishind vastab enne lõpptähtaega kehtinud hinnale. Mõlemat laadi kuritarvituste puhul kahjustatakse pikaajaliste investorite huvisid, kuna kõnealused kuritarvitused vähendavad nende tootlust ja mõjutavad negatiivselt AIFi tootlust, suurendades tehingukulusid ja häirides portfelli valitsemist. Samuti peaks AIFi valitseja kehtestama asjakohased menetlused, et tagada AIFi tõhus valitsemine, ja tegutsema nii, et AIFilt ega selle investoritelt ei nõutaks põhjendamatute kulude katmist.
(40)
Kooskõlas eurofondide valitsejate suhtes kohaldatava lähenemisviisiga peaksid AIFi valitsejad järgima investeeringute valimisel ja seirel ranget hoolsuskohustust. Neil peaksid olema asjakohased erialased teadmised varade kohta, millesse AIF investeerib. Tagamaks, et investeerimisotsused tehtaks kooskõlas valitsetava AIFi investeerimisstrateegiaga ja vajaduse korral riskipiirangutega, peaks AIFi valitseja kehtestama kirjalikult hoolsuskohustuse järgimise põhimõtted ja menetlused. Kõnealused põhimõtted ja menetlused tuleks korrapäraselt läbi vaadata ja ajakohastada. Kui AIFi valitseja investeerib teatavasse varaklassi pikaks ajaks või vähemlikviidsetesse varadesse (nt kinnisvara või osalus ühisettevõttes), tuleks hoolsuskohustuse nõudeid järgida ka läbirääkimiste etapis. AIFi valitseja tegevus enne kokkuleppe sõlmimist peaks olema hästi dokumenteeritud, et selle alusel saaks tõendada, et tegevus on kooskõlas majandus- ja finantskavaga ning seega AIFi kestusega. AIFi valitseja peaks säilitama asjaomaste kohtumiste protokollid, ettevalmistavad dokumendid ning projekti teostatavuse ja lepinguliste kohustuste hindamiseks läbi viidud majandus- ja finantsanalüüsi.
(41)
Nõuet, mille kohaselt peab AIFi valitseja täitma oma ülesandeid piisava vilumuse, ettevaatlikkuse ja hoolikusega, tuleb kohaldada ka peamaakleri või vastaspoole määramisel. AIFi valitseja peaks valima ja määrama ainult sellise peamaakleri ja vastaspoole, kelle suhtes teostatakse pidevalt järelevalvet, kelle finantsseisund on kindel ja kelle organisatsiooniline struktuur on sobiv teenuste osutamiseks AIFi valitsejale või AIFile. Investorite huvide asjakohase kaitse tagamiseks on oluline täpsustada, et üks finantsseisundi hindamise kriteeriume peaks olema see, kas peamaakleri või vastaspoole üle teostatakse tõhusat järelevalvet ja kas nende suhtes kohaldatakse tõhusaid usaldatavusnõudeid, sealhulgas asjakohaseid kapitalinõudeid.
(42)
Kooskõlas direktiiviga 2011/61/EL, mille kohaselt peab AIFi valitseja tegutsema ausalt, õiglaselt ning piisava vilumusega, peaks isikutel, kes tegelikult juhivad AIFi valitseja tegevust, on juhtorgani või juhul, kui üksusel ei ole juhtorganit, kõrgema juhtkonna liikmed, olema piisavad teadmised, oskused ja kogemused, et täita oma ülesandeid ja eelkõige mõista AIFi valitseja tegevusega seotud riske. Kooskõlas komisjoni rohelise raamatuga äriühingu üldjuhtimise kohta finantssektoris (2) peaksid isikud, kes tegelikult juhivad AIFi valitseja tegevust, pühendama lisaks piisavalt aega oma ülesannete täitmisele AIFi valitseja raames ning tegutsema ausalt, terviklikult ja sõltumatult, et muu hulgas tõhusalt hinnata ja kaaluda kõrgema juhtkonna otsuseid.
(43)
Selleks et tagada asjakohaste ülesannete nõuetekohane täitmine, peaks AIFi valitseja võtma tööle töötajad, kellel on neile määratud ülesannete täitmiseks vajalikud oskused, teadmised ja asjatundlikkus.
(44)
Individuaalse väärtpaberiportfelli valitsemise teenust osutav AIFi valitseja peaks järgima hüvesid käsitlevaid eeskirju, mis on sätestatud komisjoni 10. augusti 2006. aasta direktiivis 2006/73/EÜ, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/39/EÜ seoses investeerimisühingute suhtes kohaldatavate organisatsiooniliste nõuete ja tegutsemistingimustega ning nimetatud direktiivi jaoks määratletud mõistetega (3). Ühtsuse tagamiseks tuleks kõnealuseid põhimõtteid laiendada ka AIFi valitsejatele, kes osutavad ühise väärtpaberiportfelli valitsemise teenust ja turustamisteenust. AIFi valitseja aastaaruandes tuleks avalikustada teenustasu, vahendustasu või hüve olemasolu, olemus ja summa või kui summat ei saa kindlaks teha, siis selle arvutamise meetod.
(45)
AIFi investoritel peaks olema sama kaitse nagu AIFi valitseja klientidel, kellele AIFi valitseja osutab individuaalse väärtpaberiportfelli valitsemise teenust, kuna sel juhul peab ta järgima „parimal viisil täitmise” eeskirju, mis on sätestatud Euroopa parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivis 2004/39/EÜ (finantsinstrumentide turgude kohta, millega muudetakse nõukogu direktiive 85/611/EMÜ ja 93/6/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/12/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 93/22/EMÜ) (4) ja direktiivis 2006/73/EÜ. Samas tuleks arvesse võtta erinevusi eri varaklasside puhul, millesse AIF on investeerinud, kuna parimal viisil täitmine ei ole oluline näiteks juhul, kui AIFi valitseja investeerib kinnisvarasse või osalusse ühisettevõttes ning investeeringule eelnevad põhjalikud läbirääkimised lepingutingimuste üle. Kui valik eri täitmiskohtade vahel puudub, peab AIFi valitseja suutma seda pädevatele asutustele ja audiitoritele tõestada.
(46)
Selleks et tagada kooskõla eurofondide valitsejate suhtes kohaldatavate nõuetega, tuleks AIFi valitsejate suhtes, kes osutavad ühise väärtpaberiportfelli valitsemise teenust, kohaldada korralduste käitlemist ning tehingukorralduste koondamist ja jaotamist käsitlevaid eeskirju. Selliseid eeskirju ei tuleks siiski kohaldada juhul, kui varasse investeerimisele eelnevad põhjalikud läbirääkimised lepingutingimuste üle; nt investeerimine kinnisvarasse, osalusse ühisettevõttes või börsil noteerimata äriühingutesse, kuna sel juhul ei toimu korralduse täitmist.
(47)
Oluline on kindlaks määrata olukorrad, mil võib tõenäoliselt tekkida huvide konflikt, eelkõige juhud, mil on rahalise kasu saamise või rahalise kahju ärahoidmise võimalus või mil AIFi valitsejal on rahaline või muu stiimul, mis mõjutab AIFi valitseja tegevust nii, et eelistatakse teatavaid huvisid teiste isikute (nt teine AIF, selle kliendid, eurofondid või AIFi valitseja teised kliendid) huvide arvel.
(48)
AIFi valitseja kehtestatud huvide konfliktide juhtimise poliitika kohaselt peaks olema võimalik kindlaks teha olukorrad, mil AIFi valitseja tegevusega võib kaasneda huvide konflikt, mis kahjustab või ei kahjusta AIFi või selle investorite huvisid. Selliste olukordade kindlakstegemisel peaks AIFi valitseja võtma arvesse mitte ainult ühise väärtpaberiportfelli valitsemisega seotud tegevust, vaid ka muid tegevusi, mida tal on lubatud teostada, sealhulgas delegeeritavate, isikute, kellele delegeeritav on ülesanded edasi delegeerinud, välishindaja või vastaspoole tegevust.
(49)
Kooskõlas lähenemisviisiga, mida kohaldatakse eurofondide suhtes vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiivile 2009/65/EÜ (vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjaid (eurofondid) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta) (5) ja investeerimisühingute suhtes vastavalt direktiivile 2004/39/EÜ, peaksid AIFi valitsejad võtma vastu menetlused ja meetmed, millega tagatakse, et asjaomased isikud, kes teostavad tegevusi, mille puhul võib tekkida huvide konflikt, teostavad neid tegevusi sellisel tasemel sõltumatusega, mis on AIFi valitseja suuruse ja tegevuse seisukohast asjakohane.
(50)
Oluline on kehtestada üldraamistik, mille kohaselt tuleks huvide konflikte nende tekkimise korral juhtida ja avalikustada. Üksikasjalikud sammud ja menetlused, mida tuleb sellistel juhtudel järgida, tuleks kindlaks määrata huvide konfliktide juhtimise poliitikas, mille kehtestab AIFi valitseja.
(51)
Riskijuhtimissüsteemi keskne osa on alaline riskijuhtimisfunktsioon. Ühtsuse tagamiseks peaksid riskijuhtimisfunktsiooni ülesanded ja vastutus olema olemuselt samad nagu eurofondi valitseja alalise riskijuhtimisfunktsiooni puhul, mis on kindlaks määratud 1. juuli 2010. aasta komisjoni direktiiviga 2010/43/EL, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/65/EÜ seoses organisatsiooniliste nõuete, huvide konfliktide, äritegevuse, riskijuhtimise ning depositooriumi ja fondivalitseja vahelise lepingu sisuga (6). Kõnealusel funktsioonil peaks olema keskne roll AIFi riskipoliitika kujundamisel, riski seirel ja riski mõõtmisel, tagamaks, et riskitase oleks pidevalt kooskõlas AIFi riskiprofiiliga. Alalisel riskijuhtimisfunktsioonil peaksid olema vajalikud ametivolitused ja juurdepääs kogu asjakohasele teabele ning ta peaks olema korrapäraselt kontaktis AIFi valitseja kõrgema juhtkonna ja juhtorganiga, et anda neile ajakohastatud teavet, mille alusel saab kõrgem juhtkond või juhtorgan vajaduse korral võtta viivitamatult parandusmeetmeid.
(52)
Riskijuhtimissüsteemi teine sammas on riskijuhtimispoliitika. Kõnealune poliitika peaks olema asjakohaselt dokumenteeritud ja selles tuleks eelkõige täpsustada riskide mõõtmiseks ja juhtimiseks kasutatavaid meetmeid ja protseduure, kaitsemeetmeid riskijuhtimisfunktsiooni sõltumatu tegutsemise tagamiseks, riskijuhtimismeetodeid ja AIFi valitseja sisest vastutuse jaotust riskijuhtimise ja muu töökorra puhul. Riskijuhtimispoliitika tõhususe tagamiseks peaks kõrgem juhtkond selle läbi vaatama vähemalt korra aastas.
(53)
Nagu on ette nähtud direktiiviga 2011/61/EL, peaks riskijuhtimisfunktsioon olema tegevüksustest funktsionaalselt ja hierarhiliselt eraldatud. Seega tuleks täpsustada, et selline eraldatus peaks olema tagatud kuni AIFi valitseja juhtorganini ning et riskijuhtimisfunktsiooni täitvad isikud ei tohiks täita mis tahes muid vastuolus olevaid ülesandeid ega olla sellise isiku järelevalve all, kes täidab vastuolus olevaid ülesandeid.
(54)
Oluline on määrata kindlaks kaitsemeetmed, mida AIFi valitseja pidevalt kohaldab, et tagada riskijuhtimisfunktsiooni sõltumatu toimimine ning eelkõige et riskijuhtimisfunktsiooni täivatele isikutele ei seataks vastuolus olevaid kohustusi, et nad saaksid teha otsuseid andmete alusel, mida nad saavad asjakohaselt hinnata ning et otsuste tegemise protsessi saaks kontrollida.
(55)
Kuigi direktiiviga 2011/61/EL ei ole AIFide suhtes kehtestatud mingeid investeerimispiiranguid, ei saa AIFi riske juhtida tõhusalt, kui AIFi valitseja ei ole eelnevalt kehtestanud riskipiiranguid. Riskipiirangud peaksid olema kooskõlas AIFi riskiprofiiliga ja need tuleks investoritele avalikustada vastavalt direktiivile 2011/61/EL.
(56)
Ühtsuse tagamiseks tuleks riskide tuvastamist, mõõtmist ja seiret käsitlevate nõuete aluseks võtta direktiivi 2010/43/EL vastavad sätted. Selleks et võtta nõuetekohaselt arvesse riskide mõõtmise meetodite ja mudelite võimalikke puudusi, peaks AIFi valitseja viima läbi stressiteste, järelteste ja stsenaariumianalüüse. Kui stressitestide ja stsenaariumianalüüside tulemused osutavad, et teatavate asjaolude korral ei pruugi meetodid ja mudelid nõuetekohaselt toimida, peaks AIFi valitseja viivitamata võtma parandusmeetmeid.
(57)
Direktiiviga 2011/61/EL on ette nähtud, et komisjon määrab kindlaks likviidsuse juhtimise korra ja menetlused, mille alusel AIFi valitseja jälgib AIFi likviidsusriski (välja arvatud juhul, kui AIF on finantsvõimenduseta kinnine AIF) ja tagab, et AIFi investeeringute likviidsusprofiil on kooskõlas AIFi aluskohustustega. Seepärast on oluline kehtestada kõigi AIFi valitsejate suhtes peamised üldnõuded, mille kohaldamisel tuleks arvesse võtta asjaomase AIFi valitseja valitsetava AIFi suurust, struktuuri ja olemust.
(58)
AIFi valitseja peaks suutma pädevatele asutustele tõendada, et kehtestatud on asjakohased ja tõhusad likviidsuse juhtimise põhimõtted ja menetlused. Selleks tuleb võtta nõuetekohaselt arvesse AIFi olemust, sealhulgas alusvarade klassi ja AIFi likviidsusriski, AIFi ulatust ja keerukust või varade likvideerimise või müümise keerukust.
(59)
Likviidsuse juhtimise kord ja menetlused peaksid võimaldama AIFi valitsejal kohaldada mittelikviidsete varade valitsemisel ja asjaomaste hindamisprobleemide lahendamisel vahendeid ja korda, millega tagatakse tagasivõtmise taotluste täitmine. Kui see on lubatud riiklike õigusaktidega, võivad sellised vahendid ja kord hõlmata väljumise piiranguid, osalist tagasivõtmist, ajutist laenamist, etteteatamisperioodi ja likviidsete varade kogumeid. Kõrvalkontosid ja muid mehhanisme, mille puhul AIFi teatavate varade suhtes kohaldatakse AIFi ja selle investorite vahel samalaadset korda, tuleks käsitada erikorrana, kuna need mõjutavad AIFi investorite spetsiifilist tagasivõtmisõigust. AIFi peatamist ei tuleks käsitada erikorrana, kuna seda kohaldatakse kõigi AIFi varade ja investorite suhtes. Likviidsuse juhtimise vahendite ja erikorra kasutamine peaks sõltuma konkreetsetest asjaoludest ja arvesse tuleks võtta AIFi olemust, ulatust ja investeerimisstrateegiat.
(60)
Nõuet jälgida selliste ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate likviidsuse juhtimist, millesse AIF investeerib, ja nõuet näha ette vahendid ja kord likviidsusriski juhtimiseks ja investoritevaheliste huvide konfliktide tuvastamiseks, juhtimiseks ja seireks, ei tuleks kohaldada kinniseid AIFisid valitsevate AIFi valitsejate suhtes, hoolimata sellest, kas kõnealuste AIFide puhul kasutatakse finantsvõimendust. Kõnealuste tagasivõtmistega seotud likviidsusjuhtimise nõuete täitmisest vabastamine peaks kajastama erinevusi investorite üldistes tagasivõtmistingimustes kinniste AIFide puhul võrreldes avatud AIFidega.
(61)
AIFi likviidsuse või mittelikviidsusega seotud miinimumpiirangute kasutamine võiks olla tõhus seirevahend teatavat liiki AIFide puhul. Piirangu ületamine ei peaks iseenesest tingima meetmete võtmist AIFi valitseja poolt, kuna see sõltub konkreetsetest asjaoludest ja AIFi valitseja lubatud hälbest. Praktikas saaks piiranguid kasutada keskmise päevase tagasivõtmise jälgimiseks võrreldes fondi likviidsusega (päevades) samal perioodil. Samuti saaks neid kasutada investorite kontsentratsiooni seireks stressitestistsenaariumide puhul. Kõnealused piirangud käivitaksid sõltuvalt asjaoludest jätkuva seire või parandusmeetmed.
(62)
Stressitestidega tuleks vajaduse korral teostada varade puuduliku likviidsuse ja tagasivõtmise ebatavapärase aktiivsuse simulatsioone. Arvesse tuleks võtta hiljutist ja prognoositavat märkimist ja tagasivõtmist ning seda, kuidas AIFi prognoositav tootlus võrreldes samalaadsete AIFide tulemustega võiks AIFi mõjutada. AIFi valitseja peaks stressistsenaariumide raames analüüsima, kui palju aega on vaja tagasivõtmistaotluste rahuldamiseks. Samuti peaks AIFi valitseja viima läbi stressitestid seoses selliste turuteguritega nagu vahetuskursi muutused, mis võivad oluliselt mõjutada AIFi valitseja või AIFi krediidiprofiili ja seega tagatisnõudeid. Stressitestide või stsenaariumianalüüside teostamisel peaks AIFi valitseja võtma arvesse väärtuse hindamise tundlikkust stressitingimustes.
(63)
Stressitestide läbiviimise sagedus peaks sõltuma AIFi olemusest, investeerimisstrateegiast, likviidsusprofiilist, investorite laadist ja tagasivõtmispoliitikast. Siiski eeldatakse, et kõnealused testid viiakse läbi vähemalt korra aastas. Kui stressitesti tulemused osutavad prognoositust märksa suuremale likviidsusriskile, peaks AIFi valitseja võtma meetmeid kõigi AIFi investorite parimates huvides, võttes arvesse AIFi varade likviidsusprofiili, tagasivõtmistaotluste taset ja vajaduse korral likviidsuse juhtimise põhimõtete ja menetluste asjakohasust.
(64)
Direktiiviga 2011/61/EL on ette nähtud, et komisjon määrab kindlaks, kuidas tuleb investeerimisstrateegia, likviidsusprofiil ja tagasivõtmispoliitika kooskõlla viia. Kõnealuse kolme elemendi kooskõla on tagatud, kui investoritel on võimalik vastavalt AIFi tagasivõtmispoliitikale, mis peaks hõlmama tagasivõtmistingimusi nii tavapäraste kui ka erandlike asjaolude korral, oma investeeringud tagasi võtta nii, et on tagatud investorite õiglane kohtlemine.
(65)
Direktiiviga 2011/61/EL on ette nähtud, et tuleb tagada sektoriülene järjepidevus ja kõrvaldada huvide lahknevus ühelt poolt väärtpaberistamise tehingu algatajate vahel, kes struktureerivad laenud ümber kaubeldavatesse väärtpaberitesse, ja teiselt poolt AIFi valitsejate vahel, kes AIFi nimel nendesse väärtpaberitesse või muudesse finantsinstrumentidesse investeerivad. Selle eesmärgi saavutamiseks on võetud arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/48/EÜ (krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta) (7) asjaomaseid sätteid, millega on ette nähtud kvantitatiivsed ja kvalitatiivsed nõuded, mida peavad täitma väärtpaberistamise krediidiriski võtnud investorid, väärtpaberistamise tehingu algatajad ja sponsorid. Kuna nii käesoleva määruse kui ka direktiivi 2006/48/EÜ asjaomaste sätete eesmärk on viia väärtpaberistamise tehingu algatajate ja sponsorite huvid kooskõlla investorite huvidega, on esmatähtis kasutada mõlemas õigusaktis ühtseid mõisteid; seepärast on aluseks võetud direktiivi 2006/48/EÜ mõisted. Võttes arvesse, et Euroopa Pangandusjärelevalve eellaseks olnud Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee on välja andud üksikasjalikud suunised direktiivi 2006/48/EÜ asjakohaste sätete tõlgendamise kohta, (8) tuleb sektoriülese ühtsuse tagamiseks käesolevaid eeskirju, mille eesmärk on viia kooskõlla väärtpaberistamise tehingu algatajate, sponsorite ja AIFi valitsejate huvid, tõlgendada kõnealuste suuniste raames.
(66)
Oluline on tagada, et tehinguid, mille raames struktureeritakse laenud ümber kaubeldavatesse väärtpaberitesse, ei kujundata sel viisil, et vältida väärtpaberistamise positsioonidesse investeerimisega seotud nõuete kohaldamist. Seepärast ei tuleks investeeringut ümberstruktureeritud laenudel põhinevatesse kaubeldavatesse väärtpaberitesse või muudesse finantsinstrumentidesse, rangelt käsitada selliste instrumentide omandiõiguse õiguspärase ja siduva üleminekuna, vaid majanduslikel kaalutlustel tehtud investeeringuna, nii et mis tahes laadi sünteetiliste investeeringute suhtes kohaldataks erinõudeid. Selleks et vältida vääritimõistmist ja tagada kooskõla pangandusalastes õigusaktides kasutatavate sätetega, tuleks sõnastuse „investeering ümberstruktureeritud laenudel põhinevatesse kaubeldavatesse väärtpaberitesse või muudesse finantsinstrumentidesse” asemel kasutada sõnastust „väärtpaberistamise krediidiriski positsiooni võtmine”.
(67)
Direktiiviga 2006/48/EÜ on otseselt kehtestatud nõuded, mida peavad täitma asutused, kes tegutsevad väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsori või algse laenuandjana. Seepärast on oluline ette näha väärtpaberistamise positsioonidesse investeerivate AIFi valitsejate vastavad kohustused. AIFi valitseja peaks võtma väärtpaberistamise riskipositsiooni ainult juhul, kui väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja on AIFi valitsejale selgelt avalikustanud märkimisväärse majandusliku huvi säilitamise alusvaras (nn säilitamiskohustus). Lisaks peaks AIFi valitseja tagama, et täidetud on sponsori ja väärtpaberistamise tehingu algataja suhtes direktiiviga 2006/48/EÜ kehtestatud mitmed kvalitatiivsed nõuded. Lisaks peaks AIFi valitseja ise täitma kvalitatiivseid nõudeid, et tal oleksid igakülgsed ja põhjalikud teadmised väärtpaberistamise positsiooni investeerimise ja selle aluseks olevate riskipositsioonide kohta. Selleks peaks AIFi valitseja tegema investeerimisotsuse alles pärast hoolsuskohustuse täitmist, mille käigus peaks ta saama piisavat teavet ja teadmisi asjaomase väärtpaberistamise kohta.
(68)
Teatavatel asjaoludel võib üksus olla vastavuses väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsori määratlusega või täita algse laenuandja rolli; samas võib ka teine üksus, kes ei vasta väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsori määratlusele ega täida algse laenuandja rolli, kuid kelle huvid on optimaalselt kooskõlas investorite huvidega, üritada säilitamisnõuet täita. Õiguskindluse tagamiseks ei peaks selline teine üksus olema kohustatud täitma säilitamisnõuet, kui kõnealust nõuet täidab väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja.
(69)
Säilitamisnõude või kvalitatiivsete nõuete rikkumise korral peaks AIFi valitseja kaaluma parandusmeetmete võtmist, nt kas maandada, müüa või vähendada riskipositsiooni või pöörduda säilitamisnõuet rikkuva isiku poole ja nõuda vastavusseviimist. Sellised parandusmeetmed peaksid alati olema investorite parimates huvides ja nendega ei tohiks kaasneda otsest kohustust müüa varad viivitamata pärast rikkumise ilmnemist; seega välditakse kiirmüüki. AIFi valitseja peaks rikkumist arvesse võtma, kui ta kavatseb teha täiendavat investeeringut tehingu raames, milles osaleb nõuet rikkunud isik.
(70)
Selleks et täita direktiivi 2011/61/EL kohast nõuet määrata kindlaks sisemenetlused ja organisatsiooniline korraldus, mida AIFi valitseja peaks kohaldama, tuleks ette näha, et AIFi valitseja kehtestab hästi dokumenteeritud organisatsioonilise struktuuri, millega määratakse selgelt vastutus, määratakse kindlaks kontrollimehhanismid ja tagatakse kõigi osaliste vahel hea teabevahetus. Samuti peaks AIFi valitseja kehtestama teabe kaitsmise ja talitluspidevuse tagamise süsteemid. Kõnealuste menetluste ja struktuuride kehtestamisel peaks AIFi valitseja võtma arvesse proportsionaalsuse põhimõtet, mis võimaldab kohandada menetlusi, mehhanisme ja organisatsioonilist struktuuri vastavalt AIFi valitseja tegevuse olemusele, ulatusele ja keerukusele.
(71)
Kuna teabe avalikustamine on investorite kaitse seisukohast esmase tähtsusega, peaks AIFi valitseja rakendama asjakohased põhimõtted ja menetlused, millega tagatakse, et asjaomase AIFi puhul kohaldatavad tagasivõtmistingimused avalikustatakse investoritele piisavalt üksikasjalikult ja silmatorkavalt enne investeeringu tegemist ning oluliste muudatuste korral. Avalikustada võiks tagasivõtmisega seotud etteteatamisperioodi, kapitali külmutamise perioodi üksikasjad, asjaolud, mille korral tavapärast tagasivõtmismehhanismi ei pruugita kohaldada või see võidakse peatada ja mis tahes selliste meetmete üksikasjad, mida juhtorgan võib kaaluda (nt väljumise piirangud, kõrvalkontod), kuna need mõjutavad asjaomase AIFi investorite spetsiifilist tagasivõtmisõigust.
(72)
Selleks et tagada asjakohaste tegevuste nõuetekohane teostamine, peaks AIFi valitseja eelkõige kasutama sobivaid elektroonilisi süsteeme, et täita portfellitehingute ning märkimis- ja tagasivõtmiskorralduste andmete registrisse kandmisega seotud nõudeid, ning kehtestama, rakendama ja säilitama raamatupidamiskorra, millega tagatakse, et varade puhasväärtus arvutatakse vastavalt direktiivile 2011/61/EL ja käesolevale määrusele.
(73)
Selleks et tagada kooskõla nõuetega, mis on eurofondide valitsejate suhtes kehtestatud direktiiviga 2009/65/EÜ, tuleks AIFi valitseja juhtorganile, kõrgemale juhtkonnale ja vajaduse korral järelevalvefunktsioonile seada samalaadsed ülesanded, millega kaasneb asjakohane vastutus. Vastutuse jaotus peaks olema kooskõlas kõrgema juhtorgani, kõrgema juhtkonna ja järelevalvefunktsiooni rolli ja vastutusega vastavalt kohaldatavatele siseriiklikele õigusaktidele. Kõrgemasse juhtkonda võivad kuuluda mõned või kõik juhtorgani liikmed.
(74)
AIFi valitseja peab alati täitma nõuet kehtestada alaline ja tõhus vastavuskontrollifunktsioon, olenemata oma tegevuse mahust ja keerukusest. Samas tuleks vastavuskontrollifunktsiooni tehnilise ja personalipõhise korralduse puhul võtta arvesse AIFi valitseja tegevuse ja teenuste olemust, ulatust ja keerukust. AIFi valitseja ei peaks looma sõltumatut vastavuskontrolliüksust, kui see nõue ei ole AIFi valitseja suurust ja tema tegevuse olemust, ulatust ja keerukust silmas pidades proportsionaalne.
(75)
Hindamisnõuded erinevad eri jurisdiktsioonide ja varaklasside lõikes. Käesolevas määruses tuleks täiendada ühiseid üldeeskirju ja kehtestada võrdlusalused, mida AIFi valitsejad peavad arvesse võtma asjakohaste ja ühtsete põhimõtete ja menetluste väljatöötamisel ja rakendamisel, et tagada AIFi varade nõuetekohane ja sõltumatu hindamine. Põhimõtted ja menetlused peavad kirjeldama kõigi hindamisega seotud isikute, sealhulgas välishindajate kohustusi, ülesandeid ja vastutust.
(76)
Varade väärtust võib kindlaks määrata eri viisil, võttes näiteks aluseks toimival turul jälgitavad hinnad või kasutades riiklike õigusaktidega, AIFi tingimuste või põhikirjaga ette nähtud hindamismeetodite abil saadud tulemusi. Kuna iga vara või kohustuse väärtust saab kindlaks määrata eri meetoditel ja eri alusandmete põhjal, peaks AIFi valitseja kasutatava hindamismeetodi kindlaks määrama ja seda kirjeldama.
(77)
Kui varade hindamisel kasutatakse mudelit, tuleb hindamismenetlustes ja -põhimõtetes esile tuua kõnealuse mudeli peamised tunnused. Enne mudeli kasutamist peaks selle valideerima AIFi valitseja sisene või väline isik, kes ei osalenud mudeli väljatöötamises. Isikut tuleks lugeda pädevaks varade hindamisel kasutatava mudeli valideerimiseks, kui tal on piisavad teadmised ja kogemused seoses sellise mudeli kasutamisega varade hindamiseks; selline isik võib olla audiitor.
(78)
Kuna AIF tegutseb muutuvas keskkonnas, kus investeerimisstrateegiad võivad aja jooksul muutuda, tuleks hindamispõhimõtted ja -menetlused läbi vaadata vähemalt korra aastas ja igal juhul enne, kui AIF hakkab järgima uut investeerimisstrateegiat või investeerima uude varaklassi. Hindamispõhimõtete ja -menetluste, sealhulgas hindamismeetodite muutmisel tuleb järgida eelnevalt kindlaks määratud korda.
(79)
AIFi valitseja peab tagama, et AIFi kõik varad on nõuetekohaselt hinnatud kooskõlas hindamispõhimõtete ja -menetlustega. Ebaõige hindamise oht on suurem eelkõige keeruliste ja mittelikviidsete finantsinstrumentide puhul. Sellega seoses peaks AIFi valitseja kehtestama piisavad kontrollimeetmed tagamaks, et AIFi varade väärtus oleks piisavalt objektiivne.
(80)
Vara puhasväärtus osaku või aktsia kohta arvutatakse kooskõlas riiklike õigusaktidega ja/või vastavalt olukorrale fonditingimuste või põhikirja alusel. Käesolev määrus hõlmab ainult arvutamise korda, mitte arvutusmeetodeid. AIFi valitseja võib vara puhasväärtuse osaku või aktsia kohta arvutada välja ise AIFi jaoks täidetavate haldusülesannete osana. Samas võib määrata haldusülesannete täitmiseks, sealhulgas vara puhasväärtuse arvutamiseks kolmanda isiku. AIFi vara puhasväärtuse arvutamisega tegelevat kolmandat isikut ei tuleks käsitada välishindajana direktiivi 2011/61/EL tähenduses, kui ta ei hinda üksikute varade (sealhulgas varad, mille kohta tuleb anda subjektiivne hinnang) väärtust, vaid kasutab arvutamisel AIFi valitsejalt, hindamisallikatelt või välishindajalt saadud väärtusi.
(81)
On hindamismenetlusi, mida saab teostada iga päev (nt finantsinstrumentide hindamine), kuid on ka hindamismenetlusi, mida ei saa teostada sama sagedasti kui emiteerimist, märkimist, tagasivõtmist ja tühistamist, nt kinnisvara hindamine. Avatud fondi varade hindamise sageduse kindlaksmääramisel tuleb arvesse võtta eri klassidesse kuuluvate AIFi varade hindamise erinevust.
(82)
Direktiivis 2011/61/EL on sätestatud ranged nõuded ja piirangud, mida AIFi valitseja peab oma kohustuste delegeerimisel järgima. AIFi valitseja on kogu aeg täielikult vastutav delegeeritud kohustuste nõuetekohase täitmise ning direktiivi 2011/61/EL ja selle rakendusmeetmete järgimise eest. Seepärast peaks AIFi valitseja tagama, et delegeeritav täidab ja kohaldab sama rangeid nõudeid nagu kohaldaks AIFi valitseja ise. Tagamaks, et delegeeritud ülesandeid täidetakse järjepidevalt rangete nõuete kohaselt, peaks AIFi valitsejal olema vajaduse korral võimalik delegeerimine lõpetada ning seepärast peaks delegeerimise lepinguga olema AIFi valitsejale ette nähtud paindlik delegeerimise lõpetamise õigus. Delegeerimise piiranguid ja nõudeid tuleks kohaldada ka direktiivi 2011/61/EL I lisa kohaste valitsemise ülesannete suhtes, samas ei tuleks AIFi ülesannete delegeerimisena käsitada tugiülesandeid nagu haldus- või tehnilised ülesanded valitsemisülesannete toetuseks, nt logistiline toetus puhastus- ja toitlustusteenusena ning põhiteenuste või -toodete hange. Näiteks hõlmavad tehnilised või haldusülesanded veel valmiskaubana turustatava standardse tarkvara ostmist ja tarkvaratarnijate poolset operatsioonilist abi seoses valmiskaubana turustatava süsteemiga või personalitoetust, nt ajutiste töötajate värbamine või palgaarvestus.
(83)
Selleks et lisaks AIFi valitseja äritegevuse tõhustamisele oleks tagatud ka investorite kõrgetasemeline kaitse peaks delegeerimine põhinema objektiivsetel põhjustel. Kõnealuste põhjuste hindamisel peaksid pädevad asutused võtma arvesse delegeerimise vormi ja selle mõju AIFi valitseja struktuurile, samuti delegeeritud ülesannete ja AIFi valitsejale jäävate ülesannete koostoimet.
(84)
Hindamaks, kas delegeeritud ülesandeid tegelikult täitval isikul on piisavalt hea maine, tuleb kõnealust isikut kontrollida ja veenduda, et ta ei ole toime pannud finantstegevusega seotud rikkumisi. Piisavalt hea maine nõude täitmise hindamisel tuleks võtta arvesse mis tahes muud asjakohast teavet isikuomaduste kohta, mis võivad negatiivselt mõjutada isiku suutlikkust asjaomaseid ülesandeid nõuetekohaselt täita, nt kahtlused seoses tema aususe ja eetilisusega.
(85)
Direktiivi 2009/65/EÜ kohaselt tegevusloa saanud äriühinguna asutatud fonde ei tohiks käsitada ettevõtjatena, kelle tegevusluba või registrisse kantud tegevusala hõlmab varade valitsemist ning kelle üle teostatakse järelevalvet, kuna kõnealuse direktiivi kohaselt ei tohi sellised fondid tegeleda muu tegevuse kui ühise väärtpaberiportfelli valitsemisega. Samuti ei tuleks sellise ettevõtjana käsitada siseselt valitsetavat AIFi, kuna selline AIF ei tohi tegeleda muu tegevuse kui AIFi sisemise valitsemisega.
(86)
Kui delegeerimine on seotud portfelli valitsemisega või riskijuhtimisega, mis on AIFi valitseja põhitegevus ning seega investorite kaitse ja süsteemise riski seisukohast väga oluline, peaksid lisaks direktiivi 2011/61/EL artikli 20 lõike 1 punkti c nõuete kohaldamisele AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädev asutus ja kolmanda riigi ettevõtja pädev asutus olema sõlminud kirjaliku koostöökokkuleppe. Kõnealune koostöökokkulepe peaks olema sõlmitud enne delegeerimist. Kokkuleppe koostamisel tuleks võtta arvesse rahvusvahelisi nõudeid.
(87)
Kirjalikud kokkulepped peaksid tagama pädevatele asutustele õiguse teostada kohapealseid kontrolle, sealhulgas juhul, kui nad nõuavad, et kohapealse kontrolli teostaks selle ettevõtja pädev asutus, kellele ülesanded on delegeeritud, ning juhul, kui nad taotlevad kolmanda riigi pädevalt asutuselt luba teostada kohapealne kontroll ise või viibida kolmanda riigi pädeva asutuste töötajate teostatava kohapealse kontrolli juures, et aidata neil kontrolli läbi viia.
(88)
Direktiivis 2011/61/EL sätestatud kohustuste kohaselt peaks AIFi valitseja alati tegutsema valitsetava AIFi või selle investorite parimates huvides. Seepärast peaks delegeerimine olema lubatav ainult juhul, kui see ei takista AIFi valitsejal tegutsemast või AIFi valitsemast selle investorite parimates huvides.
(89)
Kõrgetasemelise investorite kaitse tagamiseks tuleks delegeerimise korral võtta arvesse võimalikke huvide konflikte. Tuleks kehtestada mitu kriteeriumi, mille alusel tuvastada olukordi, kus võib tekkida oluline huvide konflikt. Kõnealused kriteeriumid ei ole ammendavad ega tähenda, et väiksemad huvide konfliktid ei ole direktiivi 2011/61/EL kohaldamisel olulised. Seega on vastavuskontrolli või auditi ülesannete täitmise korral huvide konflikt portfelli valtsemise ülesannetega, samas kui turutegemise või emissiooni tagamise ülesannete korral on huvide konflikt portfelli valitsemise või riskijuhtimise ülesannetega. Kõnealune kohustus ei piira direktiivi 2011/61/EL artikli 15 kohast delegeeritava kohustust eraldada riskijuhtimisülesanded funktsionaalselt ja hierarhiliselt portfelli valitsemisest.
(90)
AIFi valitseja ülesannete delegeerimisel kohaldatavaid nõudeid tuleks kohaldada mutatis mutandis ka juhul, kui delegeeritav talle delegeeritud ülesanded edasi delegeerib, samuti mis tahes edasise delegeerimise korral.
(91)
Tagamaks, et AIFi valitseja igal juhul täidab investeeringute valitsemise ülesandeid, ei tohiks AIFi valitseja delegeerida oma ülesandeid sel määral, et sisuliselt ei saaks teda enam pidada AIFi valitsejaks ning ta muutub fiktiivseks äriühinguks. AIFi valitsejal peaks kogu aeg olema piisavalt vahendeid delegeeritud ülesannete tõhusaks järelevalveks. AIFi valitseja peaks ise täitma investeeringute valitsemise ülesandeid ning tal peaks olema piisavalt teadmisi ja vahendeid, et suuta teha kõrgema juhtkonna pädevusse kuuluvaid otsuseid ja täita kõrgema juhtkonna ülesandeid, mis võivad hõlmata üldise investeerimispoliitika ja investeerimisstrateegiate rakendamist.
(92)
Delegeerimise struktuuri hindamine on keeruline ja see peab põhinema mitmel kriteeriumil, et pädevad asutused saaksid kujundada oma hinnangu. Kombinatsioon on vajalik, et võtta arvesse fondistruktuuride ja investeerimisstrateegiate mitmekesisust ELis. ESMA võib välja töötada suunised, et tagada delegeerimise struktuuride ühtne hindamine ELis.
(93)
Komisjon jälgib kriteeriumide kohaldamist ja nende mõju turgudele. Komisjon hindab olukorda kahe aasta pärast ja kui see peaks osutuma vajalikuks, võtab asjakohased meetmed, et veelgi täpsustada tingimusi, mille korral AIFi valitseja loetakse olevat delegeerinud oma ülesanded sellisel määral, et ta muutub fiktiivseks äriühinguks ning teda ei saa käsitada enam AIFi valitsejana.
(94)
Direktiivis 2011/61/EL on sätestatud laiaulatuslikud nõuded AIFi depositooriumi kohta, et tagada kõrgetasemeline investorite kaitse. Seepärast tuleks selgelt kindlaks määrata depositooriumi, AIFi valitseja ja vajaduse korral AIFi ja kolmandate isikute vastavad konkreetsed õigused ja kohustused. Kirjalik leping peaks hõlmama kõiki üksikasju, mis on vajalikud, et depositoorium või kolmas isik, kellele hoidmise ülesanded on direktiivi 2011/61/EL kohaselt delegeeritud, saaksid asjakohaselt hoida kõiki AIFi varasid, ja et depositoorium saaks nõuetekohaselt täita oma järelevalve- ja kontrolliülesandeid. Selleks et depositoorium saaks hinnata ja jälgida hoidmisega seotud riski, tuleks lepingus piisavalt üksikasjalikult märkida varaklassid, kuhu AIF võib investeerida, ja geograafilised piirkonnad, kuhu AIF kavatseb investeerida. Samuti tuleks lepingus esitada üksikasjalik teave eskalatsioonimenetluse kohta. Depositoorium peaks AIFi valitsejat teavitama asjaomase turu arveldussüsteemis tuvastatud mis tahes olulisest riskist. Seoses lepingu lõpetamisega tuleks lepingus märkida, et lepingu lõpetamine on depositooriumi viimane abinõu, mida kasutatakse, kui depositooriumi arvates ei ole varad piisavalt kaitstud. Samuti peaks leping hoidma ära moraalse ohu, kus AIFi valitseja teeb investeerimisotsused hoidmisega seotud riske arvesse võtmata, kasutades ära asjaolu, et enamikul juhtudel on vastutav depositoorium. Kõrgetasemelise investorite kaitse tagamiseks tuleks üksikasjalikke nõuded kolmandate isikute seire kohta kohaldada kogu hoiuahela suhtes.
(95)
Kolmandas riigis asutatud depositooriumi suhtes kohaldatakse usaldatavusnõudeid ja nende täitmise järelevalvet teostab järelevalveasutus, kes vastutab pideva järelevalve, kontrollide läbiviimise ja sanktsioonide kehtestamise eest. Kui depositooriumi järelevalve hõlmab mitut järelevalveasutust, peaks direktiivi 2011/61/EL ja selle kohaselt vastu võetud delegeeritud õigusaktide ja rakendusmeetmete kohaldamisel olema üks järelevalveasutus kontaktpunktiks.
(96)
Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 6 viimase lõigu kohast kolmanda riigi õigusaktide hindamist peaks teostama Euroopa Komisjon, võrreldes kolmandas riigis depositooriumi suhtes kohaldatavaid tegevusloa andmise kriteeriume ja tegutsemistingimusi liidu õiguses sätestatud vastavate nõuetega, mida kohaldatakse krediidiasutuste ja vastavalt olukorrale investeerimisühingute suhtes seoses depositooriumi tegevuse alustamise ja depositooriumi ülesannete täitmisega, et teha kindlaks, kas kolmanda riigi kriteeriumid on samaväärsed liidu õiguses kehtestatud kriteeriumidega. Euroopa Komisjon võib hinnata depositooriumi, kelle üle teostatakse usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet ja kellele on kolmandas riigis antud luba tegutsemiseks muus kohalikus kategoorias kui krediidiasutuse või investeerimisühinguna, et teha kindlaks, kas kolmanda riigi asjaomased kriteeriumid on samaväärsed kriteeriumidega, mis on liidu õiguses kehtestatud krediidiasutuste või vastavalt olukorrale investeerimisühingute suhtes.
(97)
Selleks et depositooriumil oleks kõigil juhtudel selge ülevaade AIFi rahavoogudest, peaks AIFi valitseja tagama, et depositooriumile esitatakse põhjendamatult viivitamata täpne teave kõigi rahavoogude kohta, sealhulgas teave kolmandatelt isikutelt, kelle juures on AIFil avatud rahakonto.
(98)
AIFi rahavoogude nõuetekohase seire tagamiseks peaks depositoorium kehtestama asjakohased menetlused, neid tõhusalt rakendama ja korrapäraselt läbi vaatama. Eelkõige peaks depositoorium vaatama läbi kontode võrdlemise menetluse, et olla kindel, et see AIFi puhul sobib ja et seda kohaldatakse AIFi valitseja olemust, ulatust ja keerukust arvesse võttes asjakohase sagedusega. Sellise menetluse kohaselt tuleks näiteks ühekaupa võrrelda pangakonto väljavõttel kirjendatud rahavoogusid AIFi raamatupidamises kirjendatud rahavoogudega. Kui kontode võrdlemist teostatakse iga päev nagu enamiku avatud AIFide puhul, peaks ka depositoorium teostama kontode võrdlemist iga päev. Eelkõige peaks depositoorium jälgima kontode võrdlemise menetluse käigus tuvastatud mittevastavusi ning võetud parandusmeetmeid, et põhjendamatult viivitamata teatada AIFi valitsejale kõigist kõrvaldamata kõrvalekalletest, ning vaatama kontode võrdlemise menetluse täielikult läbi. Kontode võrdlemise menetlus tuleks läbi vaadata vähemalt korra aastas. Samuti peaks depositoorium tegema õigel ajal kindlaks märkimisväärsed rahavood, eelkõige need, mis ei pruugi olla kooskõlas AIFi tegevusega, nt AIFi varade positsioonide muutus või märkimine või tagasivõtmine, ning saama korrapäraselt kontoväljavõtteid ja kontrollima, kas tema andmed rahapositsioonide kohta on kooskõlas AIFi valitseja vastavate andmetega. Depositoorium peaks hoidma asjaomaseid andmeid ajakohastena vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 8 punktile b.
(99)
Depositoorium peab tagama, et kõik investorite poolt või nende nimel AIFi aktsiate või osakute märkimisel tehtud maksed saadakse kätte ja kantakse ühele või mitmele rahakontole vastavalt direktiivile 2011/61/EL. Seepärast peaks AIFi valitseja tagama, et depositooriumile esitatakse asjakohast teavet, mida on vaja investorite maksete laekumise seireks. AIFi valitseja peab tagama, et kui kolmas isik saab korralduse AIFi aktsiate või osakute tagasivõtmiseks või väljaandmiseks, esitatakse kõnealune teave depositooriumile põhjendamatu viivituseta. Seepärast peaks AIFi aktsiate või osakute märkimise või tagasivõtmise eest vastutav üksus edastama asjaomase teabe depositooriumile tööpäeva lõpus, et vältida investorite maksete väärkasutamist.
(100)
Sõltuvalt hoitavast varaklassist tuleks varasid hoida hoiul (nt finantsinstrumendid, mida saab kanda finantsinstrumentide kontole) või anda need füüsiliselt üle depositooriumile vastavalt direktiivile 2011/61/EL või tuleks kontrollida varade omandiõigust ja kanda need registrisse. Depositoorium peaks hoidma kõiki AIFi või selle nimel tegutseva AIFi valitseja finantsinstrumente, mida saab kanda registrisse või hoida kontol otse või kaudselt depositooriumi või kolmanda isiku nimel, kellele hoidmisfunktsioonid on delegeeritud, eelkõige väärtpaberite keskdepositooriumi tasandil. Lisaks peavad olema hoiul finantsinstrumendid, mis on registreeritud ainult otse emitendi enda või tema esindaja juures depositooriumi või sellise kolmanda isiku nimel, kellele hoidmisfunktsioonid on delegeeritud. Finantsinstrumente, mis kohaldatava siseriikliku õiguse kohaselt on registreeritud ainult otse AIFi nimel emitendi enda või tema esindaja juures (nt börsivälistesse ettevõtetesse investeeriva fondi ja riskikapitalifondi investeeringud börsil noteerimata äriühingutesse), ei hoita hoiul. Hoiul peaksid olema kõik finantsinstrumendid, mida saab füüsiliselt anda üle depositooriumile. Tingimusel, et finantsinstrumentide hoiule andmise tingimused on täidetud, peab depositoorium või kolmas isik, kellele hoidmisfunktsioonid on delegeeritud, hoiul hoidma ka finantsinstrumente, mis on antud tagatiseks kolmandale isikule või mille kolmas isik on seadnud AIFi kasuks tagatiseks, kui kõnealused finantsinstrumendid kuuluvad AIFile või selle nimel tegutsevale AIFi valitsejale. AIFile või selle nimel tegutsevale AIFi valitsejale kuuluvaid finantsinstrumente, mille puhul on AIF või selle nimel tegutsev AIFi valitseja andnud depositooriumile nõusoleku asjaomaste finantsinstrumentide korduvaks kasutamiseks, hoitakse hoiul seni, kuni korduvkasutuse õigust ei ole kasutatud.
(101)
Hoiul olevate finantsinstrumentidega seoses tuleks pidevalt järgida nõuetekohast hoolsust ja tagada nende kaitse. Hoidmisega seotud riski asjakohaseks hindamiseks peaks depositoorium nõuetekohase hoolsuse järgimise raames eelkõige teadma, millised kolmandad isikud moodustavad hoiuahela, tagama hoolsuskohustuse ja varade lahushoidmise kohustuse täitmise kogu hoiuahela raames, tagama endale asjakohase juurdepääsu selliste kolmandate isikute arvepidamisele ja dokumentidele, kellele hoidmisfunktsioonid on delegeeritud, tagama kõnealuste nõuete täitmise, dokumenteerima kõik kõnealused kohustused ja tegema need dokumendid AIFi valitsejale kättesaadavaks ja teatavaks.
(102)
Selleks et vältida direktiivi 2011/61/EL nõuetest kõrvalehoidumist, peaks depositoorium hoidmise kohustust kohaldama alusvara suhtes, mida omavad AIFi või selle nimel tegutseva AIFi valitseja poolt otseselt või kaudselt kontrollitavad finants- või õiguslikud struktuurid. Kõnealust arvessevõtmise sätet ei tuleks kohaldada fondifondide või investor- ja ühisfondi struktuuride suhtes, kui neil on fondi varasid nõuetekohaselt hoidev depositoorium.
(103)
Depositooriumil peaks olema kogu aeg põhjalik ülevaade varadest, mis ei ole hoiul hoitavad finantsinstrumendid. Vastavalt direktiivile 2011/61/EL tuleb kõnealuste varade puhul kontrollida omandiõigust ja pidada nende üle arvestust. Sellised varad on näiteks materiaalsed varad, mida ei saa käsitada finantsinstrumendina direktiivi 2011/61/EL tähenduses või mida ei saa füüsiselt depositooriumisse hoiule anda, finantslepingud nagu tuletisinstrumendid, rahahoiused või investeeringud eraettevõtjates ja osalus ühisettevõttes.
(104)
Selleks et olla piisavalt kindel, et AIF või selle nimel tegutsev AIFi valitseja on tõepoolest varade omanik, peaks depositoorium tagama, et ta saab kogu teabe, mida on vaja veendumaks, et AIFil või selle nimel tegutseval AIFi valitsejal on varaga seoses omandiõigus. Teave võib olla ametliku dokumendi koopia, mis tõendab, et AIF või selle nimel tegutsev AIFi valitseja on vara omanik, või mis tahes ametlik ja usaldusväärne tõend, mida depositoorium peab asjakohaseks. Vajaduse korral peaks depositoorium nõudma AIFilt või selle valitsejalt või asjaomaselt kolmandalt isikult täiendavaid tõendeid.
(105)
Depositoorium peaks pidama arvestust kõigi varade üle, mille puhul ta on AIFi omandiõiguses veendunud. Depositoorium võib kehtestada kolmandatelt isikutelt teabe saamiseks menetluse, mille kohaselt oleks AIFide puhul, kes teevad vähe tehinguid ja/või kelle tehingute üle peetakse enne arveldamist läbirääkimisi, võimalik võtta meetmeid, millega tagatakse, et varasid ei saa üle kanda ilma, et sellistest tehingutest oleks teatatud depositooriumile või kolmandale isikule, kellele varade hoidmise ülesanded on delegeeritud. Nõue, mille kohaselt peaks olema juurdepääs kolmanda isiku valduses olevatele mis tahes tehingut tõendavatele dokumentidele, oleks asjakohane AIFide puhul, kelle portfelli kuuluvate varadega tehakse sagedamini tehinguid, nt investeerimisel börsil noteeritud tuletisinstrumentidesse.
(106)
Selleks et depositoorium saaks täita oma ülesandeid, tuleb täpsustada direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 9 kohased ülesanded ja eelkõige teise tasandi kontrollid, mida depositoorium peab teostama. Sellised ülesanded ei tohiks takistada depositooriumil teostamast vajaduse korral ja kokkuleppel AIFi valitsejaga eelkontrolli. Selleks et tagada oma ülesannete täitmine, peaks depositoorium kehtestama eskalatsioonimenetluse, et lahendada eeskirjade eiramisega seotud olukordi. Kõnealune menetlus peaks tagama, et pädevatele asutustele teatatakse kõigist olulistest rikkumistest. Käesoleva määruse kohased depositooriumi järelevalvekohustused kolmandate isikute suhtes ei piira direktiivi 2011/61/EL kohaseid AIFi valitseja kohustusi.
(107)
Depositoorium peaks kontrollima, kas emiteeritud osakute või aktsiate arv on kooskõlas märkimisest laekunud tuluga. Selleks et tagada investorite poolt märkimisel tehtud maksete laekumine, peaks depositoorium täiendavalt võrdlema märkimiskorraldusi ja märkimisest laekunud tulu. Samasugune võrdlemine tuleb läbi viia tagasivõtmiskorralduste puhul. Samuti peaks depositoorium kontrollima, kas osakute või aktsiate arv AIFi kontol vastab ringlusse lastud osakute või aktsiate arvule AIFi registris. Depositoorium peaks märkimise ja tagasivõtmise sagedust arvesse võttes asjaomaseid menetlusi vastavalt kohandama.
(108)
Depositoorium peaks võtma kõik vajalikud meetmed tagamaks, et AIFi varade hindamise põhimõtted ja menetlused on tõhusalt rakendatud, ja tegema selleks pistelisi kontrolle või võrdlema vara puhasväärtuse arvutamise muutust ajas teatava võrdlusaluse muutusega. Menetluse kehtestamisel peaks depositooriumil olema selge arusaam hindamismeetoditest, mida AIFi valitseja või välishindaja kasutavad AIFi varade hindamiseks. Selliste kontrollide sagedus peaks olema kooskõlas AIFi varade hindamise sagedusega.
(109)
Direktiiviga 2011/61/EL ette nähtud järelevalvekohustuste täitmisel peaks depositoorium kehtestama järelkontrolli menetluse, et kontrollida AIFi vastavust kohaldatavatele õigusnormidele ning AIFi tingimustele ja põhikirjale. Selle raames kontrollitakse muu hulgas, kas AIFi investeeringud on kooskõlas AIFi tingimustes ja pakkumisdokumentides kirjeldatud AIFi investeerimisstrateegiaga ning tagatakse, et AIF ei riku investeerimispiiranguid, kui need on olemas. Depositoorium peaks jälgima AIFi tehinguid ja uurima ebatavalisi tehinguid. Kohaldatavate siseriiklike õigusnormide või AIFi tingimuste ja põhikirjaga kehtestatud piirangute rikkumise korral peaks depositoorium saama näiteks AIFi valitsejalt juhised rikkumisega seotud tehingu tagasipööramiseks AIFi valitseja enda kulul. Käesolev määrus ei takista depositooriumil teostamast vajaduse korral ja kokkuleppel AIFi valitsejaga eelkontrolli.
(110)
Depositoorium peaks tagama, et tulu arvutatakse direktiivi 2011/61/EL nõuete kohaselt. Selleks peab depositoorium tagama tulu nõuetekohase jaotamise ja vea tuvastamise korral tagama, et AIFi valitseja võtab asjakohaseid parandusmeetmeid. Pärast selle tagamist peaks depositoorium kontrollima tulujaotuse ja eelkõige dividendimaksete täielikkust ja täpsust.
(111)
Muude varade hoidmise ülesannete delegeerimisel vastavalt direktiivile 2011/61/EL on delegeerimine enamikul juhtudel tõenäoliselt seotud haldamise ülesannetega. Registripidamiskohustuste delegeerimise korral peaks depositoorium rakendama ja kohaldama asjakohast ja dokumenteeritud korda, millega tagatakse, et delegeeritav täidab kogu aeg direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 11 punkti d nõudeid. Varade piisava kaitse tagamiseks tuleks kehtestada teavad põhimõtted, mida tuleks kohaldada seoses hoidmisfunktsiooni delegeerimisega. Hoidmiskohustuste delegeerimise korral on oluline kehtestada teatavad põhimõtted, mida tuleb kogu delegeerimise jooksul tõhusalt kohaldada. Kõnealuseid põhimõtteid ei tuleks käsitada ammendavatena ega arvata, et nendega on üksikasjalikult kindlaks määratud, kuidas depositoorium peaks piisava vilumuse, ettevaatlikkuse ja hoolikusega tegutsema, samuti et kindlaks on määratud kõik meetmed, mida depositoorium peaks seoses kõnealuste põhimõtetega võtma. Kohustus teostada pidevalt seiret kolmanda isiku üle, kellele hoidmisfunktsioonid on delegeeritud, peaks hõlmama kontrolli selle üle, kas kolmas isik nõuetekohaselt täidab kõiki temale delegeeritud kohustusi ja järgib delegeerimislepingut. Kolmas isik peaks tegutsema ausalt ja heas usus AIFi ja selle investorite parimates huvides, järgides regulatiivseid ja järelevalvenõudeid, ning ettevaatlikkuse ja hoolikuse ja vilumusega, mida kõnealuse kutseala hoolikalt tegutsevalt ettevõtjalt tavapäraselt eeldatakse. Depositoorium peaks muu seas läbi vaatama hindamis- ja määramismenetluse raames hinnatud elemendid ja võrdlema neid turusuundumuste seisukohast. Korrapärastel läbivaatamistel tuleks võtta arvesse asjaolusid, nii et depositoorium suudaks asjakohaselt hinnata riske, mis on seotud otsusega usaldada varad hoiule kolmandale isikule. Läbivaatamise sagedust tuleks kohandada nii, et see alati vastaks turutingimustele ja asjaomastele riskidele. Selleks et depositoorium suudaks tõhusalt reageerida kolmanda isiku võimaliku maksejõuetuse korral, tuleks koostada hädaolukorra lahendamise kava, sealhulgas töötada välja alternatiivsed strateegiad ja vajaduse korral valida välja alternatiivsed teenusepakkujad. Kuigi sellised meetmed võivad depositooriumi jaoks vähendada hoidmisega seotud riski, ei vabasta need kohustusest tagastada finantsinstrumendid või maksta nende kaotsimineku korral vastav summa, olenevalt sellest, kas on täidetud direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 12 kohased nõuded.
(112)
Varade hoidmise ülesannete delegeerimisel peaks depositoorium tagama, et täidetud on direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 11 punkti d alapunkti iii kohased nõuded ja et depositooriumi klientideks olevate AIFide varasid hoitakse nõuetekohaselt lahus. Kõnealune kohustus peaks eelkõige tagama, et AIFi varad ei lähe kaotsi sellise kolmanda isiku maksejõuetuse tõttu, kellele hoidmisfunktsioon on delegeeritud. Depositoorium peaks võtma täiendavaid meetmeid, et minimeerida kõnealust ohtu riikides, kus maksejõuetust käsitlevate õigusaktidega ei tunnistata varade lahushoidmisest tulenevat mõju. Depositoorium võib kõnealuse teabe AIFile ja selle nimel tegutsevale AIFi valitsejale avalikustada, nii et hoidmisega seotud riski selliseid aspekte saaks investeerimisotsuste tegemisel nõuetekohaselt arvesse võtta, või võtta kohalikus jurisdiktsioonis võimalikke meetmeid, et tagada varade säilimine maksevõimetuse korral vastavalt kohalikele õigusaktidele. Lisaks võib depositoorium keelata kliendi varade ajutise puudujäägi, kasutada puhvreid või kehtestada korra, mille kohaselt on keelatud kasutada ühe kliendi väärtpaberite deebetjääki teise kliendi krediitjäägi katmiseks. Kuigi sellised meetmed võivad depositooriumi jaoks vähendada hoidmisega seotud riski hoidmisfunktsiooni delegeerimise korral, ei vabasta need kohustusest tagastada finantsinstrumendid või maksta nende kaotsimineku korral vastav summa, olenevalt sellest, kas on täidetud direktiivi 2011/61/EL kohased nõuded.
(113)
Depositooriumil tekib direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 12 teise lõigu kohane kohustus juhul, kui depositooriumile või kolmandale isikule, kellele hoidmisfunktsioon on delegeeritud, hoiule antud finantsinstrumendid on kaotsi läinud ja depositoorium ei suuda tõendada, et kaotsimineku põhjustasid välised sündmused, mille üle tal puudub mõistlik kontrollivõimalus ning mille tagajärjed oleksid olnud vältimatud, vaatamata kõigile pingutustele nende ärahoidmiseks. Kõnealust kaotsiminekut tuleks eristada investorite investeerimiskahjumist, mis on tingitud vara väärtuse vähenemisest vale investeerimisotsuse tõttu.
(114)
Kaotsimineku kindlakstegemiseks peab see olema lõplik, ilma finantsvara tagasisaamise võimaluseta. Seega ei tuleks olukorda, kus finantsinstrument on ainult ajutiselt kättesaamatu või külmutatud, käsitada kaotsiminekuna direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 12 tähenduses. Kaotsiminekut tuleks pidada lõplikuks kolmel juhul: kui finantsinstrumenti ei ole enam olemas või seda ei ole olemas olnudki; kui finantsinstrument on olemas, kuid AIF on lõplikult kaotanud tema omandiõiguse; kui AIFil on finantsinstrumendi omandiõigus, kuid ta ei saa seda alaliselt üle kanda või luua piiratud omandiõigust.
(115)
Näiteks ei ole finantsinstrumenti enam olemas, kui see on kadunud parandamatu raamatupidamisvea tõttu; samuti juhul, kui finantsinstrumenti ei ole olemas olnudki, kuna AIFi omandiõigus registreeriti võltsitud dokumentide alusel. Kaotsiminekuna tuleks käsitada ka olukorda, mil finantsinstrumendi kaotsiminek on tingitud pettusest.
(116)
Kaotsiminekuna ei saa käsitada finantsinstrumendi asendamist või selle vahetamist muu finantsinstrumendi vastu, nt kui äriühingu saneerimise käigus aktsiad tühistatakse ja asendatakse uute emiteeritavate aktsiatega. Kui AIF või selle nimel tegutsev AIFi valitseja on õiguspäraselt andnud omandi üle kolmandale isikule, ei tähenda see, et AIF on alaliselt omandiõiguse kaotanud. Kui eristatakse vara juriidilist omandiõigust ja tegelikku tulusaajat, peaks kaotsimineku määratlus põhinema tegeliku tulusaamise õiguse kaotsiminekul.
(117)
Ainult juhul, kui kaotsimineku põhjustasid välised sündmused, mille üle depositooriumil puudub mõistlik kontrollivõimalus ning mille tagajärjed oleksid olnud vältimatud, vaatamata kõigile pingutustele nende ärahoidmiseks, ei ole depositoorium vastutav direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 12 alusel. Vastutusest vabastamiseks peaks depositoorium tõendama, et kõik kõnealused tingimused on täidetud.
(118)
Kõigepealt tuleb kindlaks määrata, kas kaotsimineku põhjustas väline sündmus. Depositooriumi vastutust ei tohiks mõjutada delegeerimine ja seega tuleks sündmust lugeda väliseks, kui see ei ole tingitud depositooriumi või kolmanda isiku, kellele asjaomaste finantsinstrumentide hoidmise kohustus oli delegeeritud, tegevusest või tegevusetusest. Seejärel tuleks hinnata, kas sündmus on väljaspool mõistlikku kontrollivõimalust, kontrollides, kas hoolikalt tegutsedes oleks depositoorium saanud sündmuse ärahoidmiseks midagi teha. Nende sammude raames võib väljaspool mõistlikku kontrollivõimalust olevate väliste sündmustena käsitada nii looduslikke protsesse kui ka ametiasutuste tegevust. Väljaspool mõistlikku kontrollivõimalust oleva välise sündmusena käsitatakse ka olukorda, kus sellise kolmanda isiku maksejõuetuse korral, kellele hoidmisfunktsioon on delegeeritud, ei tunnistata sellise asjaomase riigi õigusaktidega, kus instrumente hoiul hoitakse, varade nõuetekohasest lahushoidmisest tulenevat mõju. Seevastu ei tuleks väljaspool mõistlikku kontrollivõimalust oleva välise sündmusena käsitada vara kaotsiminekut, mis on tingitud direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 11 punkti d alapunkti iii kohaste varade lahus hoidmise nõuete täitmatajätmisest või kolmanda isiku äritegevuse häirest seoses maksejõuetusega.
(119)
Depositoorium peaks tõendama, et kaotsiminekut ei oleks saanud ära hoida, vaatamata kõigile pingutustele selle ärahoidmiseks. Sellega seoses peaks depositoorium AIFi valitsejat teavitama ja võtma asjakohaseid meetmeid vastavalt asjaoludele. Näiteks juhul, kui depositooriumi arvates on ainus asjakohane tegutsemisviis finantsinstrumentidest loobumine, peaks depositoorium nõuetekohaselt teavitama AIFi valitsejat, kes omakorda peaks andma depositooriumile kirjalikult juhised selle kohta, kas depositoorium peaks finantsinstrumente jätkuvalt hoidma või nendest loobuma. AIFi investoritele tuleb põhjendamatu viivituseta teatada kõigist juhistest, mis antakse depositooriumile varade jätkuvaks hoidmiseks. AIFi valitseja või AIF peaksid depositooriumi soovitusi nõuetekohaselt kaaluma. Kui depositoorium on hoolimata korduvatest hoiatustest jätkuvalt seisukohal, et finantsinstrumentide kaitse ei ole piisav, võib ta vastavalt asjaoludele võtta täiendavaid meetmeid, nt lõpetada lepingu, tingimusel, et AIFile antakse vastavalt siseriiklikule õigusele piisavalt aega teise depositooriumi leidmiseks.
(120)
Ühtsete investorikaitsenõuete tagamiseks tuleks samasid sätteid kohaldada ka delegeeritava suhtes, kellele depositoorium on lepinguliselt vastutuse üle kandnud. Vastutusest vabastamiseks direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 12 alusel peab seega ka delegeeritav tõendama, et kõik samad tingimused on täidetud.
(121)
Teatavatel asjaoludel võib depositoorium vabastada end vastutusest selliste finantsinstrumentide kaotsimineku eest, mida hoiab kolmas isik, kellele hoidmisfunktsioon on delegeeritud. Vastutusest vabastamise lubamiseks peab olema vastutusest vabastamise lepingu sõlmimiseks objektiivne põhjus, mida aktsepteerivad nii depositoorium kui ka AIF või selle nimel tegutsev AIFi valitseja. Objektiivne põhjus tuleb kindlaks teha igal vastutusest vabastamise juhul, võttes arvesse konkreetseid hoidmisfunktsiooni delegeerimise asjaolusid.
(122)
Objektiivsete põhjuste kaalumisel tuleks kehtestada õige tasakaal tagamaks, et lepingulist vastutusest vabastamist saab vajaduse korral rakendada ja et kehtestatud on piisavad kaitsemeetmed, millega vältida lepingulise vastutusest vabastamise väärkasutust depositooriumi poolt. Lepingulist vastutusest vabastamist ei tohiks mingil juhul kasutada direktiivi 2011/61/EL kohastest depositooriumi vastutusega seotud nõuetest kõrvalehoidmiseks. Depositoorium peaks tõendama, et teatavad asjaolud sundisid teda hoidmisfunktsiooni kolmandale isikule delegeerima. Lepinguline vastutusest vabastamine peaks alati olema AIFi või selle investorite parimates huvides ning AIF või selle nimel tegutsev AIFi valitseja peaks selgesõnaliselt teatavaks tegema, et nad tegutsevad sellistes parimates huvides. Näidetena tuleks esitada juhud, mil depositooriumil ei ole tõenäoliselt muud võimalust, kui delegeerida hoidmisfunktsioon kolmandale isikule.
(123)
Pädevad asutused peavad saama asjakohast ja piisavat teavet, et nõuetekohaselt ja pidevalt teostada järelevalvet AIFi valitseja tegevuse ja sellega seotud riskide üle. Kuna AIFi valitseja tegevusel võib olla piiriülene mõju ja mõju finantsturgudele, peaksid pädevad asutused teostama AIFi valitseja ja AIFi üle põhjalikku seiret, et võtta süsteemsete riskide tekkimise vältimiseks asjakohaseid meetmeid. Rakendusmeetmetega ette nähtud sätetega, mis käsitlevad asjakohase teabe esitamist ja avalikustamist, tagatav suurem läbipaistvus ja ühtsus peaks võimaldama pädevatel asutustel tuvastada riskid finantsturgudel ja võtta asjakohaseid meetmeid.
(124)
Esmatähtis on, et investorid saaksid asjakohast teavet konkreetse AIFi valitseja ja AIFi ja nende struktuuri kohta, et teha oma vajadustele ja riskivalmidusele vastavaid investeerimisotsuseid. Kõnealune teave peaks olema selge, usaldusväärne, koheselt mõistetav ja selgelt esitatud, kusjuures teabe kasulikkust suurendaks see, kui see on võrreldav AIFi valitsejate, AIFide ja ajavahemike lõikes. Enne teabe avalikustamist ei tohiks AIFi valitseja teha midagi, mis võib kahjustada investorite suutlikkust seda teavet mõista ja praktiliselt kasutada, nt olukorra ilustamine ehk nn „window dressing”.
(125)
Tuleb kehtestada raamistik, millega nähakse ette miinimumnõuded seoses aastaaruannetega, sealhulgas võtmeelemendid ja kirjete mittetäielik loetelu. Direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõike 2 punktis d osutatud olulised muudatused tuleks avalikustada finantsaruannete raames aastaaruandes. Lisaks põhikirjete mittetäielikule loetelule võib esitada täiendavad kirjed, rubriigid ja vahesummad, kui selliste kirjete esitamine on vajalik, et mõista AIFi üldist finantsseisundit või tootlust. Sarnase olemuse või funktsiooniga kirjeid võib koondada, kui sellised kirjed eraldi ei ole olulised. Sellised kirjed võib koondada kirje alla „muu kategooria”, nt „muud varad” või „muud kohustused”. Kirjeid ei pea esitama, kui need ei kajasta asjaomast AIFi. Olenemata direktiivi 2011/61/EL kohaselt kohaldatavatest raamatupidamisstandarditest tuleks kõiki varasid hinnata vähemalt korra aastas. Direktiivi 2011/61/EL kohaselt esitatav bilanss või varade ja kohustuste aruanne peaks hõlmama muu hulgas raha ja raha ekvivalente. AIFi riskipositsiooni arvutamisel tuleks raha ekvivalente käsitada väga likviidsete investeeringutena.
(126)
Seoses direktiivi 2011/61/EL kohase aastaaruande osana esitava majandusaasta tegevusaruande sisu ja vormiga peaks aruanne hõlmama AIFi tegevuse õiglast ja erapooletut ülevaadet koos peamiste riskide ja investeeringute või sellise majandusliku ebakindluse kirjeldusega, millega AIF võib kokku puutuda. Kõnealuse teabe avalikustamisega ei tohiks kaasneda ärisaladusena käsitletava teabe avaldamist, mis kahjustaks AIFi ja selle investorite huvisid. Kui ärisaladusena käsitletava teabe avaldamisel oleks selline mõju, võib sellise teabe koondada tasemel, mille puhul ei oleks kahjustavat mõju, ja see teave ei peaks hõlmama näiteks individuaalse portfelli või investeeringu tulemusi ega andmeid, mis võiks viia AIFi ärisaladusena käsitletava teabe avalikustamiseni. Kõnealune teave peaks olema osa tegevusaruandest, mis esitatakse tavaliselt koos finantsaruannetega.
(127)
Kui tasustamise avalikustamise korral esitatakse teave AIFi valitseja tasandil, tuleks esitada täiendavat teavet tasustamise jaotuse kohta asjaomaste AIFide lõikes. Selleks võib avalikustada AIFi valitseja tasustamisandmete summa, mis on jagatud püsi- ja muutuvkomponendiks, märkida, et kõnealused andmed on AIFi valitseja, mitte ainult AIFi kohta, märkida AIFi valitseja valitsetavate AIFide ja eurofondide arv ning selliste AIFide ja eurofondide valitsetavate varade koguväärtus ning esitada ülevaade tasustamispoliitikast ja viide sellele, kus AIFi valitseja tasustamispoliitika on täies mahus investoritele kättesaadav. Lisaks võib avalikustada koguandmed muutuvtasu kohta, mida AIF vastavalt oludele tulemustasuna või teenitud intressina maksab. Võib olla asjakohane, et lisaks tasustamise avalikustamisele esitab AIFi valitseja teabe tasustamispoliitika ja -tavade rahaliste ja mitterahaliste kriteeriumide kohta seoses asjaomaste personalikategooriatega, et investorid saaksid hinnata pakutud stiimuleid.
(128)
Kui AIF emiteerib osakuid, tuleb mis tahes varade ülekandmisel kõrvalkontodele teha arvutused ülekandmise ajal, korrutades vara ülekandmiseks eraldatud osakute arvu osaku hinnaga. Hindamise alus tuleks kõigil juhtudel selgelt avalikustada ja see peaks hõlmama hindamise kuupäeva.
(129)
Likviidsuse juhtimiseks peaks AIFi valitsejal olema lubatud sõlmida valitsetava AIFi nimel laenulepinguid. Kõnealused lepingud võivad olla lühiajalised või alalisemad. Viimasel juhul on tõenäoline, et selline leping on mittelikviidsete varade valitsemiseks kasutatav erikord.
(130)
Kooskõlas eristamise põhimõttega ja väga erinevaid AIFi liike silmas pidades peaks AIFi poolt investoritele avalikustatav teave erinema AIFi liikide lõikes ning sõltuma muudest teguritest nagu investeerimisstrateegia ja portfelli struktuur.
(131)
Direktiiviga 2011/61/EL on ette nähtud, et AIFi valitseja esitab oma päritoluliikmesriigi pädevale asutusele korrapäraselt teavet iga valitsetava AIFi kohta ja iga liidus turustatava AIFi kohta. Seepärast on oluline kindlaks määrata esitatav teave ja selle esitamise sagedus, mis sõltub asjaomase AIFi valitseja valitsetavate AIFide portfellides valitsetavate varade väärtusest. Tuleks kehtestada aruandevorm, mida peab AIFi valitseja valitsetava AIFi nimel täitma. Kui AIFi valitseja tegevusloa saanud üksus turustab AIFisid, mida valitseb teine AIFi valitseja, ei käsitata teda kõnealuste AIFide valitsejana, vaid vahendajana nagu direktiiviga 2004/39/EÜ hõlmatud mis tahes investeerimisühingut. Seepärast ei pea ta kõnealuste AIFide koha esitama aruandeid, kuna see võib viia topelt- või mitmekordse aruandluseni. Aruandlusnõudeid tuleks sellest hoolimata kohaldada kolmandate riikide AIFi valitsejate suhtes, kes valitsevad liidus turustatavaid AIFisid.
(132)
Käesoleva määrusega kehtestatud künnise ületamisel kohaldatakse ainult direktiivi 2011/61/EL artikli 24 lõikes 4 sätestatud aruandlusnõudeid. AIF ei kasuta finantsvõimendust olulisel määral, kui tema finantsvõimenduse määr, mis on arvutatud vastavalt kohustustepõhisele meetodile, ületab vähem kui kolm korda tema varade puhasväärtust. Samas võivad pädevad asutused nõuda täiendavat teavet, kui seda on vaja süsteemsete riskide tõhusaks seireks. Samuti tagab aruandluskünnise kehtestamine süsteemsete riskidega seotud teabe järjepideva kogumise kogu liidus ja annab kindlustunde AIFi valitsejatele.
(133)
Direktiivi 2011/61/EL artikli 25 lõike 3 kohaseid pädevate asutuste järelevalvevolitusi rakendatakse uue järelevalvesüsteemi raames ja need on osa pidevast järelevalveprotsessist ja süsteemsete riskide hindamisest, mida AIFi valitsejate suhtes kohaldavad pädevad asutused ja Euroopa järelevalveasutused finantssüsteemi stabiilsust ja terviklikkust silmas pidades. Pädevad asutused peaksid saadavat teavet asjakohaselt kasutama ning kehtestama AIFi valitseja kasutatavale finantsvõimendusele piirmäärad või AIFi valitsemisega seoses muud piirangud, kui nad peavad seda finantssüsteemi stabiilsuse ja terviklikkuse tagamiseks vajalikuks. Süsteemise riski hindamine tõenäoliselt erineb olenevalt majanduskeskkonnast, kusjuures iga AIFi valitseja võib seoses valitsetavate AIFidega olla süsteemselt oluline. Seepärast on peamine nõue, et pädevatel asutustel on kogu vajalik teave selliste olukordade nõuetekohaseks hindamiseks, et hoida ära süsteemiste riskide teke. Pädevad asutused peaksid kõnealust teavet põhjalikult hindama ja võtma asjakohaseid meetmeid.
(134)
Selleks et ELi AIFi valitsejad saaksid valitseda ja turustada kolmandate riikide AIFisid ning kolmandate riikide AIFi valitsejad saaksid valitseda ja turustada AIFisid liidus, on direktiiviga 2011/61/EL ette nähtud asjakohaste koostöökokkulepete sõlmimine selliste kolmandate riikide asjaomaste pädevate asutustega, kus kolmanda riigi AIF ja/või kolmanda riigi AIFi valitseja on asutatud. Sellised koostöökokkulepped peaksid tagama vähemalt tõhusa teabevahetuse, mis võimaldab liidu pädevatel asutustel täita direktiivi 2011/61/EL kohaseid kohustusi.
(135)
Koostöökokkulepped peaksid võimaldama pädevatel asutustel täita järelevalve- ja jõustamiskohustusi seoses kolmandate riikide üksustega. Seepärast tuleks koostöökokkulepetega kehtestada selge ja konkreetne raamistik teabele juurdepääsuks, kohapealsete kontrollide teostamiseks ja kolmandate riikide ametiasutuste antavale abile. Koostöökokkulepetega tuleks tagada, et saadud teavet võib jagada teiste asjaomaste pädevate asutustega ning ESMA ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga.
(136)
Selleks et pädevad asutused, AIFi valitsejad ja depositooriumid saaksid kohanduda käesoleva määruse kohaste uute nõuetega ja neid kohaldada tõhusalt ja tulemuslikult, peaks käesoleva määruse kohaldamise alguskuupäev olema kooskõlas direktiivi 2011/61/EL ülevõtmise kuupäevaga,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
MÕISTED
Artikkel 1
Mõisted
Lisaks direktiivi 2011/61/EL artiklis 2 kindlaks määratud mõistetele kasutatakse käesolevas määruses järgmisi mõisteid:
1) „kapitalikohustus”- investori lepinguline kohustus tagada AIFi valitseja taotlusel AIFile kokkulepitud summas investeering;
2) „asjaomane isik”- AIFi valitseja puhul järgmised isikud:
3) „kõrgem juhtkond”- isik või isikud, kes tegelikult juhivad AIFi valitseja tegevust vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 8 lõike 1 punktile c, ning olenevalt asjaoludest juhtorgani juhtiv liige või juhtivad liikmed;
4) „juhtorgan”- AIFi valitseja kõrgeim otsuseid tegev organ, mis hõlmab järelevalve- ja juhtimisfunktsiooni või ainult juhtimisfunktsiooni, kui need kaks funktsiooni on eraldatud;
5) „erikord”- kord, mis otseselt tuleneb AIFi varade mittelikviidsusest ja mis mõjutab investorite spetsiifilist tagasivõtmisõigust seoses AIFi osakute või aktsiate liikidega, kusjuures kõnealune kord on eriotstarbeline või eraldi kord investorite üldisest tagasivõtmisõigusest.
II PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
1. JAGU
Valitsetavate varade arvutamine
(direktiivi 2011/61/EL artikli 3 lõige 2)
Artikkel 2
Valitsetavate varade koguväärtuse arvutamine
1. Selleks et AIFi valitseja suhtes saaks kohaldada direktiivi 2011/61/EL artikli 3 lõikes 2 sätestatud erandit, peab AIFi valitseja tegema järgmist:
a)
tegema teatavaks kõik AIFid, mille puhul on ta määratud AIFi väliseks valitsejaks, või AIFi, mille puhul ta on AIFi valitseja, kui AIFi õiguslik vorm võimaldab sisest valitsemist vastavalt direktiivi 2011/61/EL artiklile 5;
b)
tegema teatavaks iga valitsetava AIFi varaportfelli ja määrama kindlaks valitsetavate varade (sealhulgas kõik finantsvõimenduse teel omandatud varad) vastava väärtuse vastavalt hindamiseeskirjadele, mis on sätestatud selle riigi õiguses, kus AIF on asutatud, ja/või AIFi tingimustes või põhikirjas;
c)
liitma kokku kõigi valitsetavate AIFide puhul valitsetavate varade kindlaksmääratud väärtuse ja võrdlema saadavat valitsetavate varade koguväärtust direktiivi 2011/61/EL artikli 3 lõikes 2 sätestatud asjaomase künnisega.
2. Lõike 1 kohaldamisel ei hõlmata arvutusse vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjaid (eurofondid), kelle puhul tegutseb AIFi valitseja direktiivi 2009/65/EÜ kohase määratud fondivalitsejana.
Lõike 1 kohaldamisel hõlmatakse arvutusse AIFi valitseja valitsetavad AIFid, mille puhul on AIFi valitsejal direktiivi 2011/61/EL artikli 20 kohaselt delegeeritud ülesanded. AIFi portfellid, mida AIFi valitseja valitseb delegeerimise alusel, jäetakse arvutusest välja.
3. Valitsetavate varade koguväärtuse arvutamisel arvestatakse iga tuletisinstrumendipositsioon, sealhulgas tuletisinstrumendi tunnustega vabalt võõrandatavad väärtpaberid, ümber asjaomase tuletisinstrumendi alusvara võrdväärseks positsiooniks, kasutades artiklis 10 ette nähtud ümberarvestusmeetodeid. Seejärel kasutatakse võrdväärse positsiooni absoluutväärtust valitsetavate varade koguväärtuse arvutamiseks.
4. Kui AIF investeerib muudesse AIFidesse, mida valitseb sama väliselt määratud AIFi valitseja, võib kõnealuse investeeringu AIFi valitseja valitsetavate varade arvutusest välja jätta.
5. Kui siseselt või väliselt valitsetava AIFi üks üksus investeerib asjaomase AIFi teise üksusesse, võib kõnealuse investeeringu AIFi valitseja valitsetavate varade arvutusest välja jätta.
6. Valitsetavate varade koguväärtus arvutatakse vastavalt lõigetele 1-4 vähemalt korra aastas, kasutades viimaseid kättesaadavaid andmeid varade väärtuse kohta. Viimased kättesaadavad andmed iga AIFi varade väärtuse kohta on käesoleva lõike esimese lause kohase künnise arvutuspäevale eelneva kaheteistkümne kuu andmed. AIFi valitseja määrab kindlaks künnise arvutuspäeva ja kohaldab seda järjepidevalt. Valitud kuupäeva iga mis tahes muutmist tuleb pädevale asutusele põhjendada. Künnise arvutuspäeva valikul võtab AIFi valitseja arvesse valitsetavate varade hindamise aega ja sagedust.
Artikkel 3
Valitsetavate varade pidev seire
AIFi valitseja kehtestab valitsetavate varade koguväärtuse pideva seire korra ning rakendab ja kohaldab seda. Seire kajastab valitsetavate varade ajakohastatud ülevaadet ning hõlmab iga AIFi puhul märkimise ja tagasivõtmise ning vajaduse korral kapitali sissenõudmise, kapitali jaotamise ja investeeritud varade väärtuse jälgimist.
Selleks et hinnata valitsetavate varade koguväärtuse sagedasema arvutamise vajadust, võetakse arvesse seda, kui lähedal on valitsetavate varade koguväärtus direktiivi 2011/61/EL artikli 3 lõike 2 kohasele künnisele, ning prognoositavat märkimist ja tagasivõtmist.
Artikkel 4
Künnise juhuslik ületamine
1. AIFi valitseja hindab olukorda, mil valitsetavate varade koguväärtus ületab asjaomase künnise, et määrata kindlaks, kas see on ajutine või mitte.
2. Kui valitsetavate varade koguväärtus ületab ajaomase künnise ning AIFi valitseja arvates ei ole see olukord ajutine, teatab AIFi valitseja sellest pädevale asutusele viivitamata, märkides, et tema arvates ei ole olukord ajutine, ja taotleb tegevusluba 30 kalendripäeva jooksul vastavalt direktiivi 2011/61/EL artiklile 7.
3. Kui valitsetavate varade koguväärtus ületab ajaomase künnise ning AIFi valitseja arvates on see olukord ajutine, teatab AIFi valitseja sellest pädevale asutusele viivitamata, märkides, et tema arvates on olukord ajutine. Selleks et põhjendada, miks AIFi valitseja peab olukorda ajutiseks, hõlmab teade täiendavat teavet, sealhulgas olukorra kirjeldust ja ajutiseks pidamise põhjuste selgitust.
4. Olukorda ei peeta ajutiseks, kui see võib tõenäoliselt kesta üle kolme kuu.
5. Kolm kuud pärast kuupäeva, mil valitsetavate varade koguväärtus ületas asjaomase künnise, arvutab AIFi valitseja valitsetavate varade väärtuse uuesti, tõendamaks, et see on alla asjaomast künnist, või tõendamaks pädevale asutusele, et olukord, mis põhjustas selle, et valitsetavad varad ületasid künnise, on lahendatud ning AIFi valitseja tegevusloa taotlust ei ole vaja esitada.
Artikkel 5
Registreerimise käigus esitatav teave
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 3 lõike 3 punkti b kohase nõude osana teatab AIFi valitseja pädevatele asutustele valitsetavate varade koguväärtuse, mis on arvutatud artiklis 2 sätestatud korra kohaselt.
2. Direktiivi 2011/61/EL artikli 3 lõike 3 punkti c kohase nõude osana esitab AIFi valitseja iga AIFi kohta pakkumisdokumendi või selle asjakohase väljavõtte või investeerimisstrateegia üldkirjelduse. Pakkumisdokumendi asjakohane väljavõte ja investeerimisstrateegia üldkirjeldus hõlmavad vähemalt järgmist teavet:
a)
peamised varaklassid, millesse AIF võib investeerida;
b)
investeerimisstrateegia keskmeks olev mis tahes tööstus-, geograafiline või muu turusektor või teatav varaklass;
c)
AIFi laenuvõtmis- või finantsvõimenduspoliitika kirjeldus.
3. Teave, mida AIFi valitseja esitab direktiivi 2011/61/EL artikli 3 lõike 3 punkti d kohaselt, on loetletud käesoleva määruse artikli 110 lõikes 1. Teave esitatakse vastavalt IV lisas sätestatud aruandevormile.
4. Direktiivi 2011/61/EL artikli 3 lõike 3 punkti d kohaselt kogutud teavet jagatakse liidu pädevate asutustega, ESMAga ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga, kui seda on vaja nende ülesannete täitmiseks.
5. Registreerimiseks vajalikku teavet ajakohastatakse ja esitatakse kord aastas. Seoses direktiivi 2011/61/EL artikli 46 kohaste volituste rakendamisega võivad pädevad asutused nõuda, et AIFi valitseja esitaks direktiivi 2011/61/EL artikli 3 kohase teabe sagedamini.
2. JAGU
Finantsvõimenduse arvutamine
(direktiivi 2011/61/EL artikli 4 lõige 3)
Artikkel 6
Finantsvõimenduse arvutamise üldsätted
1. AIFi finantsvõimendust kajastatakse AIFi riskipositsiooni ja AIFI vara puhasväärtuse suhtena.
2. AIFi valitseja arvutab valitsetava AIFi riskipositsiooni artiklis 7 sätestatud üldmeetodi ja artiklis 8 sätestatud kohustustepõhise meetodil kohaselt.
Võttes arvesse turusuundumusi ja hiljemalt 21. juuliks 2015 vaatab komisjon läbi esimeses lõigus osutatud arvutusmeetodid, et otsustada, kas kõnealused meetodid on igat liiki AIFide puhul piisavad ja asjakohased või tuleks välja töötada täiendavad ja vabatahtlikud finantsvõimenduse arvutamise meetodid.
3. Riskipositsiooni mis tahes sellises finants- või õiguslikus struktuuris, mis hõlmab asjaomase AIFi kontrollitavat kolmandat isikut, võetakse riskipositsiooni arvutamisel arvesse, kui kõnealused struktuurid on konkreetselt loodud selleks, et otseselt või kaudselt suurendada riskipositsiooni AIFi tasandil. AIFide puhul, kelle keskne investeerimispoliitika näeb ette kontrolli omandamist börsil noteerimata äriühingutes või emitentides, ei võta AIFi valitseja finantsvõimenduse arvutamisel arvesse mis tahes riskipositsiooni kõnealuste börsil noteerimata äriühingute või emitentide tasandil, kui AIF või tema nimel tegutsev AIFi valitseja ei pea kandma võimalikku kahju, mis ületab tema investeeringut vastavas äriühingus või emitendis.
4. AIFi valitseja ei võta arvesse sõlmitud laenulepinguid, kui need on ajutist laadi ja täielikult kaetud AIFi investorite lepinguliste kapitalikohustustega.
5. AIFi valitsejal on asjakohaselt dokumenteeritud kord iga valitsetava AIFi riskipositsiooni arvutamiseks üldmeetodi ja kohustustepõhise meetodi kohaselt. Arvutusmeetodeid kohaldatakse aja jooksul järjepidevalt.
Artikkel 7
AIFi riskipositsiooni arvutamise üldmeetod
Üldmeetodil arvutatud AIFi riskipositsioon on direktiivi 2011/61/EL artikli 19 ja kõigi selle alusel vastu võetud delegeeritud õigusaktide kohaselt hinnatud kõigi positsioonide absoluutväärtuste summa.
AIFi riskipositsiooni arvutamiseks üldmeetodil teeb AIFi valitseja järgmist:
a)
jätab välja mis tahes raha ja raha ekvivalendid, mis on AIFi alusvääringus hoitavad väga likviidsed investeeringud, mis on kergesti vahetatavad teadaoleva suurusega rahasummaks ja mille väärtuse muutuse risk on väike ja tootlus ei ületa kolmekuulise kõrgekvaliteedilise riigivõlakirja tootlust;
b)
arvestab tuletisinstrumendid ümber võrdväärsesse alusvara positsiooni, kasutades artiklis 10 sätestatud ümberarvestusmeetodeid ning I lisa punktides 4-9 ja 14 sätestatud meetodeid;
c)
jätab välja laenuvahendid, mida hoitakse punktis a osutatud rahas või raha ekvivalendis ja mille puhul on makstavad summad teada;
d)
võtab arvesse laenuvahendite reinvesteerimisest tulenevat riskipositsiooni, mida kajastatakse tehtud investeeringute turuväärtusena või I lisa punktide 1 ja 2 kohaste laenuks võetud vahendite kogusummana, olenevalt sellest, kumb on suurem;
e)
võtab arvesse repolepinguid või pöördrepolepinguid ning väärtpaberite laenuks andmise või võtmise tehinguid ning muid I lisa punktide 3 ja 10-13 kohaseid lepinguid.
Artikkel 8
AIFi riskipositsiooni arvutamise kohustustepõhine meetod
1. Kohustustepõhisel meetodil arvutatud AIFi riskipositsioon on direktiivi 2011/61/EL artikli 19 ja asjaomaste delegeeritud õigusaktide kohaselt hinnatud kõigi positsioonide absoluutväärtuste summa, mille suhtes kohaldatakse lõigetes 2-9 sätestatud kriteeriume.
2. AIFi riskipositsiooni arvutamiseks kohustustepõhisel meetodil teeb AIFi valitseja järgmist:
a)
arvestab iga tuletisinstrumendi positsiooni ümber asjaomase tuletisinstrumendi alusvara võrdväärsesse positsiooni, kasutades artiklis 10 ning II lisa punktides 4-9 ja 14 sätestatud ümberarvestusmeetodeid;
b)
kohaldab tasaarvestus- ja riskimaanduskorda;
c)
arvutab laenuvahendite reinvesteerimise tulemusel tekkinud riskipositsiooni, kui selline reinvesteerimine suurendab AIFi riskipositsiooni, nagu on määratletud I lisa punktides 1 ja 2;
d)
võtab arvutamisel arvesse muid lepinguid vastavalt I lisa punktidele 3 ja 10-13.
3. AIFi riskipositsiooni arvutamisel kohustustepõhisel meetodil kohaldatakse järgmist:
a)
tasaarvestuskord hõlmab sama alusvaraga seotud tuletisinstrumentide või väärtpaberipositsioonide tehingute kombinatsioone, olenemata tuletisinstrumentide puhul nende lõpptähtajast, ning mille puhul kõnealused tuletisinstrumentide või väärtpaberipositsioonide tehingud tehakse ainsa eesmärgiga maandada riskid, mis on seotud muude tuletisinstrumentide või väärtpaberipositsioonidega võetud positsioonidega;
b)
riskimaanduskord hõlmab selliste tuletisinstrumentide või väärtpaberipositsioonide tehingute kombinatsioone, mis ei ole tingimata seotud sama alusvaraga ning mille puhul kõnealused tuletisinstrumentide või väärtpaberipositsioonide tehingud tehakse ainsa eesmärgiga katta riskid, mis on seotud muude tuletisinstrumentide või väärtpaberipositsioonidega võetud positsioonidega;
4. Erandina lõikest 2 ei arvestata tuletisinstrumenti ümber võrdväärsesse alusvara positsiooni, kui tuletisinstrumendil on kõik järgmised omadused:
a)
sellega vahetatakse AIFi portfellis olevate finantsvarade tootlus muu aluseks oleva finantsvara tootluse vastu;
b)
sellega täielikult kaetakse AIFi portfellis olevate vahetatud varade riskid, nii et AIFi tootlus ei sõltu vahetatud varade tootlusest;
c)
see ei hõlma võrreldes alusfinantsvara otsese hoidmisega täiendavaid valikuvõimalusi, finantsvõimendusklausleid ega muid täiendavaid riske.
5. Erandina lõikest 2 ei arvestata tuletisinstrumenti ümber võrdväärsesse alusvara positsiooni, kui riskipositsiooni arvutamisel kohustustepõhisel meetodil on täidetud mõlemad järgmised tingimused:
a)
AIFi kombineeritud positsiooni hoidmine finantsvaraga seotud tuletisinstrumendis ja artikli 7 punktis a määratletud raha ekvivalenti investeeritud rahas on võrdväärne asjaomase finantsvara pika positsiooni hoidmisega;
b)
tuletisinstrumendiga ei kaasne täiendavat riskipositsiooni ega finantsvõimendust või riski.
6. AIFi riskipositsiooni arvutamisel võetakse riskimaanduskorda arvesse ainult juhul, kui see vastab kõigile järgmistele tingimustele:
a)
maandusega seotud positsioonide eesmärk ei ole tagada tootlust ning üldriskid ja spetsiifilised riskid on kaetud;
b)
oluliselt väheneb tururisk AIFi tasandil;
c)
tuletisinstrumendiga seotud üldriskid ja spetsiifilised riskid (kui neid on) on kaetud;
d)
riskimaanduskord on seotud sama varaklassiga;
e)
riskimaanduskord on halvenenud turutingimustes tõhus.
7. Lõike 6 kohaldamisel ei võeta arvutamisel arvesse valuutariski maandamiseks kasutatavaid tuletisinstrumente, millega ei kaasne täiendavat riskipositsiooni, finantsvõimendust ega riski.
8. AIFi valitseja tasaarvestab positsioonid järgmistel juhtudel:
a)
tuletisinstrumentide vahel, kui need on seotud sama alusvaraga, isegi kui tuletisinstrumentide lõpptähtaeg on erinev;
b)
tuletisinstrumendi, mille alusvara on direktiivi 2004/39/EÜ I lisa C jao punktides 1-3 osutatud vabalt võõrandatavad väärtpaberid, rahaturuinstrumendid või ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja osakud, ning sama vastava alusvara vahel.
9. AIFi valitseja, kes valitseb AIFi, mis vastavalt kesksele investeerimispoliitikale investeerib peamiselt intressimäära tuletisinstrumentidesse, kasutab intressikõvera lõpptähtajavööndite vahelise korrelatsiooni arvessevõtmiseks artikli 11 kohaseid kestuse tasaarvestamise erieeskirju.
Artikkel 9
AIFi riskipositsiooni suurendamise meetodid
AIFi valitseja kasutab I lisas osutatud juhtudel riskipositsiooni arvutamiseks kõnealuses lisas sätestatud meetodeid.
Artikkel 10
Tuletisinstrumentide puhul kasutatavad ümberarvestusmeetodid
AIFi valitseja kasutab II lisas osutatud tuletisinstrumentide puhul riskipositsiooni arvutamiseks kõnealuses lisas sätestatud ümberarvestusmeetodeid.
Artikkel 11
Kestuse tasaarvestamise eeskirjad
1. AIFi riskipositsiooni arvutamisel vastavalt artikli 8 lõikele 9 kohaldab AIFi valitseja kestuse tasaarvestamise eeskirju.
2. Kestuse tasaarvestamise eeskirju ei kasutata, kui see moonutataks AIFi riskiprofiili. Kõnealuseid tasaarvestamise eeskirju kasutav AIFi valitseja ei hõlma intressimäära strateegiasse muid riskiallikaid, nagu volatiilsus. Seega ei kohaldata kõnealuseid tasaarvestamise eeskirju intressimäära arbitraaži strateegiate suhtes.
3. Kõnealuste kestuse tasaarvestamise eeskirjade kasutamisega ei tohi kaasneda põhjendamatut finantsvõimenduse taset tulenevalt lühiajalistesse positsioonidesse investeerimisest. Lähikese tähtajaga intressimäära tuletisinstrumendid ei tohi olla kestuse tasaarvestamise eeskirju kohaldava keskpika kestusega AIFi tootluse peamine allikas.
4. Intressimäära tuletisinstrumendid arvestatakse ümber võrdväärsesse alusvara positsiooni ja tasaarvestatakse vastavalt III lisale.
5. Kestuse tasaarvestamise eeskirju kohaldav AIF võib kasutada riskimaandusraamistikku. Kestuse tasaarvestamise eeskirju võib kohaldada ainult intressimäära tuletisinstrumentide suhtes, mida ei hõlma riskimaanduskord.
3. JAGU
Täiendavad omavahendid ja kutsekindlustus
(direktiivi 2011/61/EL artikli 9 lõige 7 ja artikkel 15)
Artikkel 12
Kutsealase vastutusega seotud riskid
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 9 lõike 7 kohaselt kaetavad kutsealase vastutusega seotud riskid tulenevad kahjust, mida võib põhjustada asjaomane isik hooletust tegevusest, mille eest õiguslikult vastutab AIFi valitseja.
2. Lõikes 1 määratletud kutsealase vastutusega seotud riskid hõlmavad muu hulgas järgmist:
a)
AIFi varade omandiõigust tõendavate dokumentide kaotsiminek;
b)
AIFile või selle investoritele esitatud vääralt kajastatud teave või eksitavad avaldused;
c)
tegevus, vead või tegevusetus, mille tulemusel rikutakse järgmist:
i)
õiguslikud ja regulatiivsed kohustused;
ii)
oskuse ja hoolikuse kohustus AIFi ja selle investorite suhtes;
iii)
usaldussuhtest tulenevad kohustused;
iv)
konfidentsiaalsuskohustused;
v)
AIFi tingimused või põhikiri;
vi)
tingimused, mille alusel määrab AIF oma valitseja;
d)
suutmatus kehtestada, rakendada ja säilitada asjakohane kord ebaausa ja kuritahtliku tegevuse või pettuste vältimiseks;
e)
valesti hinnatud varad või valesti arvutatud osaku/aktsia hind;
f)
äritegevuse häirest, süsteemirikkest, tehingu ebaõnnestunud teostamisest või protsessi ebaõnnestunud juhtimisest tulenev kahju.
3. Kutsealase vastutusega seotud riskid kaetakse alati artikli 14 kohaselt kindlaks määratud asjakohaste täiendavate omavahenditega või artikli 15 kohaselt kindlaks määratud asjakohase kutsekindlustusega.
Artikkel 13
Kutsealase vastutusega seotud riskide puhul kohaldatavad kvalitatiivsed nõuded
1. AIFi valitseja rakendab tõhusad sisesed operatsiooniriski juhtimise põhimõtted ja menetlused, et asjakohaselt tuvastada, mõõta, juhtida ja jälgida operatsiooniriske, sealhulgas kutsealase vastutusega seotud riske, millele AIFi valitseja on või võib põhjendatult olla avatud. Operatsiooniriski juhitakse sõltumatult osana riskijuhtimispoliitikast.
2. AIFi valitseja koostab varasemat kahju käsitleva andmebaasi, milles kajastatakse talitlushäireid ja saadud kahju. Kõnealuses andmebaasis kajastatakse muu hulgas artikli 12 lõike 2 kohased kutsealase vastutusega seotud riskid, mis on realiseerunud.
3. AIFi valitseja kasutab riskijuhtimisraamistiku puhul varasemaid siseseid kahjuandmeid ja vajaduse korral väliseid andmeid, stsenaariumi analüüsi ning ärikeskkonda kajastavaid tegureid ja sisekontrollisüsteemi.
4. Operatsiooniriski positsioone ja kahjuandmeid jälgitakse järjepidevalt ja selle kohta koostatakse korrapäraselt asutusesiseseid aruandeid.
5. AIFi valitseja operatsiooniriski juhtimise põhimõtted ja menetlused on hästi dokumenteeritud. AIFi valitsejal on kord operatsiooniriski juhtimise põhimõtete järgimise tagamiseks ja tõhusad meetmed kõnealuste põhimõtete eiramise käsitlemiseks. AIFi valitsejal on menetlused asjakohaste parandusmeetmete võtmiseks.
6. Operatsiooniriski juhtimise põhimõtted ja menetlused ning mõõtmise süsteemid vaadatakse vähemalt kord aastas korrapäraselt läbi.
7. AIFi valitseja säilitab hinnatud riskiprofiilile vastavad rahalised vahendid.
Artikkel 14
Täiendavad omavahendid
1. Käesolevat artiklit kohaldatakse AIFi valitsejate suhtes, kes katavad kutsealase vastutusega seotud riske täiendavate omavahenditega.
2. AIFi valitseja tagab kutsealasest hooletusest tulenevate vastutusriskide katmiseks täiendavad omavahendid, mille maht on vähemalt 0,01 % valitsetavate AIFide portfellide väärtusest.
Valitsetavate AIFide portfellide väärtus on AIFi valitseja kõigi valitsetavate AIFide varade, sealhulgas finantsvõimendusega omandatud varade absoluutväärtuse summa, kusjuures tuletisinstrumendid hinnatakse nende turuväärtuses.
3. Lõike 2 kohane täiendavate omavahendite nõue arvutatakse uuesti iga majandusaasta lõpus ja täiendavate omavahendite summat kohandatakse vastavalt.
AIFi valitseja kehtestab valitsetavate AIFide portfellide sellise väärtuse pideva seire korra, mis on arvutatud vastavalt lõike 2 teise lõigule, ning rakendab ja kohaldab seda. Kui enne esimeses lõigus osutatud iga-aastast uuestiarvutamist suureneb valitsetavate AIFide portfellide väärtus märkimisväärselt, arvutab AIFi valitseja täiendavate omavahendite nõude põhjendamatult viivitamata uuesti ja kohandab täiendavaid omavahendeid vastavalt.
4. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädev asutus võib lubada AIFi valitsejal tagada täiendavaid omavahendeid vähem kui lõikes 2 osutatud mahus ainult juhul, kui ta on AIFi valitseja varasemate kahjuandmete alusel, mis on kogutud hindamisele eelnenud vähemalt kolmeaastase vaatlusperioodi jooksul, veendunud, et AIFi valitsejal on piisavalt täiendavaid omavahendeid kutsealase vastutusega seotud riskide nõuetekohaseks katmiseks. Lubatud madalaim täiendavate omavahendite maht on 0,008 % AIFi valitseja valitsetavate AIFide portfellide väärtusest.
5. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädev asutus võib nõuda, et AIFi valitseja tagaks täiendavaid omavahendeid rohkem kui lõikes 2 osutatud mahus, kui ta ei ole veendunud, et AIFi valitsejal on piisavalt täiendavaid omavahendeid kutsealase vastutusega seotud riskide nõuetekohaseks katmiseks. Pädev asutus põhjendab, miks ta on seisukohal, et AIFi valitseja täiendavad omavahendid ei ole piisavad.
Artikkel 15
Kutsekindlustus
1. Käesolevat artiklit kohaldatakse AIFi valitsejate suhtes, kes katavad kutsealase vastutusega seotud riske kutsekindlustusega.
2. AIFi valitseja sõlmib ja säilitab pidevalt kutsekindlustuslepingu, mille puhul:
a)
algne kehtivusaeg on vähemalt üks aasta;
b)
lepingu tühistamise etteteatamistähtaeg on vähemalt 90 päeva;
c)
kaetud on artikli 12 lõigetes 1 ja 2 määratletud kutsealase vastutusega seotud riskid;
d)
leping sõlmitakse ELi või ELi-välise ettevõtjaga, kellel on vastavalt liidu või siseriiklikule õigusele lubatud osutada kutsekindlustuse teenust;
e)
kindlustust pakub kolmandast isikust üksus.
Mis tahes kokkulepitud kindlaksmääratud omavastutus kaetakse täielikult omavahenditest, mis lisatakse direktiivi 2011/61/EL artikli 9 lõigete 1 ja 3 kohaselt tagatavatele omavahenditele.
3. Üksiku nõude kindlustuskate on vähemalt 0,7 % AIFi valitseja valitsetavate AIFide portfellide väärtusest, mis arvutatakse vastavalt artikli 14 lõike 2 teisele lõigule.
4. Nõuete puhul kokku on kindlustuskate aastas vähemalt 0,9 % AIFi valitseja valitsetavate AIFide portfellide väärtusest, mis arvutatakse vastavalt artikli 14 lõike 2 teisele lõigule.
5. AIFi valitseja vaatab kutsekindlustuse põhimõtted ja nende vastavuse käesolevas artiklis sätestatud nõuetele läbi vähemalt kord aastas ja mis tahes muutuse korral, mis mõjutab põhimõtete vastavust käesoleva artikli nõuetele.
III PEATÜKK
AIFi VALITSEJA TEGUTSEMISTINGIMUSED
1. JAGU
Üldpõhimõtted
(direktiivi 2011/61/EL artikli 12 lõige 1)
Artikkel 16
Pädevate asutuste üldkohustused
Hinnates AIFi valitseja vastavust direktiivi 2011/61/EL artikli 12 lõikele 1, kasutavad pädevad asutused vähemalt käesolevas jaos sätestatud kriteeriume.
Artikkel 17
Kohustus tegutseda AIFi või selle investorite ning turu terviklikkuse parimates huvides
1. AIFi valitseja kohaldab põhimõtteid ja menetlusi, et ennetada kuritarvitusi, sealhulgas neid, mille puhul on alust arvata, et need võivad mõjutada turu stabiilsust ja terviklikkust.
2. AIFi valitseja tagab, et valitsetavalt AIFilt või selle investoritelt ei nõuta põhjendamatut tasu.
Artikkel 18
Hoolsuskohustus
1. AIFi valitseja näitab investeeringute valimisel ja pideval seirel üles kõrgetasemelist hoolsust.
2. AIFi valitseja tagab, et tal on piisavad teadmised ja arusaamine varadest, millesse AIF investeerib.
3. AIFi valitseja koostab kirjalikult hoolsuskohustuse järgimise põhimõtted ja menetlused ning rakendab ja kohaldab neid ning rakendab tõhusat korda, et tagada AIFi nimel tehtavate investeerimisotsuste vastavus AIFi eesmärkidele, investeerimisstrateegiale ja vajaduse korral riskipiirangutele.
4. Lõike 3 kohaseid hoolsuskohustuse järgimise põhimõtteid ja menetlusi vaadatakse korrapäraselt läbi ja ajakohastatakse.
Artikkel 19
Hoolsuskohustus piiratud likviidsusega varadesse investeerimisel
1. Kui AIFi valitseja investeerib piiratud likviidsusega varadesse ja kui sellisele investeeringule eelneb läbirääkimiste etapp, teeb AIFi valitseja lisaks artiklis 18 sätestatud nõuetele seoses läbirääkimiste etapiga järgmist:
a)
koostab äriplaani ja ajakohastab korrapäraselt seda kooskõlas AIFi kestusega ja turutingimustega;
b)
otsib ja valib võimalikud tehingud kooskõlas punktis a osutatud äriplaaniga;
c)
hindab valitud tehinguid seoses võimalustega (kui on), üldiste asjaomaste riskidega, kõigi asjakohaste õiguslike, maksualaste, rahaliste või muude väärtust mõjutavate teguritega, inim- ja materiaalsete ressurssidega ning strateegiatega, sealhulgas väljumisstrateegiatega;
d)
täitma hoolsuskohustust seoses tehingutega enne nende täitmise korraldamist;
e)
jälgima AIFi tulemusi seoses punktis a osutatud äriplaaniga.
2. AIFi valitseja säilitab andmed lõike 1 kohaste toimingute kohta vähemalt viie aasta jooksul.
Artikkel 20
Hoolsuskohustus vastaspoole ja peamaakleri valimisel ja määramisel
1. Vastaspoole ja peamaakleri valimisel ja määramisel tegutseb AIF enne lepingu sõlmimist ja pidevalt hiljem piisava vilumuse, ettevaatlikkuse ja hoolikusega, võttes arvesse nende teenuste ulatust ja kvaliteeti.
2. AIFi valitseja või AIFi vastaspoole või peamaakleri valimisel börsiväliste tuletisinstrumentide tehingute, väärtpaberite laenuks andmise tehingute või repolepingute puhul tagab AIFi valitseja, et asjaomane peamaakler või vastaspool täidab kõiki järgmisi tingimusi:
a)
tema üle teostab pidevat järelevalvet ametiasutus;
b)
tema finantsseisund on kindel;
c)
tal on organisatsiooniline struktuur ja vahendid, mida on vaja teenuste osutamiseks AIFi valitsejale või AIFile.
3. Lõike 2 punktis b osutatud kindla finantsseisundi hindamisel võtab AIFi valitseja arvesse seda, kas peamaakleri või vastaspoole suhtes kohaldatakse usaldatavusnõudeid, sealhulgas piisavaid kapitalinõudeid, ja tõhusat järelevalvet.
4. Valitud peamaaklerite loendi kiidab heaks AIFi valitseja kõrgem juhtkond. Erandjuhtudel võib määrata peamaakleri, kes ei kuulu loendisse, kui ta täidab lõikes 2 sätestatud nõudeid ja kui selle kiidab heaks kõrgem juhtkond. AIFi valitseja peab olema suuteline põhjendama sellist valikut ja tõendama, et loendisse mittekuuluva peamaakleri valikul ja seirel täideti hoolsuskohustust.
Artikkel 21
Tegutsemine ausalt, õiglaselt ja piisava vilumusega
Selleks et määrata kindlaks, kas AIFi valitseja tegutseb ausalt, õiglaselt ja piisava vilumusega, hindavad pädevad asutused vähemalt, kas täidetud on järgmised tingimused:
a)
AIFi valitseja juhtorganil on kollektiivselt piisavad teadmised, oskused ja kogemused, et mõista AIFi valitseja tegevust, eelkõige sellega seotud peamisi riske ning varasid, millesse AIF on investeerinud;
b)
juhtorgani liikmed pühendavad piisavalt aega, et nõuetekohaselt täita oma ülesandeid seoses AIFi valitsejaga;
c)
juhtorgani iga liige tegutseb ausalt, terviklikult ja sõltumatult;
d)
AIFi valitseja eraldab piisavalt vahendeid juhtorgani liikmete ametisseseadmiseks ja koolitamiseks.
Artikkel 22
Vahendid
1. AIFi valitseja võtab tööle piisavalt töötajaid, kellel on neile määratud kohustuste täitmiseks vajalikud oskused, teadmised ja asjatundlikkus.
2. Lõike 1 kohaldamisel võtab AIFi valitseja arvesse oma äritegevuse olemust, ulatust ja keerukust ning äritegevuse käigus osutatavate teenuste ja teostatava tegevuse olemust ja ulatust.
Artikkel 23
AIFi investorite õiglane kohtlemine
1. AIFi valitseja tagab, et artiklis 57 osutatud otsuste tegemise menetlused ja organisatsiooniline struktuur tagavad investorite õiglase kohtlemise.
2. Kui AIFi valitseja kohaldab ühe või mitme investori suhtes mis tahes sooduskohtlemist, ei tohi see seada teisi investoreid üldiselt oluliselt halvemasse olukorda.
Artikkel 24
Hüved
1. AIFi valitseja ei tegutse ausalt ja õiglaselt ning kooskõlas valitsetavate AIFide või nende investorite parimate huvidega, kui seoses direktiivi 2011/61/EL I lisas osutatud ülesannete täitmisega makstakse talle või ta maksab ise mis tahes teenustasu või vahendustasu või võtab vastu või annab mis tahes mitterahalist hüve, välja arvatud järgmine:
a)
teenustasu, vahendustasu või mitterahaline hüve, mida makstakse või antakse AIFile või tema nimel tegutsevale isikule või võetakse AIFilt või tema nimel tegutsevalt isikult vastu;
b)
teenustasu, vahendustasu või mitterahaline hüve, mida makstakse kolmandale isikule või tema nimel tegutsevale isikule või võetakse kolmandalt isikult või tema nimel tegutsevalt isikult vastu, kui AIFi valitseja suudab tõendada, et täidetud on järgmised tingimused:
i)
teenustasu, vahendustasu või hüve olemasolu, olemus ja summa või kui summat ei saa kindlaks teha, siis selle arvutamise meetod, on AIFi investoritele avalikustatud enne asjaomase teenuse osutamist selgelt ning ammendaval, täpsel ja arusaadaval viisil;
ii)
teenustasu ja vahendustasu maksmise või mitterahalise hüve andmise eesmärk on parandada asjaomase teenuse kvaliteeti ning see ei kahjusta AIFi valitseja kohustust tegutseda valitsetava AIFi või selle investorite parimates huvides.
c)
nõuetekohased tasud, mis võimaldavad asjaomaste teenuste osutamist või mis on nende osutamiseks vajalikud, sealhulgas hoidmistasu, arveldus- ja valuutavahetustasud, õigusaktidest tulenevad tasud või juriidilise nõustamise tasud, ja mis nende olemust arvestades ei saa minna vastuollu AIFi valitseja kohustusega tegutseda ausalt, õiglaselt ja kooskõlas valitsetava AIFi või selle investorite parimate huvidega.
2. Teenustasu, vahendustasu või mitterahalise hüvega seotud korra põhitingimuste avalikustamine kokkuvõtlikus vormis loetakse lõike 1 punkti b alapunkti i kohaldamisel piisavaks, kui AIFi valitseja kohustub valitsetava AIFi investori nõudel avalikustama täiendavad üksikasjad ja kui kõnealune valitseja seda kohustust täidab.
Artikkel 25
Vahendite ja menetluste tõhus kasutamine - korralduste käitlemine
1. AIFi valitseja kehtestab menetlused ja korra, et tagada korralduste täitmine AIFi nimel kiiresti, õiglaselt ja ladusalt, ning rakendab ja kohaldab seda.
2. Lõikes 1 osutatud menetlused ja kord vastavad järgmistele nõuetele:
a)
AIFi nimel täidetud korraldused registreeritakse ja jaotatakse viivitamatult ja nõuetekohaselt;
b)
muus osas võrreldavad AIFi korraldused täidetakse järjest ja viivitamatult, välja arvatud juhul, kui korralduse olemus või valitsevad turutingimused teevad selle võimatuks või kui AIFi või selle investorite huvid nõuavad vastupidist.
3. Finantsinstrumendid, rahasummad või muud varad, mis on saadud täidetud korralduste arveldamise käigus, kantakse viivitamatult ja korrektselt asjaomase AIFi kontole või registreeritakse seal.
4. AIFi valitseja ei kuritarvita täitmist ootavate AIFi korraldustega seonduvat teavet ja võtab kasutusele kõik mõistlikud abinõud, et vältida kõnealuse teabe kuritarvitamist tema mis tahes asjaomaste isikute poolt.
Artikkel 26
Aruandluskohustused seoses märkimis- ja tagasivõtmiskorralduste täitmisega
1. Kui AIFi valitseja on täitnud investori märkimis- või tagasivõtmiskorralduse, peab ta saatma viivitamata investorile püsival andmekandjal asjakohase olulise teabe vastavalt seoses asjaomase korralduse täitmisega või märkimispakkumise aktsepteerimisega.
2. Lõiget 1 ei kohaldata, kui kolmas isik peab investorile esitama tehingu täitmise kinnituse, mis hõlmab asjakohast olulist teavet.
AIFi valitseja tagab, et kolmas isik täidab oma kohustusi.
3. Lõigetes 1 ja 2 osutatud asjakohane oluline teave hõlmab järgmist teavet:
a)
AIFi valitseja isikuandmed;
b)
investori isikuandmed;
c)
korralduse saamise kuupäev ja kellaaeg;
d)
täitmise kuupäev;
e)
AIFi isikuandmed;
f)
korralduse kogumaksumus, mis hõlmab sealhulgas märkimistasusid või puhasmaksumust tagasivõtmistasude mahaarvamise järgselt.
4. AIFi valitseja esitab investorile nõudmise korral teavet korralduse staatuse kohta või märkimispakkumise aktsepteerimise kohta või mõlema kohta, vastavalt olukorrale.
Artikkel 27
Valitsetava AIFi nimel tehingu tegemise otsuste täitmine
1. AIFi valitseja tegutseb valitsetava AIFi nimel tehingu tegemise otsuste täitmisel AIFi portfelli valitsemise raames valitsetavate AIFide või nende investorite parimates huvides.
2. Kui AIFi valitseja ostab või müüb finantsinstrumente või muud vara, mille puhul on oluline parimal viisil täitmine, võtab ta lõike 1 kohaldamisel kõik põhjendatud meetmed valitsetavate AIFide või nende investorite jaoks parima tulemuse saavutamiseks, võttes arvesse hinda, kulusid, kiirust, täitmise ja arveldamise tõenäosust, suurust, laadi või muid korralduse täitmisega seotud kaalutlusi. Kõnealuste tegurite suhteline olulisus määratakse kindlaks järgmiste kriteeriumide alusel:
a)
AIFi eesmärgid, investeerimispoliitika ja riskid, nagu on märgitud fonditingimustes või AIFi põhikirjas, prospektis või pakkumisdokumentides;
b)
korralduse andmed;
c)
neid finantsinstrumente või muud vara iseloomustavad andmed, mille kohta korraldus on esitatud;
d)
neid täitmiskohti iseloomustavad andmed, kuhu võib korralduse suunata.
3. AIFi valitseja kehtestab ja rakendab lõigetes 1 ja 2 osutatud kohustuste täitmiseks tõhusa korra. AIFi valitseja kehtestab kirjalikus vormis ja rakendab täitmispoliitika, mis võimaldab seoses AIFi korraldustega vastavalt lõikele 2 saavutada AIFi ja selle investorite jaoks parima võimaliku tulemuse.
4. AIFi valitseja jälgib regulaarselt korralduste täitmise korra ja poliitika tõhusust, et tuvastada ja vajaduse korral kõrvaldada kõik puudused.
5. AIFi valitseja vaatab kõnealuse täitmispoliitika läbi igal aastal. Samuti vaadatakse poliitika läbi iga kord, kui leiab aset oluline muutus, mis mõjutab AIFi valitseja suutlikkust saavutada valitsetava AIFi jaoks parim võimalik tulemus.
6. AIFi valitseja peab suutma tõendada, et ta on korralduse AIFi nimel täitnud vastavalt täitmispoliitikale.
7. Lõikeid 2-5 ei kohaldata, kui valik eri täitmiskohtade vahel puudub. AIFi valitseja peab suutma tõestada, et valik eri täitmiskohtade vahel puudub.
Artikkel 28
AIFi nimel korralduste teistele üksustele täitmiseks andmine
1. Kui AIFi valitseja valitsetavate AIFide portfellide valitsemise raames ostab või müüb finantsinstrumente või muud vara, mille puhul on oluline parimal viisil täitmine, tegutseb ta valitsetavate AIFide nimel korralduste teistele üksustele täitmiseks andmisel valitsetavate AIFide või nende investorite parimates huvides.
2. AIFi valitseja võtab kõik mõistlikud meetmed AIFi või selle investorite jaoks parima võimaliku tulemuse saavutamiseks, võttes seejuures arvesse hinda, kulusid, kiirust, täitmise ja arveldamise tõenäosust, suurust/mahtu ja laadi või muid korralduse täitmisega seotud kaalutlusi. Kõnealuste tegurite suhteline olulisus määratakse kindlaks artikli 27 lõikes 2 sätestatud kriteeriumide alusel.
AIFi valitseja kehtestab poliitika, mis võimaldab neil esimeses lõigus osutatud kohustust täita, ning rakendab ja kohaldab seda. Poliitikaga määratakse instrumendi iga liigi puhul kindlaks üksused, kellele võib korralduse anda. AIFi valitseja sõlmib täitmiseks andmise lepingu üksnes juhul, kui kõnealune leping on kooskõlas käesoleva artikli kohustustega. AIFi valitseja teeb valitsetavate AIFide investoritele kättesaadavaks asjakohase teabe käesoleva lõike kohase poliitika ning kõigi selle oluliste muudatuste kohta.
3. AIFi valitseja jälgib korrapäraselt lõike 2 kohaselt kehtestatud poliitika tõhusust ja eelkõige kõnealuses poliitikas määratletud üksuste poolse korralduste täitmise kvaliteeti ning vajaduse korral kõrvaldab kõik puudused.
Lisaks vaatab AIFi valitseja kõnealuse poliitika läbi igal aastal. Samuti vaadatakse poliitika läbi iga kord, kui leiab aset oluline muutus, mis mõjutab AIFi valitseja suutlikkust saavutada valitsetava AIFi jaoks parim võimalik tulemus.
4. AIFi valitseja suudab tõendada, et ta on korralduse AIFi nimel andnud vastavalt lõike 2 kohaselt kehtestatud poliitikale.
5. Lõikeid 2-5 ei kohaldata, kui valik eri täitmiskohtade vahel puudub. AIFi valitseja peab suutma tõestada, et valik eri täitmiskohtade vahel puudub.
Artikkel 29
Tehingukorralduste koondamine ja jaotamine
1. AIFi valitseja võib AIFi korralduse koondada teise AIFi, eurofondi või kliendi korraldusega või omavahendite investeerimise korraldusega ainult juhul, kui:
a)
on alust arvata, et korralduste koondamine ei ole mis tahes sellise AIFi, eurofondi või kliendi jaoks, kelle korraldus koondatakse, kokkuvõttes kahjulik;
b)
kehtestatud ja rakendatud on korralduste jaotamise poliitika, millega nähakse piisavalt täpselt ette koondatud korralduste õiglane jaotamine, sealhulgas see, kuidas korralduste maht ja hind määrab jaotamise ja osalise täitmise käsitlemise.
2. Kui AIFi valitseja koondab AIFi korralduse teiste AIFide, eurofondide või klientide ühe või mitme korraldusega ja koondatud korraldus täidetakse osaliselt, siis jaotab ta sellega seotud tehingud vastavalt oma korralduste jaotamise poliitikale.
3. Kui AIFi valitseja koondab oma arvel tehtavad tehingud AIFide, eurofondide või klientide ühe või mitme korraldusega, ei jaota ta sellega seotud tehinguid AIFile, eurofondile või kliendile kahjulikul viisil.
4. Kui AIFi valitseja koondab AIFi, eurofondi või teise kliendi korralduse oma arvel tehtava tehinguga ning koondatud korraldus täidetakse osaliselt, siis jaotab ta sellega seotud tehingud, eelistades seejuures AIFi, eurofondi või teise kliendi tehinguid enda arvel tehtavatele tehingutele.
Kui AIFi valitseja suudab siiski AIFile või kliendile mõistlikel alustel tõendada, et ilma koondamiseta ei oleks ta saanud tehingut nii soodsatel tingimustel või üldse teha, võib ta vastavalt lõike 1 punktis b osutatud korralduste jaotamise poliitikale võtta tehingu jaotamisel oma arvel tehtava tehingu arvesse proportsionaalselt.
2. JAGU
Huvide konfliktid
(direktiivi 2011/61/EL artikkel 14)
Artikkel 30
Huvide konfliktide liigid
AIFi valitsemise käigus tekkivate huvide konfliktide liikide kindlakstegemisel võtab AIFi valitseja arvesse eelkõige, kas AIFi valitseja, asjaomane isik või kontrolli kaudu otseselt või kaudselt AIFi valitsejaga seotud isik:
a)
saab tõenäoliselt AIFi või selle investorite arvel rahalist kasu või hoiab ära rahalist kahju;
b)
omab AIFile või selle investoritele või kliendile osutatud teenuse või AIFi või kliendi nimel tehtud tehingu tulemuse vastu huvi, mis ei kattu AIFi huvidega;
c)
omab rahalist või muud stiimulit eelistada:
-
AIFi huvidele eurofondi, kliendi või kliendirühma või teise AIFi huve;
-
AIFi ühe investori või investorirühma huvidele sama AIFi mõne teise investori huve;
d)
teostab samasid tegevusi nii AIFi jaoks kui ka teise AIFi, eurofondi või kliendi jaoks või
e)
saab AIFile osutatava ühise väärtpaberiportfelli valitsemise teenusega seoses muult isikult kui AIF või selle investorid hüvesid raha, kauba või teenuse näol, mis ei ole selle teenuse eest tavapäraselt makstav vahendus- või teenustasu.
Artikkel 31
Huvide konfliktide juhtimise poliitika
1. AIFi valitseja kehtestab tõhusa huvide konfliktide juhtimise poliitika ning rakendab ja kohaldab seda. Kõnealune poliitika vormistatakse kirjalikult ning see on kooskõlas AIFi valitseja suuruse ja struktuuri ning tema tegevuse olemuse, ulatuse ja keerukusega.
Kui AIFi valitseja kuulub gruppi, peab poliitika võtma arvesse ka kõiki asjaolusid, millest AIFi valitseja on või peaks olema teadlik ning millest võib grupi teiste liikmete struktuuri või äritegevuse tõttu tekkida huvide konflikt.
2. Lõike 1 kohane huvide konfliktide juhtimise poliitika hõlmab järgmist:
a)
seoses AIFi valitseja poolt või nimel teostatavate tegevustega, sealhulgas tegevustega, mida teostavad delegeeritav, isik, kellele delegeeritav on ülesanded edasi delegeerinud, välishindaja või vastaspool, määratakse kindlaks asjaolud, mis kujutavad endast või võivad endast kujutada huvide konflikti, millega kaasneb AIFi või selle investorite huvide kahjustamise oluline oht;
b)
menetlused, mida tuleb järgida, ja meetmed, mis tuleb vastu võtta selliste konfliktide ennetamiseks, juhtimiseks ja jälgimiseks.
Artikkel 32
Investeeringute tagasivõtmisega seotud huvide konfliktid
Avatud AIFi valitsev AIFi valitseja tuvastab, juhib ja jälgib huvide konflikte, mis tekivad investorite vahel, kes soovivad oma investeeringu tagasi võtta, ja investorite vahel, kes soovivad oma investeeringu AIFis säilitada, ning konflikte seoses AIFi valitseja huviga investeerida mittelikviidsetesse varadesse ja AIFi tagasivõtmispoliitikaga vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 14 lõikes 1 sätestatud kohustustele.
Artikkel 33
Huvide konfliktide ennetamise või juhtimise menetlused ja meetmed
1. Huvide konfliktide ennetamise või juhtimise menetlused ja meetmed peavad tagama, et huvide konflikti riskiga seotud tegevusi teostavad asjaomased isikud teostavad neid tegevusi sellisel tasemel sõltumatusega, mis on AIFi valitseja ja tema grupi suuruse ja tegevuse ning AIFi või selle investorite huvide kahjustamise ohu suuruse seisukohast asjakohane.
2. Menetlused ja meetmed, mis tuleb vastu võtta ja mida tuleb järgida vastavalt artikli 31 lõike 2 punktile b, hõlmavad, kui see on AIFi valitseja piisava sõltumatuse tagamiseks vajalik ja asjakohane, järgmist:
a)
tõhusad menetlused, millega vältida või kontrollida teabevahetust asjaomaste isikute vahel, kes on seotud ühise väärtpaberiportfelli valitsemisega või muude direktiivi 2011/61/EL artikli 6 lõigete 2 ja 4 kohaste tegevustega ning kelle tegevusega võib kaasneda huvide konflikt, juhul kui kõnealuse teabe vahetamine võib kahjustada ühe või enama AIFi või nende investorite huve;
b)
eraldi järelevalve selliste asjaomaste isikute üle, kelle põhiülesannete hulka kuulub selliste klientide või investorite nimel ühise väärtpaberiportfelli valitsemine või sellistele klientidele või investoritele teenuste osutamine, kelle huvid võivad konflikti sattuda või kes muul moel esindavad erinevaid huve (sealhulgas AIFi valitseja huve), mis võivad konflikti sattuda;
c)
mis tahes otsese seose kõrvaldamine peamiselt ühe tegevusega tegelevate asjaomaste isikute ja peamiselt teise tegevusega tegelevate teiste asjaomaste isikute tasustamise või nende tegevuse tulemusel saadud tulude vahel, kui need mõlemad tegevused võivad põhjustada huvide konflikti;
d)
meetmed, millega ennetada või piirata mis tahes isiku ebakohast mõju sellele, mil viisil asjaomane isik ühist väärtpaberiportfelli valitseb;
e)
meetmed, millega takistada või kontrollida asjaomase isiku samaaegset või järjestikust tegelemist ühise väärtpaberiportfelli valitsemise eraldiseisvate tegevustega või muude direktiivi 2011/61/EL artikli 6 lõigete 2 ja 4 kohaste tegevustega, kui see võib kahjustada huvide konfliktide nõuetekohast juhtimist.
Kui ühe või enama kõnealuse meetme või menetluse vastuvõtmine või kohaldamine ei taga sõltumatuse nõutavat taset, võtab AIFi valitseja selle saavutamiseks vastu asjakohased alternatiivsed või täiendavad meetmed ja menetlused.
Artikkel 34
Huvide konfliktide juhtimine
Kui AIFi valitseja kehtestatud organisatsiooniline või halduskord ei ole piisav, et piisava kindlusega tagada AIFi või selle investorite huvide kahjustamise ohu ennetamine, teavitatakse sellest viivitamata AIFi kõrgemat juhtkonda või muud pädevat siseorganit, et saaks võtta vastu otsuseid või meetmeid, millega tagatakse AIFi valitseja tegutsemine AIFi või selle investorite parimates huvides.
Artikkel 35
Huvide konfliktide seire
1. AIFi valitseja säilitab ja korrapäraselt ajakohastab andmeid sellist liiki tegevuste kohta, mis on teostatud AIFi valitseja poolt või nimel ning mille puhul on tekkinud või võib tegevuse käigus tekkida huvide konflikt, millega kaasneb oluline oht kahjustada ühe või mitme AIFi või nende investorite huve.
2. Kõrgemale juhtkonnale esitatakse sageli ja vähemalt korra aastas kirjalikud aruanded lõikes 1 osutatud tegevuste kohta.
Artikkel 36
Huvide konfliktide avalikustamine
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 14 lõigete 1 ja 2 kohaselt investoritele avalikustatav teave esitatakse investoritele püsival andmekandjal või veebilehel.
2. Kui lõikes 1 osutatav teave avaldatakse veebilehel ja see ei ole isiklikult adresseeritud investorile, peavad olema täidetud järgmised tingimused:
a)
investorile on teatatud veebilehe aadress ja koht, kus asjaomane teave on veebilehel kättesaadav, ning investor on andnud nõusoleku teabe esitamiseks sellisel viisil;
b)
teave peab olema ajakohastatud;
c)
teave peab olema kõnealusel veebilehel kättesaadav pidevalt sellisel ajavahemikul, mil investoril võib olla põhjendatult vaja teabega tutvuda.
Artikkel 37
Hääleõiguse kasutamise strateegia
1. AIFi valitseja töötab välja asjakohase ja tõhusa strateegia, millega määratakse kindlaks, millal ja kuidas kasutatakse valitsetava AIFi portfellis olevat hääleõigust, et tagada hääleõiguse kasutamine ainult asjaomase AIFi ja selle investorite huvides.
2. Lõikes 1 osutatud strateegiaga määratakse kindlaks meetmed ja menetlused, millega:
a)
jälgitakse olulisi korporatiivsündmusi;
b)
tagatakse, et hääleõiguse kasutamine vastab asjaomase AIFi investeerimiseesmärkidele ja -poliitikale;
c)
ennetatakse või juhitakse huvide mis tahes konflikte, mis tulenevad hääleõiguse kasutamisest.
3. Strateegia kokkuvõtlik kirjeldus ja strateegia alusel võetud meetmete üksikasjad tehakse investorite nõudel neile kättesaadavaks.
3. JAGU
Riskijuhtimine
(direktiivi 2011/61/EL artikkel 15)
Artikkel 38
Riskijuhtimissüsteemid
Käesoleva jao kohaldamisel käsitatakse riskijuhtimissüsteemidena AIFi valitseja organisatsioonilise struktuuri asjakohastest osadest koosnevaid süsteeme, kus on keskne roll alalisel riskijuhtimisfunktsioonil, iga AIFi investeerimisstrateegia seisukohast asjakohase riski juhtimisega seotud poliitikal ja menetlustel ning korral, protseduuridel ja meetoditel, mida AIFi valitseja kasutab riski mõõtmiseks ja juhtimiseks iga valitsetava AIFi puhul.
Artikkel 39
Alaline riskijuhtimisfunktsioon
1. AIFi valitseja kehtestab ja säilitab alalise riskijuhtimisfunktsiooni, mis:
a)
rakendab tõhusa riskijuhtimise poliitika ja tõhusad riskijuhtimise menetlused, et tuvastada, mõõta, juhtida ja jälgida igal ajal kõiki riske, mis on seotud iga AIFi investeerimisstrateegiaga ja millele iga AIF on või võib olla avatud;
b)
tagab, et AIFi riskiprofiil, mis avalikustatakse investoritele vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punktile c, on kooskõlas käesoleva määruse artikli 44 kohaselt kehtestatud riskipiirangutega;
c)
jälgib vastavust artikli 44 kohaselt kehtestatud riskipiirangutele ning teatab AIFi valitseja juhtorganile ja olemasolu korral AIFi järelevalvefunktsioonile õigeaegselt sellest, et AIFi riskiprofiil ei ole kooskõlas kõnealuste riskipiirangutega või et on oluline oht, et see võib juhtuda;
d)
esitab korrapäraselt AIFi valitseja juhtorganile ja olemasolu korral AIFi järelevalvefunktsioonile, järgmist ajakohastatud teavet sagedusega, mis vastab AIFi või AIFi valitseja tegevuse olemusele, ulatusele ja keerukusele:
i)
artikli 44 kohaselt kehtestatud riskipiirangute ning direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punkti c kohaselt investoritele avalikustatud AIFi riskiprofiili kooskõla ja vastavus;
ii)
riskijuhtimisprotsessi nõuetekohasus ja tõhusus, märkides eelkõige seda, kas olemasolevate või prognoositavate puuduste korral on võetud või võetakse asjakohaseid parandusmeetmeid;
e)
esitab kõrgemale juhtkonnale korrapäraselt aruandeid, milles antakse teavet iga valitsetava AIFi olemasoleva riskitaseme ja artikli 44 kohaste riskipiirangute tegeliku või prognoositava ületamise kohta, et tagada asjakohaste meetmete viivitamatu võtmine.
2. Riskijuhtimisfunktsioonil on vajalikud ametivolitused ja juurdepääs kogu asjakohasele teabele, mida on vaja lõikes 1 sätestatud ülesannete täitmiseks.
Artikkel 40
Riskijuhtimispoliitika
1. AIFi valitseja koostab, rakendab ja säilitab asjakohase ja dokumenteeritud riskijuhtimispoliitika, milles määratletakse kõik asjakohased riskid, millele valitsetavad AIFid on või võivad olla avatud.
2. Riskijuhtimispoliitika hõlmab menetlusi, mis võimaldavad AIFi valitsejal hinnata iga valitsetava AIFi turu-, likviidsus- ja vastaspooleriske ning AIFi kõiki muid asjakohasid riske, sealhulgas operatsiooniriskid, mis võivad valitsetava AIFi puhul olla olulised.
3. AIFi valitseja riskijuhtimispoliitika hõlmab vähemalt järgmist:
a)
meetodid, vahendid ja kord, mis võimaldavad järgida artiklit 45;
b)
meetodid, vahendid ja kord, mis võimaldavad hinnata ja jälgida AIFi likviidsusriski tavapärastes ja erandlikes likviidsustingimustes, kasutades sealhulgas artikli 48 kohaseid korrapäraseid stressiteste;
c)
AIFi valitseja sisene vastutuse jaotus seoses riskijuhtimisega;
d)
käesoleva määruse artikli 44 kohaselt kehtestatud riskipiirangud ning põhjendus selle kohta, kuidas need on kooskõlas direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punkti c kohaselt investoritele avalikustatud AIFi riskiprofiiliga;
e)
artiklis 39 osutatud alalise riskijuhtimisfunktsiooni esitatavate aruannete tingimused, sisu, sagedus ja adressaadid.
4. Riskijuhtimispoliitika hõlmab artiklis 43 osutatud kaitsemeetmete kirjeldust, eelkõige:
a)
võimalike huvide konfliktide olemus;
b)
võetud parandusmeetmed;
c)
põhjused, miks on alust arvata, et kõnealused meetmed tagavad riskijuhtimisfunktsiooni sõltumatu tegutsemise;
d)
kuidas AIFi valitseja kavatseb tagada kaitsemeetmete pideva tõhususe.
5. Lõikes 1 osutatud riskijuhtimispoliitika on kooskõlas AIFi valitseja tegevuse ja tema valitsetava AIFi olemuse, ulatuse ja keerukusega
Artikkel 41
Riskijuhtimissüsteemide hindamine, jälgimine ja läbivaatamine
1. AIFi valitseja hindab, jälgib ja korrapäraselt vähemalt korra aastas vaatab läbi:
a)
riskijuhtimispoliitika ja artiklis 45 osutatud korra, protseduuride ja meetodite asjakohasuse ja tõhususe;
b)
mil määral AIFi valitseja järgib riskijuhtimispoliitikat ja artiklis 45 osutatud korda, protseduure ja meetodeid;
c)
riskijuhtimisprotsessi toimimises esinevate puuduste kõrvaldamiseks võetud meetmete asjakohasuse ja tõhususe;
d)
riskijuhtimisfunktsiooni toimimise;
e)
selliste meetmete asjakohasuse ja tõhususe, mille eesmärk on riskijuhtimisfunktsiooni funktsionaalne ja hierarhiline eraldamine vastavalt artiklile 42.
Esimeses lõigus osutatud korrapärase läbivaatamise sageduse otsustab kõrgem juhtkond vastavalt proportsionaalsuse põhimõttele, võttes arvesse AIFi valitseja tegevuse ja tema valitsetava AIFi olemust, ulatust ja keerukust.
2. Lisaks lõikes 1 osutatud korrapärasele läbivaatamisele vaadatakse riskijuhtimissüsteemid läbi juhul, kui:
a)
oluliselt muudetakse riskijuhtimispoliitikat ja menetlusi ning artiklis 45 osutatud korda, protseduure ja meetodeid;
b)
ettevõtja sisesed või välised sündmused osutavad täiendava läbivaatamise vajadusele;
c)
oluliselt muudetakse AIFi valitseja valitsetava AIFi investeerimisstrateegiat ja eesmärke.
3. AIFi valitseja ajakohastab riskijuhtimissüsteemid lõigetes 1 ja 2 osutatud läbivaatamise tulemuste põhjal.
4. AIFi valitseja teatab oma päritoluliikmesriigi pädevale asutusele riskijuhtimispoliitika ning artiklis 45 osutatud korra, protseduuride ja meetodite tahes olulisest muutmisest.
Artikkel 42
Riskijuhtimisfunktsiooni funktsionaalne ja hierarhiline eraldamine
1. Riskijuhtimisfunktsiooni loetakse tegevüksustest, sealhulgas portfelli valitsemise funktsioonist, funktsionaalselt ja hierarhiliselt eraldatuks ainult juhul, kui täidetud on kõik järgmised tingimused:
a)
riskijuhtimisfunktsiooni täitvate isikute üle ei teosta järelevalvet isikud, kes vastutavad AIFi valitseja tegevüksuste, sealhulgas portfelli valitsemise funktsiooni toimimise eest;
b)
riskijuhtimisfunktsiooni täitvad isikud ei teosta tegevusi tegevüksustes, sealhulgas portfelli valitsemise funktsiooni raames;
c)
riskijuhtimisfunktsiooni täitvaid isikuid tasustatakse vastavalt kõnealuse funktsiooniga seotud eesmärkide saavutamisele ning sõltumatult tegevüksuste, sealhulgas portfelli valitsemise funktsiooni tegevuse tulemustest;
d)
riskijuhtimisfunktsiooni täitvate kõrgemal ametikohal olevate isikute tasustamise vaatab otseselt läbi töötasukomisjon, kui selline komisjon on loodud.
2. Lõike 1 kohane riskijuhtimisfunktsiooni funktsionaalne ja hierarhiline eraldamine tagatakse AIFi valitseja kogu hierarhilises struktuuris kuni juhtorganini. Selle vaatab läbi AIFi valitseja juhtorgan ja olemasolu korral ka järelevalvefunktsioon.
3. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused vaatavad läbi, kuidas on AIFi valitseja kohaldanud lõikeid 1 ja 2 direktiivi 2011/61/EL artikli 15 lõike 1 teise lõigus sätestatud kriteeriumide alusel.
Artikkel 43
Huvide konfliktide ärahoidmiseks võetavad kaitsemeetmed
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 15 lõikes 1 osutatud huvide konfliktide ärahoidmiseks võetavate kaitsemeetmetega tagatakse vähemalt, et:
a)
riskijuhtimisfunktsiooni võetavad otsused põhinevad usaldusväärsetel andmetel, mida riskijuhtimisfunktsioon asjakohasel määral kontrollib;
b)
riskijuhtimisfunktsiooni täitvaid isikuid tasustatakse vastavalt riskijuhtimisfunktsiooniga seotud eesmärkide saavutamisele ning sõltumatult nende muude tegevusvaldkondade tulemustest, kus nad tegutsevad;
c)
riskijuhtimisfunktsiooni üle teostatakse asjakohast sõltumatut kontrolli tagamaks, et otsused tehakse sõltumatult;
d)
riskijuhtimisfunktsioonil on juhtorganis või järelevalvefunktsioonis, kui see on loodud, vähemalt sama suured volitused kui portfelli valitsemise funktsioonil;
e)
vastuolus olevad kohustused on nõuetekohaselt eraldatud.
2. Kui see on proportsionaalne, tagatakse AIFi valitseja olemust, ulatust ja keerukust arvesse võttes lõikes 1 osutatud kaitsemeetmetega ka, et:
a)
riskijuhtimisfunktsiooni tegevuse vaatab korrapäraselt läbi siseauditifunktsioon või kui seda ei ole loodud, juhtorgani määratud kolmas isik;
b)
kui on loodud riskikomitee, tagatakse sellele asjakohased vahendid ning komitee mittesõltumatutel liikmetel ei ole liigset mõju riskijuhtimisfunktsiooni tegevusele.
3. AIFi valitseja juhtorgan ja olemasolu korral järelevalvefunktsioon kehtestavad lõigete 1 ja 2 kohased kaitsemeetmed huvide konfliktide ärahoidmiseks, vaatavad korrapäraselt läbi nende tõhususe ja võtavad puuduste kõrvaldamiseks õigeaegselt parandusmeetmeid.
Artikkel 44
Riskipiirangud
1. AIFi valitseja kehtestab ja rakendab iga valitsetava AIFi puhul kvantitatiivsed või kvalitatiivsed riskipiirangud või mõlemad, võttes arvesse kõiki asjaomaseid riske. Kui AIFi valitseja kehtestab ainult kvalitatiivsed riskipiirangud, peab ta olema suuteline sellist lähenemisviisi pädevale asutusele põhjendama.
2. Iga AIFi puhul kehtestatud kvantitatiivsed ja kvalitatiivsed riskipiirangud hõlmavad vähemalt järgmisi riske:
a)
tururisk;
b)
krediidirisk;
c)
likviidsusrisk;
d)
vastaspoolerisk;
e)
operatsioonirisk.
3. Riskipiirangute kehtestamisel võtab AIFi valitseja arvesse iga valitsetava AIFi puhul kasutatavaid strateegiaid ja varasid, samuti iga kõnealuse AIFi suhtes kohaldatavaid riiklikke eeskirju. Kõnealused riskipiirangud peavad olema kooskõlas AIFi riskiprofiiliga, mis avalikustatakse investoritele vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punktile c, ning need peab heaks kiitma juhtorgan.
Artikkel 45
Riski mõõtmine ja juhtimine
1. AIFi valitseja võtab vastu asjakohase ja tõhusa korra, protseduurid ja meetodid, et:
a)
tuvastada, mõõta, juhtida ja jälgida igal ajal riske, millele valitsetavad AIFid on või võivad olla avatud;
b)
tagada vastavus artikli 44 kohaselt kehtestatud riskipiirangutele.
2. Lõikes 1 osutatud kord, protseduurid ja meetodid on proportsionaalsed AIFi valitseja ja selle iga valitsetava AIFi tegevuse olemuse, ulatuse ja keerukusega ning kooskõlas AIFi riskiprofiiliga, mis avalikustatakse investoritele vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punktile c.
3. Lõike 1 kohaldamisel teeb AIFi valitseja iga valitsetava AIFi puhul järgmist:
a)
kehtestab riskide hindamise korra, protseduurid ja meetodid, mida on vaja selleks, et võetud positsioonide riskid ja nende osakaal üldriskiprofiilis oleks usaldusväärsete andmete alusel asjakohaselt hinnatavad, ning tagab riskide hindamise korra, protseduuride ja meetodite asjakohase dokumenteerimise;
b)
viib korrapäraselt läbi järelteste, et hinnata mudelipõhiseid prognoose ja hinnanguid hõlmava riskide hindamise korra sobivust;
c)
viib korrapäraselt läbi asjakohaseid stressiteste ja analüüsib stsenaariume, et vähendada riske, mis tulenevad turutingimuste võimalikust muutumisest, mis võib AIFi negatiivselt mõjutada;
d)
tagab, et olemasolev riskitase vastab artikli 44 kohaselt kehtestatud riskipiirangutele;
e)
kehtestab, rakendab ja säilitab asjakohased protseduurid, mille alusel võetakse AIFi riskipiirangutest tegeliku või võimaliku kõrvalekaldumise korral probleemi lahendamiseks investorite parimates huvides õigeaegselt meetmeid;
f)
tagab iga AIFi jaoks asjakohased likviidsuse juhtimise süsteemid ja menetlused vastavalt artiklis 46 sätestatud nõuetele.
4. JAGU
Likviidsuse juhtimine
(direktiivi 2011/61/EL artikkel 16)
Artikkel 46
Likviidsuse juhtimise kord ja menetlused
AIFi valitseja peab suutma tõendada oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele, et kohaldatakse direktiivi 2011/61/EL artikli 16 lõikes 1 osutatud asjakohast likviidsuse juhtimise korda ja tulemuslikke menetlusi, mille puhul on võetud arvesse iga AIFi investeerimisstrateegiat, likviidsusprofiili ja tagasivõtmispoliitikat.
Artikkel 47
Likviidsusriski jälgimine ja juhtimine
1. Artiklis 46 osutatud likviidsuse juhtimise korra ja menetlustega tagatakse vähemalt see, et:
a)
AIFi valitseja säilitab AIFis likviidsuse taseme, mis on kooskõlas tema aluskohustustega vastavalt hinnangule AIFi varade suhtelise likviidsuse kohta turul, võttes arvesse varade realiseerimiseks kuluvat aega ja hinda või väärtust, millega kõnealused varad saab realiseerida, ning nende tundlikkust muudele tururiskidele või teguritele;
b)
AIFi valitseja jälgib AIFi varaportfelli likviidsusprofiili, võttes arvesse iga sellise varakirje täiendavat mõju, millel võib olla oluline mõju likviidsusele, ning olulisi kohustisi ja kohustusi (tingimuslikke või muid), mis AIFil võib olla seoses tema aluskohustustega. Selleks võtab AIFi valitseja arvesse AIFi investoribaasi profiili, sealhulgas investorite liiki, investeeringute suhtelist suurust ning nende investeeringute suhtes kohaldatavaid tagasivõtmise tingimusi;
c)
kui AIF investeerib teistesse ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjatesse, jälgib AIFi valitseja lähenemisviisi, mille on likviidsuse juhtimiseks kehtestanud nende muude ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate valitsejad, sealhulgas teostades korrapäraselt kontrolli, et jälgida tagasivõtmise sätteid nende alusvaraks olevate ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate puhul, millesse AIF investeerib. Kui direktiivi 2011/61/EL artikli 16 lõikest 1 ei tulene teisiti, ei kohaldata seda kohustust juhul, kui teiste ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjatega, millesse AIF investeerib, kaubeldakse aktiivselt reguleeritud turul direktiivi 2004/39/EÜ artikli 4 lõike 1 punkti 14 tähenduses või samaväärsel kolmanda riigi turul;
d)
AIFi valitseja rakendab ja säilitab asjakohased likviidsuse mõõtmise korra ja menetlused, et hinnata selliste positsioonide ja kavatsetavate investeeringute kvantitatiivseid ja kvalitatiivseid riske, millel on oluline mõju AIFi varade portfelli likviidsusprofiilile, et saaks asjakohaselt mõõta nende mõju üldisele likviidsusprofiilile. Kasutatavate menetlustega tagatakse, et AIFi valitsejal on asjakohased teadmised ja arusaam nende varade likviidsuse kohta, millesse AIF on investeerinud või kavatseb investeerida, sealhulgas vajaduse korral kauplemise mahu ja hindade tundlikkuse kohta ja/või iga varakirje hinnavahede kohta tavapärastes ja erandlikes likviidsustingimustes;
e)
AIFi valitseja kaalub ja rakendab vahendid ja korra, sealhulgas erikorra, mis on vajalikud iga tema valitsetava AIFi likviidsusriski juhtimiseks. AIFi valitseja teeb kindlaks asjaolude liigid, mille korral kõnealuseid vahendeid ja korda võib kasutada nii tava- kui ka erandolukordades, võttes arvesse AIFi kõigi investorite õiglast kohtlemist seoses iga valitsetava AIFiga. AIFi valitseja võib kasutada selliseid vahendeid ja korda ainult nende asjaolude korral ning juhul, kui on teave asjakohaselt avalikustatud vastavalt artiklile 108.
2. AIFi valitseja dokumenteerib lõikes 1 osutatud likviidsuse juhtimise põhimõtted ja menetlused, vaatab need läbi vähemalt kord aastas ning ajakohastab neid mis tahes muutuste või uue korra korral.
3. AIFi valitseja lisab oma lõikes 1 osutatud likviidsuse juhtimise korda ja menetlustesse asjakohased eskalatsiooni meetmed, et lahendada prognoositavaid või tegelikke likviidsusprobleeme või muid AIFi probleemseid olukordi.
4. Kui AIFi valitseja valitseb finantsvõimendusega kinnist AIFi, ei kohaldata lõike 1 punkti e.
Artikkel 48
Likviidsuse juhtimise piirangud ja stressitestid
1. AIFi valitseja peab võimaluse korral, võttes arvesse iga tema valitsetava AIFi olemust, ulatust ja keerukust, rakendama ja säilitama AIFi likviidsuse või mittelikviidsuse asjakohased piirangud, mis on kooskõlas selle aluskohustuste ja tagasivõtmispoliitikaga ja artiklis 44 sätestatud nõuetega kvantitatiivsete ja kvalitatiivsete riskipiirangute kohta.
AIFi valitseja jälgib kõnealuste piirangute järgimist ning kui neid piiranguid on ületatud või tõenäoliselt ületatakse, määrab ta kindlaks nõutud (või vajalikud) meetmed. Asjakohaste meetmete kindlaksmääramisel võtab AIFi valitseja arvesse likviidsuse juhtimise põhimõtete ja menetluste piisavust, AIFi varade portfelli likviidsuse asjakohasust ja tagasivõtmise taotluste ebatavapärase taseme mõju.
2. AIFi valitseja viib korrapäraselt läbi stressiteste tavapärastes ja erandlikes likviidsustingimustes, mis võimaldab tal hinnata iga tema valitsetava AIFi likviidsusriski. Stressitestid:
a)
teostatakse usaldusväärse ja ajakohastatud teabe alusel kvantitatiivse analüüsina või kui see ei ole asjakohane, siis kvalitatiivse analüüsina;
b)
võimaluse korral simuleerivad AIFis varade likviidsuse puudujääki ja ebatüüpilisi tagasivõtmise taotlusi;
c)
hõlmavad tururiske ja neist tulenevat mõju, sealhulgas mõju lisatagatise nõuetele, tagatisnõuetele või krediidiliinidele;
d)
võtavad arvesse väärtuse hindamise tundlikkust stressitingimustes;
e)
teostatakse sagedusega, mis on AIFi olemuse seisukohast asjakohane, võttes arvesse AIFi investeerimisstrateegiat, likviidsusprofiili, investori liiki ning AIFi tagasivõtmispoliitikat, ning vähemalt kord aastas.
3. AIFi valitseja tegutseb investorite parimates huvides mis tahes stressitesti tulemuste puhul.
Artikkel 49
Investeerimisstrateegia, likviidsusprofiili ja tagasivõtmispoliitika omavaheline kooskõla
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 16 lõike 2 kohaldamisel loetakse iga AIFi valitseja valitsetava AIFi investeerimisstrateegia, likviidsusprofiil ja tagasivõtmispoliitika olevat omavahel kooskõlas, kui investoritel on võimalik oma investeeringuid tagasi võtta viisil, mis vastab AIFi kõigi investorite õiglasele kohtlemisele ning on kooskõlas AIFi tagasivõtmispoliitika ja tema kohustustega.
2. Investeerimisstrateegia, likviidsusprofiili ja tagasivõtmispoliitika omavahelise kooskõla hindamisel võtab AIFi valitseja arvesse ka mõju, mis tagasivõtmistel võib olla AIFi iga varakirje aluseks olevatele hindadele või hinnavahedele.
5. JAGU
Investeerimine väärtpaberistamise positsioonidesse
(direktiivi 2011/61/EL artikkel 17)
Artikkel 50
Mõisted
Käesolevas jaos kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „väärtpaberistamine”- väärtpaberistamine direktiivi 2006/48/EÜ artikli 4 punkti 36 tähenduses;
b) „väärtpaberistamise positsioon”- väärtpaberistamise positsioon direktiivi 2006/48/EÜ artikli 4 punkti 40 tähenduses;
c) „sponsor”- tehingu korraldaja direktiivi 2006/48/EÜ artikli 4 punkti 42 tähenduses;
d) „väärtpaberistamise seeria”- väärtpaberistamise seeria direktiivi 2006/48/EÜ artikli 4 punkti 39 tähenduses.
Artikkel 51
Nõuded säilitatud huvi kohta
1. AIFi valitseja võtab väärtpaberistamise krediidiriski positsiooni tema valitsetava ühe või enama AIFi nimel ainult juhul, kui väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja on AIFi valitsejale selgesõnaliselt avalikustanud, et ta säilitab jätkuvalt olulise neto majandusliku huvi, mis mingil juhul ei ole vähem kui 5 %.
Ainult järgmine kvalifitseerub sellise olulise neto majandusliku huvi säilitamisena, mis ei ole väiksem kui 5 %:
a)
säilitatakse vähemalt 5 % iga investoritele müüdud või üle kantud iga väärtpaberistamise seeria nimiväärtusest;
b)
uuenevate nõuete väärtpaberistamise korral säilitatakse väärtpaberistamise tehingu algataja huvi vähemalt 5 % ulatuses väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtusest;
c)
säilitatakse juhuslikult valitud riskipositsioonid, mis on vähemalt 5 % väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtuse summast, juhul kui sellised riskipositsioonid oleksid väärtpaberistamise käigus väärtpaberistatud, tingimusel, et potentsiaalselt väärtpaberistatud riskipositsioonide arv ei ole tehingu algatamisel väiksem kui 100;
d)
säilitatakse esimese järjekoha kahju väärtpaberistamise seeria ja vajaduse korral muud väärtpaberistamise seeriad, millel on sama või kõrgem riskiprofiil kui muudel seeriatel, mis on investoritele üle kantud või müüdud ja mille tähtpäev ei saabu varem kui muudel seeriatel, mis on investoritele üle kantud või müüdud, nii et säilitatakse kokku vähemalt 5 % väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtusest;
e)
esimese järjekoha kahju riskipositsiooni säilitamine tasemel vähemalt 5 % igast väärtpaberistamise käigus väärtpaberistatud riskipositsioonist.
Neto majanduslikku huvi mõõdetakse tehingu algatamisel ja seda säilitatakse jätkuvalt. Neto majandusliku huvi, sealhulgas säilitatud positsioonide, huvi või riskipositsioonide suhtes ei kohaldata mis tahes krediidiriski maandamist või mis tahes lühikesi positsioone või muud riskimaandamist ning seda ei müüda. Neto majanduslik huvi määratakse kindlaks bilansiväliste kirjete tingliku väärtuse alusel.
Säilitamisnõudeid ei kohaldata mitmekordselt ühegi väärtpaberistamise suhtes.
2. Lõiget 1 ei kohaldata, kui väärtpaberistatud riskipositsioonid on nõuded või tingimuslikud nõuded direktiivi 2006/48/EÜ artikli 122a lõike 3 esimeses lõigus loetletud asutuste vastu või millele on need asutused garantii andnud täies ulatuses, tingimusteta ja pöördumatult, ning ei kohaldata direktiivi 2006/48/EÜ artikli 122a lõike 3 teises lõigus loetletud tehingute suhtes.
Artikkel 52
Kvalitatiivsed nõuded seoses sponsorite ja väärtpaberistamise tehingu algatajatega
Enne kui AIFi valitseja võtab väärtpaberistamise krediidiriski positsiooni ühe või enama AIFi nimel, peab ta tagama, et sponsor ja väärtpaberistamise tehingu algataja:
a)
annavad laenu kindlate ja täpselt määratletud kriteeriumide alusel ning määravad selgelt kindlaks väärtpaberistatavate riskipositsioonide puhul kasutatavate laenude kinnitamise, laenutingimuste muutmise, uuendamise ja refinantseerimise korra, mida nad kohaldavad ka enda hoitavate riskipositsioonide suhtes;
b)
on kehtestanud ja kasutavad tulemuslikke süsteeme oma krediidiriskiga portfellide ja riskipositsioonide pidevaks haldamiseks ja jälgimiseks, sealhulgas probleemsete laenude kindlakstegemiseks ja juhtimiseks ning väärtuste asjakohaseks korrigeerimiseks ja provisjonide tegemiseks;
c)
hajutavad asjakohaselt iga krediidiportfelli, arvestades sihtturgu ja üldist laenustrateegiat;
d)
omavad krediidiriski kohta kirjalikke põhimõtteid, mis sisaldavad nende riskitaluvuspiire ja provisjoneerimise põhimõtteid ning kirjeldavad, kuidas nad seda riski mõõdavad, jälgivad ja kontrollivad;
e)
tagavad probleemideta ligipääsu kogu olulisele teabele krediidikvaliteedi ja üksikute aluspositsioonide tulemusnäitajate, rahavoogude ning väärtpaberistamise positsiooni tagatise kohta, samuti sellisele teabele, mida on vaja rahavoogude ja aluspositsioonide tagatise väärtuse põhjaliku ja hästiinformeeritud stressitesti läbiviimiseks. Sel eesmärgil määratletakse oluline teave väärtpaberistamise päeva seisuga ja väärtpaberistamise laadist tulenevalt vajaduse korral pärast seda;
f)
tagavad probleemideta ligipääsu kõigile muudele asjakohastele andmetele, mida AIFi valitseja vajab artiklis 53 sätestatud nõuete täitmiseks;
g)
avalikustavad oma säilitatud neto majandusliku huvi, nagu on osutatud artiklis 51, ning mis tahes asjaolud, mis võiksid ohustada kõnealuses artiklis osutatud neto majandusliku huvi nõutud miinimumtaseme säilitamist.
Artikkel 53
Kvalitatiivsed nõuded, mis käsitlevad väärtpaberistamise riski võtnud AIFi valitsejaid
1. Enne väärtpaberistamise krediidiriski võtmist ühe või enama AIFi nimel, ja vajaduse korral pärast seda, on AIFi valitseja võimeline pädevatele asutustele tõestama iga väärtpaberistamise positsiooni puhul, et tal on selle kohta igakülgsed ja põhjalikud teadmised ning et ta on rakendanud järgmise teabe analüüsimiseks ja registreerimiseks ametlikke eeskirju ja menetlusi, mis vastavad asjaomase AIFi investeeringute riskiprofiilile väärtpaberistatud positsioonides:
a)
väärtpaberistamise tehingu algatajate või sponsorite poolt artikli 51 kohaselt avalikustatud teave, et täpsustada neto majanduslik huvi, mille nad väärtpaberistamisel jätkuvalt säilitavad;
b)
väärtpaberistamise üksiku positsiooni riskitunnused;
c)
nende riskipositsioonide tunnused, mis on aluseks väärtpaberistamise positsioonile;
d)
väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsori maine ja saadud kahju varasemate sellise riskipositsiooni klassiga väärtpaberistamiste puhul, mis on aluseks väärtpaberistamise positsioonile;
e)
väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsori või nende esindajate või nõustajate selgitused nende väärtpaberistatud riskipositsioonide puhul rakendatud hoolsuskohustuse kohta ja vajaduse korral väärtpaberistatud riskipositsioonide tagatiste kvaliteedi kohta;
f)
vajaduse korral metoodika ja põhimõtted, millel põhineb väärtpaberistatud riskipositsiooni tagatiste hindamine, ning väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsori tegevuspõhimõtted, et tagada hindaja sõltumatus;
g)
väärtpaberistamise kõik struktuursed näitajad, mis võivad oluliselt mõjutada AIFi valitseja väärtpaberistamise positsiooni tulemusnäitajaid, näiteks kaskaadimõjuga tehingud ja kaskaadi vallandavad tegurid, krediidikvaliteedi parandamine, likviidsuse parandamine, turuväärtust mõjutavad tegurid ja tehinguga seotud makseviivituse tekkimise määratlus.
2. Kui AIFi valitseja on võtnud ühe või enama AIFi nimel väärtpaberistamise krediidiriski olulise väärtusega riskipositsiooni, teostab ta korrapäraselt selliste väärtpaberistamise positsioonide seiskohast asjakohaseid stressiteste vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 15 lõike 3 punktile b. Stressitest peab vastama väärtpaberistamise positsioonidest tuleneva riski olemusele, ulatusele ja keerukusele.
AIFi valitseja kehtestab kooskõlas direktiivi 2011/61/EL artiklis 15 sätestatud põhimõtetega ametlikud jälgimismenetlused, mis on kooskõlas asjaomase AIFi riskiprofiiliga seoses väärtpaberistamise positsiooni krediidiriskiga, et jälgida jooksvalt ja õigeaegselt teavet selliste väärtpaberistamise positsioonide aluseks olevate riskipositsioonide tulemusnäitajate kohta. Selline teave hõlmab (juhul kui see on asjakohane arvestades väärtpaberistamise konkreetset liiki, kusjuures loetletud teave ei ole ammendav) riskipositsiooni liiki; selliste laenude osakaalu (protsentides), mille tasumise tähtpäeva on ületatud rohkem kui 30, 60 ja 90 päeva; makseviivituse määrasid; ennetähtaegse tasumise määrasid; sissenõutud tagatisega laene; tagatiste liiki ja kasutusastet; riskipositsioonide krediidikvaliteedi astme või muu krediidikõlblikkuse näitaja määramise sagedust; majandussektoripõhist või geograafilist jaotust; laenu/väärtuse suhte sagedusjaotust vööndites, mis aitab teostada sobivat tundlikkusanalüüsi. Kui aluseks olevad riskipositsioonid on ise väärtpaberistamise positsioonid, peab AIFi valitseja omama käesolevas lõigus sätestatud teavet mitte üksnes aluseks olevate väärtpaberistamise seeriate kohta, nagu nende emitendi nimi ja krediidikvaliteet, vaid ka nende väärtpaberistamise seeriate aluseks olevate nõuete kogumite tunnuste ja tulemusnäitajate kohta.
AIFi valitseja kohaldab samu analüüsistandardeid kolmandatelt isikutelt ostetud väärtpaberistamise emissioonide osaluste või tagamiste suhtes.
3. Asjakohase riski- ja likviidsuse juhtimise eesmärgil peab AIFi valitseja, kes võtab positsiooni väärtpaberistamise krediidiriskis ühe või enama AIFi nimel, nõuetekohaselt tegema kindlaks, mõõtma, jälgima, juhtima ja kontrollima AIFi varade ja kohustiste mittevastavusest tulenevaid riske, kontsentratsiooniriski või nendest instrumentidest tulenevat investeerimisriski ning andma nende kohta aru. AIFi valitseja tagab, et selliste väärtpaberistamise positsioonide riskiprofiil vastab AIFi tingimuste, põhikirja, prospekti või pakkumisdokumentide kohasele asjaomase AIFi suurusele, üldisele portfelli struktuurile, investeerimisstrateegiatele ja eesmärkidele.
4. AIFi valitseja tagab vastavalt direktiivi 2011/61/EL artiklis 18 sätestatud nõuetele, et kõrgemale juhtkonnale esitatakse piisavalt asutusesiseseid aruandeid nii, et kõrgem juhtkond on täielikult teadlik mis tahes olulisest väärtpaberistamise riskipositsioonide võtmisest ning et nendest positsioonidest tulenevaid riske juhitakse asjakohaselt.
5. AIFi valitseja esitab asjakohase teabe oma väärtpaberistamise krediidiriski positsioonide ja oma riskijuhtimise menetluste kohta selles valdkonnas direktiivi 2011/61/EL artiklite 22, 23 ja 24 kohaselt esitatavates aruannetes ja teabe avalikustamistes.
Artikkel 54
Parandusmeetmed
1. AIFi valitseja võtab sellised parandusmeetmed, mis on asjaomase AIFi investorite parimates huvides, kui ta avastab pärast väärtpaberistamise riskipositsiooni võtmist, et säilitatud huvi kindlaksmääramine ja avalikustamine ei vastanud käesolevas määruses sätestatud nõuetele.
2. AIFi valitseja võtab sellised parandusmeetmed, mis on asjaomase AIFi investorite parimates huvides, kui teataval hetkel pärast riskipositsiooni võtmist säilitatud huvi langeb alla 5 % ning see ei tulene tavapärasest maksemehhanismist.
Artikkel 55
Varasemate õiguste kaitse klausel
Artikleid 51-54 kohaldatakse uute väärtpaberistamiste suhtes, mis on lastud välja 1. jaanuaril 2011 või pärast seda. Artikleid 51-54 kohaldatakse pärast 31. detsembrit 2014 nende olemasolevate väärtpaberistamiste suhtes, millele lisatakse pärast nimetatud kuupäeva uusi või asendavaid aluspositsioone.
Artikkel 56
Tõlgendamine
Kui puudub ESMA või Euroopa järelevalveasutuste ühiskomitee antud konkreetne tõlgendus, tõlgendatakse käesoleva jao sätteid kooskõlas direktiivi 2006/48/EÜ vastavate sätetega ning Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee poolt 31. detsembril 2010 kapitalinõuete direktiivi artikli 122a kohta antud suunistega (9) ja nende hilisemate muudatustega.
6. JAGU
Organisatsioonilised nõuded - üldpõhimõtted
(direktiivi 2011/61/EL artiklid 12 ja 18)
Artikkel 57
Üldnõuded
1. AIFi valitseja teeb järgmist:
a)
kehtestab ja rakendab otsuste tegemise menetlused ja organisatsioonilise struktuuri, millega on selgelt ja dokumenteeritult määratud aruandlusahelad ning jaotatud ametiülesanded ja kohustused, ja kohaldab neid jätkuvalt;
b)
tagab, et tema asjaomased isikud on teadlikud menetlustest, mida tuleb oma kohustuste nõuetekohaseks täitmiseks järgida;
c)
kehtestab ja rakendab asjakohased sisekontrolli mehhanismid, mille eesmärk on kindlustada otsuste ja menetluste järgimine AIFi valitseja kõigil tasanditel, ning kohaldab neid jätkuvalt;
d)
kehtestab ja rakendab tõhusa organisatsioonisisese aruandluse ja teabevahetuse süsteemi AIFi valitseja kõigil asjakohastel tasanditel, samuti tõhusa mehhanismi teabe vahetamiseks asjaomaste kolmandate isikutega, ning kohaldab neid jätkuvalt;
e)
säilitab andmed asjakohaselt ja korrastatult oma äritegevuse ja sisekorralduse kohta.
AIFi valitseja võtab arvesse oma äritegevuse olemust, ulatust ja keerukust ning äritegevuse käigus osutatavate teenuste ja teostatava tegevuse olemust ja ulatust.
2. AIFi valitseja kehtestab ja rakendab süsteemid ja menetlused, mis on asjaomase teabe olemust arvestades piisavad teabe turvalisuse, terviklikkuse ja konfidentsiaalsuse tagamiseks, ning kohaldab neid jätkuvalt.
3. AIFi valitseja kehtestab, rakendab ja säilitab talitluspidevuse asjakohased põhimõtted, mille eesmärk on tagada oluliste andmete ja funktsioonide säilitamine ning teenuste osutamise ja tegevuse jätkamine AIFi valitseja süsteemide ja menetluste toimimishäirete korral või kui see ei ole võimalik, siis kõnealuste andmete ja funktsioonide võimalikult kiire taastamine ning teenuste osutamise ja tegevuse jätkamine.
4. AIFi valitseja kehtestab, rakendab ja säilitab raamatupidamiskorra ja hindamiseeskirjad, mis võimaldab tal pädeva asutuse nõudmisel esitada viimasele õigeaegselt finantsaruanded, mis annavad tema finantsseisundist õige ja õiglase ülevaate ning vastavad kõigile kohaldatavatele raamatupidamisstandarditele ja -eeskirjadele.
5. AIFi valitseja rakendab asjakohaseid põhimõtteid ja menetlusi, tagamaks et investoritele avalikustatakse AIFi tagasivõtmispoliitika piisavalt üksikasjalikult enne kui nad investeerivad AIFi ning oluliste muudatuste korral.
6. AIFi valitseja jälgib ja korrapäraselt hindab lõigete 1-5 kohaselt kehtestatud süsteemide, sisekontrolli mehhanismide ja korra asjakohasust ja tulemuslikkust ning võtab asjakohased meetmed mis tahes puuduste kõrvaldamiseks.
Artikkel 58
Elektrooniline andmetöötlus
1. AIFi valitseja võtab asjakohased ja piisavad meetmed sobivate elektrooniliste süsteemide rakendamiseks, mis võimaldaks õigeaegselt ja nõuetekohaselt pidada arvestust kõigi portfellitehingute ja märkimis- või tagasivõtmiskorralduste üle.
2. AIFi valitseja tagab elektroonilisel andmetöötlemisel kõrgetasemelise turvalisuse ning vajaduse korral ka talletatud teabe terviklikkuse ja konfidentsiaalsuse.
Artikkel 59
Raamatupidamiskord
1. AIFi valitseja kasutab artikli 57 lõikes 4 osutatud raamatupidamiskorda, et tagada investorite kaitse. Raamatupidamisarvestus tuleb korraldada nii, et kõik AIFi varad ja kohustused saab alati otse kindlaks teha. Kui AIFil on mitu eri investeerimisüksust, tuleb iga investeerimisüksuse kohta pidada eraldi raamatupidamisarvestust.
2. AIFi valitseja kehtestab, rakendab ja säilitab raamatupidamis- ja hindamiskorra, millega tagatakse, et iga AIFi vara puhasväärtus on täpselt arvutatud vastavalt kohaldatavatele raamatupidamiseeskirjadele ja -standarditele.
Artikkel 60
Juhtorgani, kõrgema juhtkonna ja järelevalvefunktsiooni poolt teostatav kontroll
1. AIFi valitseja tagab ettevõttesiseselt funktsioonide määramisel, et juhtorgan, kõrgem juhtkond ja olemasolu korral järelevalve funktsioon vastutavad selle eest, et AIFi valitseja täidab direktiivi 2011/61/EL kohaseid kohustusi.
2. AIFi valitseja tagab, et tema kõrgem juhtkond:
a)
vastutab iga valitsetava AIFi puhul üldise investeerimispoliitika rakendamise eest, mis on kindlaks määratud kas fonditingimustes, põhikirjas, prospektis või pakkumisdokumentides;
b)
teostab järelevalvet iga valitsetava AIFi investeerimisstrateegia heakskiitmise üle;
c)
vastutab selle eest, et kehtestatakse ja rakendatakse direktiivi 2011/61/EL artikli 19 kohased hindamispõhimõtted ja -menetlused;
d)
vastutab selle eest, et AIFi valitsejal on alaline ja tulemuslik vastavuskontrollifunktsioon, isegi kui kõnealust funktsiooni täidab kolmas isik;
e)
tagab ja kontrollib korrapäraselt, et iga valitsetava AIFi üldist investeerimispoliitikat, investeerimisstrateegiaid ja riskipiiranguid rakendatakse ja täidetakse nõuetekohaselt ja tõhusalt, isegi kui riskijuhtimisfunktsiooni täidab kolmas isik;
f)
kinnitab ja vaatab korrapäraselt läbi iga valitsetava AIFi investeerimisotsuste tegemise sisekorra, et tagada selliste otsuste vastavus vastuvõetud investeerimisstrateegiale;
g)
kinnitab ja vaatab iga valitsetava AIFi puhul korrapäraselt läbi riskijuhtimispoliitika ning kõnealuse poliitika rakendamise korra, menetlused ja tehnikad, sealhulgas riskipiirangute süsteemi;
h)
vastutab direktiivi 2011/61/EL II lisale vastava tasustamispoliitika kehtestamise ja kohaldamise eest.
3. AIFi valitseja tagab ka, et tema kõrgem juhtkond ning vajaduse korral tema juhtorgan või järelevalvefunktsioon:
a)
hindab ja korrapäraselt kontrollib selliste põhimõtete, korra ja menetluste tõhusust, mis on kehtestatud direktiivis 2011/61/EL sätestatud kohustuste täitmiseks;
b)
võtab asjakohaseid meetmeid mis tahes puuduste kõrvaldamiseks.
4. AIFi valitseja tagab, et kõrgemale juhtkonnale esitatakse sageli ja vähemalt korra aastas vastavust, siseauditit ja riskijuhtimist käsitlevad kirjalikud aruanded, milles eelkõige märgitakse seda, kas puuduste korral on võetud asjakohaseid parandusmeetmeid.
5. AIFi valitseja tagab, et kõrgemale juhtkonnale esitatakse korrapäraselt aruanded lõike 2 punktide b-e kohase investeerimisstrateegia ja investeerimisotsuste tegemise sisekorra rakendamise kohta.
6. AIFi valitseja tagab, et juhtorganile või järelevalvefunktsioonile, kui see on olemas, esitatakse lõikes 4 osutatud teemasid käsitlevad kirjalikud aruanded korrapäraselt.
Artikkel 61
Alaline vastavuskontrollifunktsioon
1. AIFi valitseja kehtestab, rakendab ja säilitab asjakohased põhimõtted ja menetlused, mille eesmärk on tuvastada mis tahes risk, et AIFi valitseja ei täida direktiivist 2011/61/EL tulenevaid kohustusi, ja sellega seonduvad riskid, ning kehtestab asjakohased meetmed ja menetlused, mille eesmärk on sellist riski minimeerida ja võimaldada pädevatel asutustel kõnealuse direktiivi raames oma õigusi tulemuslikult rakendada.
AIFi valitseja võtab arvesse oma äritegevuse olemust, ulatust ja keerukust ning äritegevuse käigus osutatavate teenuste ja teostatava tegevuse olemust ja ulatust.
2. AIFi valitseja kehtestab ja säilitab alalise ja tõhusa vastavuskontrollifunktsiooni, mida täidab oma tegevuses sõltumatu isik, kellel on järgmised kohustused:
a)
teostada järelevalvet ja korrapäraselt hinnata lõike 1 kohaselt kehtestatud meetmete, põhimõtete ja menetluste ning AIFi valitseja kohustuste täitmisel esinevate puuduste kõrvaldamiseks võetud meetmete asjakohasust ja tulemuslikkust;
b)
nõustada teenuste osutamise ja tegevuse eest vastutavaid asjaomaseid isikuid ning aidata neil täita direktiivi 2011/61/EL kohaseid AIFi valitseja kohustusi.
3. Selleks et lõikes 2 osutatud vastavuskontrollifunktsioon saaks nõuetekohaselt ja sõltumatult täita oma kohustusi, tagab AIFi valitseja, et:
a)
vastavuskontrollifunktsioonil on vajalikud volitused, vahendid, asjatundlikkus ja juurdepääs kogu asjaomasele teabele;
b)
ametisse on nimetatud vastavuskontrolli funktsiooni täitev isik, kes vastutab vastavuskontrollifunktsiooni täitmise eest ja esitab kõrgemale juhtkonnale korrapäraselt ja vähemalt korra aastas vastavuskontrolli aruanded, milles eelkõige märgib seda, kas mis tahes puuduste korral on võetud asjakohaseid parandusmeetmeid;
c)
vastavuskontrollifunktsiooni täitvad isikud ei osale selliste teenuste osutamises ja tegevustes, mille üle nad järelevalvet teostavad;
d)
vastavuskontrollifunktsiooni täitva isiku ja muude vastavuskontrollifunktsiooni töötajate töötasu määramise meetod ei mõjuta nende objektiivsust ega anna tõenäoliselt võimalust selle mõjutamiseks.
Siiski ei nõuta AIFi valitsejalt esimese lõigu punkti c või d täitmist, kui ta suudab tõendada, et tema äritegevuse olemust, ulatust ja keerukust ning teenuste ja tegevuse olemust ja ulatust silmas pidades ei ole kõnealune nõue proportsionaalne ning et AIFi valitseja vastavuskontrollifunktsioon on jätkuvalt tulemuslik.
Artikkel 62
Alaline siseauditifunktsioon
1. Kui see on AIFi valitseja äritegevuse olemusest, ulatusest ja keerukusest ning selle käigus osutatavate ühise väärtpaberiportfelli valitsemisega seotud tegevuste olemusest ja ulatusest tulenevalt asjakohane ja proportsionaalne, peab AIFi valitseja kehtestama ja säilitama siseauditifunktsiooni, mis on eraldiseisev ja sõltumatu AIFi valitseja muudest funktsioonidest ja tegevustest.
2. Lõikes 1 osutatud siseauditifunktsioon teeb järgmist:
a)
kehtestab, rakendab ja jätkuvalt kohaldab auditikava AIFi valitseja süsteemide, sisekontrolli mehhanismide ja korra asjakohasuse ja tulemuslikkuse analüüsimiseks ja hindamiseks;
b)
esitab soovitusi, mis tuginevad punkti a kohaselt tehtud töö tulemustele;
c)
kontrollib vastavust punktis b osutatud soovitustele;
d)
esitab aruandeid siseauditi valdkonnas.
Artikkel 63
Isiklikud tehingud
1. Mis tahes asjaomase isiku suhtes, kes on seotud tegevustega, mille puhul võib tekkida huvide konflikt, või kellel on juurdepääs siseteabele Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2003/6/EÜ (siseringitehingute ja turuga manipuleerimise (turu kuritarvitamise) kohta) (10) artikli 1 punkti 1 tähenduses või muule AIFiga seotud või AIFiga või selle nimel teostatud tehingutega seotud konfidentsiaalsele teabele, kehtestab, rakendab ja säilitab AIFi valitseja asjakohase korra, mille eesmärk on takistada sellistel asjaomastel isikutel teha järgmist:
a)
sõlmida finantsinstrumentidega või muude varadega isiklikku tehingut, mis vastab ühele järgmistest kriteeriumidest:
i)
tehingu suhtes kohaldatakse direktiivi 2003/6/EÜ artikli 2 lõiget 1;
ii)
tehinguga kaasneb konfidentsiaalse teabe kuritarvitamine või keelatud avalikustamine;
iii)
tehing on vastuolus või on tõenäoliselt vastuolus direktiivi 2011/61/EL kohase AIFi valitseja kohustusega;
b)
muul viisil kui ametiülesannete või teenuste osutamise lepingu raames soovitada mis tahes muul isikul sõlmida või ajendada teda sõlmima punkti a alapunktides i ja ii osutatud isiklikku tehingut või kui seda võib muul viisil käsitada täitmist ootavate korraldustega seotud teabe kuritarvitamisena;
c)
avaldada mis tahes teavet või arvamust mõnele muule isikule muul viisil kui ametiülesannete või teenuste osutamise lepingu raames ja ilma et see piiraks direktiivi 2003/6/EÜ artikli 3 punkti a kohaldamist, kui asjaomane isik teab või oleks mõistlik eeldada, et ta teab, et sellise avaldamise tulemusena kõnealune muu isik võtab ühe järgmistest meetmetest või on tõenäoline, et ta seda teeb:
i)
sõlmib finantsinstrumentidega või muude varadega punkti a alapunktides i ja ii osutatud isikliku tehingu või kui seda võib muul viisil käsitada täitmist ootavate korraldustega seotud teabe kuritarvitamisena;
ii)
annab teisele isikule sellise isikliku tehingu sõlmimiseks soovituse või ajendab teda selleks.
2. Lõikes 1 osutatud korra eesmärk on eelkõige tagada, et:
a)
iga asjaomane isik on teadlik lõikes 1 osutatud isiklikele tehingutele seatud piirangutest ning meetmetest, mille AIFi valitseja on seoses isiklike tehingute ja avalikustamisega vastavalt lõikele 1 kehtestanud;
b)
AIFi valitsejat teavitatakse viivitamatult lõikega 1 hõlmatud asjaomase isiku sõlmitud isiklikest tehingutest kas teatades kõnealusest tehingust või muu menetluse korras, mis võimaldab AIFi valitsejal sellised tehingud kindlaks teha;
c)
peetakse arvestust AIFi valitsejale teada antud või tema poolt kindlaks tehtud isiklike tehingute, sealhulgas kõigi kõnealusteks tehinguteks antud lubade ja sellest keeldumiste kohta.
Esimese lõigu punkti b kohaldamisel tagab AIFi valitseja, et kui AIFi valitseja teatavaid tegevusi teostab kolmas isik, säilitab tegevust teostav üksus andmed lõikega 1 hõlmatud mis tahes asjaomase isiku tehtud isiklike tehingute kohta ja esitab AIFi valitseja nõudel kõnealused andmed viivitamata AIFi valitsejale.
3. Lõikeid 1 ja 2 ei kohaldata järgmist liiki isiklike tehingute puhul:
a)
isiklikud tehingud, mis on tehtud väärtpaberiportfelli valitsemise teenuse raames lubatud ulatuses, kui tehingule ei eelne sellega seotud teabevahetust portfellivalitseja ja asjaomase isiku või muu isiku vahel, kelle arvel tehing tehakse;
b)
isiklikud tehingud eurofondiga või AIFidega, mille suhtes kohaldatakse liikmesriigi õiguse kohaselt järelevalvet, millega on nõutav samaväärne riskide hajutamine nende varade suhtes, kui asjaomane isik ja mis tahes muu isik, kelle arvel tehing tehakse, ei ole kõnealuse fondi juhtimisega seotud.
4. Lõike 1 kohaldamisel hõlmab isiklik tehing ka finantsinstrumendiga või muu varaga tehingut, mis on tehtud järgmiste isikute nimel või arvel:
a)
asjaomane isik;
b)
mis tahes isik, kellega asjaomasel isikul on perekondlikud suhted või kellega asjaomasel isikul on märkimisväärne seos;
c)
isik, kellel on asjaomase isikuga sellised suhted, et asjaomasel isikul on seoses kauplemise tulemusega muud olulised otsesed või kaudsed huvid kui kauplemise eest saadav teenustasu või vahendustasu.
Artikkel 64
Arvestuse pidamine portfellitehingute kohta
1. AIFi valitseja koostab tema valitsetavate AIFidega seotud iga portfellitehingu kohta viivitamata andmekirje, mis on piisav korralduse ja tehtud tehingu või kokkuleppe üksikasjade tuvastamiseks.
2. Täitmiskohas tehtavate portfellitehingute puhul sisaldab lõikes 1 osutatud kirje järgmist teavet:
a)
AIFi ja AIFi nimel tegutseva isiku nimi või muu tähis;
b)
vara;
c)
kogus, kui asjakohane;
d)
korralduse või tehingu liik;
e)
hind;
f)
korralduste puhul korralduse edastamise kuupäev ja täpne aeg ning sellise isiku nimi või muu tähis, kellele korraldus edastati, või tehingute puhul tehingu tegemise otsuse ja tehingu tegemise kuupäev ja täpne aeg;
g)
võimaluse korral korralduse edastanud või tehingu teostanud isiku nimi;
h)
võimaluse korral korralduse tühistamise põhjused;
i)
tehtud tehingute puhul vastaspoole ja täitmiskoha andmed.
3. AIFi poolt väljaspool täitmiskohta tehtavate portfellitehingute puhul sisaldab lõikes 1 osutatud kirje järgmist teavet:
a)
AIFi nimi või muu tähis;
b)
portfellitehingu aluseks olevad juriidilised ja muud dokumendid, sealhulgas eelkõige leping sellisena, nagu seda täideti;
c)
hind.
4. Lõigete 2 ja 3 kohaldamisel hõlmab täitmiskoht direktiivi 2004/39/EÜ artikli 4 lõike 1 punktis 7 osutatud kliendi korralduste ühingusisest täitjat, kõnealuse direktiivi artikli 4 lõike 1 punktis 14 osutatud reguleeritud turgu, kõnealuse direktiivi artikli 4 lõike 1 punktis 15 osutatud mitmepoolset kauplemissüsteemi, kõnealuse direktiivi artikli 4 lõike 1 punktis 8 osutatud turutegijat või muud likviidsuse tagajat või üksust, kes täidab kolmandas riigis mõnega eespool nimetatutest sarnaseid ülesandeid.
Artikkel 65
Arvestuse pidamine märkimis- ja tagasivõtmiskorralduste üle
1. AIFi valitsejad võtavad kõik põhjendatud meetmed tagamaks, et saadud AIFi märkimis- ja vajaduse korral tagasivõtmiskorraldused registreeritakse kohe pärast mis tahes sellise korralduse saamist.
2. Kõnealune andmekirje sisaldab järgmist teavet:
a)
asjaomane AIF;
b)
korralduse andja või edastaja nimi;
c)
korralduse vastuvõtja nimi;
d)
korralduse tegemise kuupäev ja aeg;
e)
maksetingimused ja -viis;
f)
korralduse liik;
g)
korralduse täitmise kuupäev;
h)
märgitud või tagasivõetud osakute või aktsiate arv või samaväärne summa;
i)
iga osaku või aktsia märkimise või tagasivõtmise hind või kui asjakohane, märgitud ja makstud kapitali summa;
j)
osakute või aktsiate märkimise või tagasivõtmise koguväärtus;
k)
korralduse kogumaksumus, mis hõlmab ka märkimistasusid, või puhasmaksumus pärast tagasivõtmistasude mahaarvamist.
Punktide i, j ja k kohane teave registreeritakse kohe, kui see on kättesaadav.
Artikkel 66
Nõuded andmete säilitamise kohta
1. AIFi valitseja tagab, et kõiki artiklites 64 ja 65 osutatud nõutud andmeid säilitatakse vähemalt viis aastat.
Siiski võivad pädevad asutused AIFi valitsejatelt nõuda selle tagamist, et mõned või kõik andmed säilitatakse instrumendi olemusest või portfellitehingust sõltuvalt pikema perioodi jooksul, kui see on vajalik selleks, et pädeval asutusel oleks võimalik täita direktiivi 2011/61/EL kohast järelevalvefunktsiooni.
2. Pärast AIFi valitseja tegevusloa lõppemist säilitatakse andmeid vähemalt lõikes 1 osutatud viieaastase perioodi lõpuni. Pädevad asutused võivad nõuda, et andmeid säilitataks kauem.
Kui AIFi valitseja annab oma kohustused seoses AIFiga üle teisele AIFi valitsejale, peab ta tagama, et lõikes 1 osutatud andmed on kõnealusele AIFi valitsejale kättesaadavad.
3. Andmeid säilitatakse andmekandjal, mis võimaldab teabe säilitamist nii, et see on pädevatele asutustele hiljem kättesaadav, ning säilitamise vorm ja viis vastavad järgmistele tingimustele:
a)
pädevatel asutustel on andmetele vaba juurdepääs ja võimalus taastada iga portfellitehingu teostamise kõik tähtsamad etapid;
b)
parandused või muud muudatused ning andmete sisu enne selliseid parandusi või muudatusi on kergesti tuvastatavad;
c)
ei ole võimalik teha muid manipulatsioone või muudatusi.
7. JAGU
Hindamine
(direktiivi 2011/61/EL artikkel 19)
Artikkel 67
AIFi varade hindamise põhimõtted ja menetlused
1. AIFi valitseja kehtestab, säilitab, rakendab ja vaatab läbi iga tema valitsetava AIFi puhul kirjalikud põhimõtted ja menetlused, millega tagatakse usaldusväärne, läbipaistev, ulatuslik ja asjakohaselt dokumenteeritud hindamisprotsess. Hindamispõhimõtted ja -menetlused hõlmavad hindamisprotsessi ning hindamismenetluse ja -kontrollide kõiki olulisi aspekte seoses asjaomase AIFiga.
Ilma et see piiraks siseriikliku õiguse ning AIFi tingimuste ja põhikirja kohaste nõuete kohaldamist, peab AIFi valitseja tagama, et tema valitsetavate AIFide suhtes kohaldatakse õiglaseid, asjakohaseid ja läbipaistvaid hindamismetoodikaid. Hindamise põhimõtetega tuleb kindlaks määrata ja menetlustega tuleb rakendada hindamismetoodikad, mida kasutatakse iga varaklassi puhul, millesse AIF võib investeerida kohaldatava siseriikliku õiguse, AIFi tingimuste ja põhikirja kohaselt. AIFi valitseja ei või investeerida esimest korda konkreetsesse varaklassi, kui selle konkreetse varaklassi jaoks ei ole kindlaks määratud asjakohast hindamismetoodikat või -metoodikaid.
Põhimõtted ja menetlused, millega sätestatakse hindamismetoodikad, hõlmavad sisendeid, mudeleid ning hinnastamise ja turuandmete allikate valiku kriteeriume. Nendega nähakse ette, et alati kui võimalik ja asjakohane, saadakse hinnad sõltumatutest allikatest. Konkreetse metoodika valikuprotsess hõlmab olemasolevate asjaomaste metoodikate hindamist, võttes arvesse nende tundlikkust muutujate muutustele ning seda, kuidas konkreetsed strateegiad määravad kindlaks portfelli varade suhtelise väärtuse.
2. Hindamispõhimõtetega kehtestatakse kõigi hindamisprotsessi kaasatud isikute, sealhulgas AIFi valitseja kõrgema juhtkonna kohustused, rollid ja vastutus. Menetlused peavad kajastama hindamispõhimõtetes sätestatud organisatsioonilist struktuuri.
Hindamispõhimõtted ja -menetlused peavad käsitlema vähemalt järgmist:
a)
varade hindamist tegelikult teostavate töötajate pädevus ja sõltumatus;
b)
AIFi konkreetsed investeerimisstrateegiad ning varad, millesse AIF võiks investeerida;
c)
kontrollid hindamise sisendite, allikate ja metoodikate valiku üle;
d)
eskalatsiooni kanalid erinevuste lahendamiseks varade väärtustes;
e)
positsioonide suuruse ja likviidsuse või turutingimuste muutustega seotud mis tahes kohanduste hindamine;
f)
hindamise seisukohast asjakohane raamatupidamisarvestuse fikseerimise kuupäev;
g)
varade hindamise asjakohane sagedus.
3. Juhul kui määratakse välishindaja, tuleb hindamispõhimõtete ja -menetlustega sätestada protsess teabe vahetamiseks AIFi valitseja ja välishindaja vahel, tagamaks et esitatakse kogu vajalik teave, mida on vaja hindamisülesande täitmiseks.
Hindamispõhimõtete ja -menetlustega tagatakse, et AIFi valitseja teostab hindamisteenuseid osutama määratud kolmandate isikute suhtes esialgse ja korrapärase hoolsuskohustuse kontrolli.
4. Kui hindamist teostab AIFi valitseja ise, peavad põhimõtted sisaldama kaitsemeetmete kirjeldust direktiivi 2011/61/EL artikli 19 lõike 4 punkti b kohase hindamisülesande funktsionaalselt sõltumatuks täitmiseks. Sellised kaitsemeetmed hõlmavad meetmeid, millega ennetatakse või piiratakse mis tahes isiku ebakohast mõju sellele, mil viisil isik hindamistegevusi teostab.
Artikkel 68
Mudelite kasutamine varade hindamisel
1. Kui AIFi varade hindamiseks kasutatakse mudelit, selgitatakse ja põhjendatakse mudelit ja selle peamisi tunnuseid hindamispõhimõtetes ja -menetlustes. Asjakohaselt dokumenteeritakse mudeli valiku põhjus, alusandmed, mudelis kasutatavad oletused ja nende kasutamise põhjendus ning mudelipõhise hindamise piirangud.
2. Hindamispõhimõtete ja -menetlustega tagatakse, et enne mudeli kasutamist on mudeli valideerinud piisavate teadmistega isik, kes ei ole osalenud asjaomase mudeli väljatöötamise protsessis. Valideerimisprotsess dokumenteeritakse nõuetekohaselt.
3. Mudeli peab eelnevalt heaks kiitma AIFi valitseja kõrgem juhtkond. Kui mudelit kasutab AIFi valitseja, kes ise teostab hindamisfunktsiooni, ei piira kõrgema juhtkonna poolne heakskiitmine pädeva asutuse õigust nõuda direktiivi 2011/61/EL artikli 19 lõike 9 kohaselt, et mudelit kontrolliks välishindaja või audiitor.
Artikkel 69
Hindamispõhimõtete ja -menetluste järjepidev kohaldamine
1. AIFi valitseja tagab, et hindamispõhimõtteid ja -menetlusi ning määratud hindamismetoodikaid kohaldatakse järjepidevalt.
2. Hindamispõhimõtteid ja -menetlusi ning määratud metoodikaid kohaldatakse AIFi kõigi varade suhtes, võttes arvesse investeerimisstrateegiat, varaklassi ning vajaduse korral eri välishindajate olemasolu.
3. Kui ajakohastamist ei nõuta, kohaldatakse põhimõtteid ja menetlusi aja jooksul järjekindlalt ning hindamise sisendid ja -eeskirjad püsivad aja jooksul järjepidevad.
4. Hindamismenetlusi ja määratud hindamismetoodikaid kohaldatakse kõigi sama AIFi valitseja poolt valitsetavate AIFide suhtes järjepidevalt, võttes arvesse investeerimisstrateegiaid, AIFide omatavaid varaklasse ning vajaduse korral eri välishindajate olemasolu.
Artikkel 70
Hindamispõhimõtete ja -menetluste korrapärane läbivaatamine
1. Hindamispõhimõtetega nähakse ette põhimõtete ja menetluste, sealhulgas hindamismetoodikate korrapärane läbivaatamine. Läbivaatamist teostatakse vähemalt kord aastas ning enne, kui AIF võtab kasutusele uue investeerimisstrateegia või uue varaklassi, mis ei ole hõlmatud kehtivate hindamispõhimõtetega.
2. Hindamispõhimõtetes ja -menetlustes kirjeldatakse, kuidas hindamispõhimõtete, sealhulgas metoodika muudatust võib rakendada ning milliste asjaolude korral oleks see asjakohane. Soovitused põhimõtete ja menetluste muudatuste kohta esitatakse kõrgemale juhtkonnale, kes vaatab mis tahes muudatused läbi ja kiidab heaks.
3. Artiklis 38 osutatud riskijuhtimisfunktsiooni täitja vaatab varade hindamiseks vastuvõetud põhimõtted ja menetlused läbi ja vajaduse korral pakub asjakohast tuge.
Artikkel 71
Varade individuaalsete väärtuste läbivaatamine
1. AIFi valitseja tagab, et kõik AIFi varad on õiglaselt ja asjakohaselt hinnatud. AIFi valitseja dokumenteerib varaklasside lõikes viisi, kuidas hinnatakse individuaalsete väärtuste asjakohasust ja õiglust. AIFi valitseja peab alati olema suuteline tõendama, et tema valitsetavate AIFide portfellid on nõuetekohaselt hinnatud.
2. Hindamispõhimõtete ja menetlustega sätestatakse varade individuaalsete väärtuste läbivaatamise protsess juhuks, kui on ebakohase hindamise oluline risk, nagu järgmistel juhtudel:
a)
hindamine põhineb hindadel, mis on kättesaadavad ainult ühelt vastaspoolelt või maaklerilt;
b)
hindamine põhineb mittelikviidsetel börsihindadel;
c)
hindamist mõjutavad AIFi valitsejaga seotud isikud;
d)
hindamist mõjutavad muud üksused, kellel võib olla finantshuvi AIFi tulemusnäitajates;
e)
hindamine põhineb hindadel, mille on esitanud vastaspool, kes on instrumendi algne väljaandja, eelkõige juhul, kui algne väljaandja rahastab ka AIFi positsiooni instrumendis;
f)
hindamist mõjutab AIFi valitsejas üks või enam isikut.
3. Hindamispõhimõtetes ja -menetlustes kirjeldatakse läbivaatamise protsessi, sealhulgas piisavaid ja asjakohaseid kontrollimisi ja kontrolle individuaalsete väärtuste mõistlikkuse kohta. Mõistlikkust hinnatakse lähtuvalt objektiivsuse asjakohase taseme olemasolust. Sellised kontrollimised ja kontrollid hõlmavad vähemalt järgmist:
a)
väärtuste kontrollimine, võrreldes neid vastaspoole antud hinnastamisega ja aja jooksul;
b)
väärtuste valideerimine, võrreldes tegelikke hindu hiljutiste bilansiliste väärtustega;
c)
hindamise allika maine, järjepidevuse ja kvaliteedi arvessevõtmine;
d)
võrdlus kolmanda isiku poolt arvutatud väärtustega;
e)
erandite analüüsimine ja dokumenteerimine;
f)
mis tahes selliste erinevuste rõhutamine ja uurimine, mis näivad ebatavalised või erinevad varaklassi jaoks kehtestatud hindamise võrdlusalusest;
g)
ajakohastamata hindade ja eeldatavate parameetrite testimine;
h)
võrdlemine mis tahes seotud varade hindadega või nende riskimaandustega;
i)
mudelipõhisel hinnastamisel kasutatud sisendite läbivaatamine, eelkõige nende, mille puhul mudeli hind väljendab märkimisväärset tundlikkust.
4. Hindamispõhimõtted ja -menetlused sisaldavad asjakohaseid eskalatsiooni meetmeid, mis käsitlevad erinevusi või muid probleeme varade hindamisel.
Artikkel 72
Vara puhasväärtuse arvutamine osaku või aktsia kohta
1. AIFi valitseja tagab, et iga tema valitsetava AIFi jaoks arvutatakse vara puhasväärtus osaku või aktsia kohta osakute või aktsiate iga emissiooni, märkimise, tagasivõtmise või tühistamise korral, kuid vähemalt kord aastas.
2. AIFi valitseja tagab, et meetodid ja metoodika, mida kasutatakse vara puhasväärtuse arvutamiseks osaku või aktsia kohta, on täielikult dokumenteeritud. AIFi valitseja kontrollib korrapäraselt arvutusmeetodeid ja -metoodikaid ning nende kohaldamist ning muudab vastavalt dokumentatsiooni.
3. AIFi valitseja tagab, et on kehtestatud parandusmeetmed vara puhasväärtuse ebaõige arvutamise korral.
4. AIFi valitseja tagab, et emiteeritavate osakute või aktsiate arvu suhtes kohaldatakse korrapärast kontrollimist vähemalt sama tihti, kui arvutatakse osaku või aktsia hinda.
Artikkel 73
Ametialased tagatised
1. Välishindajad esitavad taotluse korral ametialased tagatised, et tõendada oma suutlikkust täita hindamisfunktsiooni. Välishindajad esitavad ametialased tagatised kirjalikult.
2. Ametialased tagatised sisaldavad tõendeid välishindaja kvalifikatsiooni ning suutlikkuse kohta teostada nõuetekohane ja sõltumatu hindamine, sealhulgas tõendeid vähemalt järgmise kohta:
a)
piisavate inim- ja tehniliste ressursside olemasolu;
b)
asjakohased menetlused nõuetekohase ja sõltumatu hindamise tagamiseks;
c)
piisavad teadmised ja arusaam AIFi investeerimisstrateegiast ning varadest, mille hindamiseks välishindaja on määratud;
d)
piisavalt hea maine ning piisav hindamise kogemus.
3. Kui välishindaja suhtes kohaldatakse kohustuslikku kutsealast registreerimist tema asukohariigi pädeva asutuse või muu üksuse juures, sisaldab ametialane tagatis kõnealuse pädeva asutuse või üksuse nime, sealhulgas asjakohaseid kontaktandmeid. Ametialases tagatises märgitakse selgelt, milliseid ametialast käitumist käsitlevaid õigusnorme või ametialase käitumise eeskirju välishindaja suhtes kohaldatakse.
Artikkel 74
Avatud AIFide hoitavate varade hindamise sagedus
1. Avatud AIFide hoitavaid finantsinstrumente hinnatakse alati, kui arvutatakse vara puhasväärtust osaku või aktsia kohta vastavalt artikli 72 lõikele 1.
2. Avatud AIFide hoitavate muude varade hindamine toimub vähemalt kord aastas ning alati, kui on tõendeid, et viimati kindlaksmääratud väärtus ei ole enam õiglane ja nõuetekohane.
8. JAGU
AIFi valitseja ülesannete delegeerimine
(direktiivi 2011/61/EL artikli 20 lõiked 1, 2, 4 ja 5)
Artikkel 75
Üldpõhimõtted
Kui AIFi valitseja delegeerib ühe või enama oma ülesande enda nimel täitmise, järgib AIFi valitseja eelkõige järgmisi põhimõtteid:
a)
delegeerimise struktuur ei võimalda kõrvalehoidumist AIFi valitseja kohustustest või vastutusest;
b)
delegeerimise tulemusena ei muutu AIFi valitseja kohustused AIFi ja selle investorite suhtes;
c)
ei rikuta tingimusi, mida AIFi valitseja peab täitma tegevusloa saamiseks ja oma tegutsemiseks vastavalt direktiivile 2011/61/EL;
d)
ülesannete delegeerimise leping on kirjalik leping, mis on sõlmitud AIFi valitseja ja delegeeritava vahel;
e)
AIFi valitseja tagab, et delegeeritav täidab delegeeritud ülesandeid tulemuslikult ja kooskõlas kohaldatavate õigusnormidega, ning peab kehtestama meetodid ja menetlused delegeeritava poolt osutatavate teenuste pidevaks läbivaatamiseks. AIFi valitseja võtab asjakohased meetmed, kui näib, et delegeeritav ei saa ülesandeid täita tulemuslikult ja vastavalt kohaldatavatele õigusnormidele;
f)
AIFi valitseja teostab järelevalvet delegeeritud ülesannete üle ning juhib delegeerimisega seotud riske. Selleks peavad AIFi valitsejal olema alati vajalikud teadmised ja vahendid järelevalve teostamiseks delegeeritud ülesannete üle. AIFi valitseja sätestab lepingus oma õiguse teabele, kontrollimisele, sissepääsule ja juurdepääsule ning õiguse anda delegeeritavale juhiseid ja teostada tema üle seiret. AIFi valitseja tagab ka, et delegeeritav teostab nõuetekohaselt järelevalvet delegeeritud ülesannete täitmise üle ning juhib asjakohaselt delegeerimisega seotud riske;
g)
AIFi valitseja tagab delegeeritud funktsioonide või funktsioonide täitmise delegeeritud ülesande jätkuvuse ja kvaliteedi ka siis, kui delegeerimine lõpetatakse kas delegeeritud funktsioonide või funktsioonide täitmise delegeeritud ülesande üleandmisega kolmandale isikule või teostades neid ise;
h)
AIFi valitseja ja delegeeritava vastavad õigused ja kohustused on lepingus selgelt jaotatud ning sätestatud. Eelkõige peab AIFi valitseja lepinguga tagama oma juhiste andmise ja lepingu lõpetamise õigused, oma õigused teabele ning oma õiguse kontrollida ja pääseda ligi dokumentidele ja äriruumidele. Lepinguga tagatakse, et delegeeritud ülesannete edasi delegeerimine toimub üksnes AIFi valitseja nõusolekul;
i)
kui see on seotud portfelli valitsemisega, toimub delegeerimine vastavalt AIFi investeerimispoliitikale. AIFi valitseja annab delegeeritavale juhised, kuidas rakendada investeerimispoliitikat ning AIFi valitseja jälgib, kas delegeeritav järgib seda pidevalt;
j)
AIFi valitseja tagab, et delegeeritav avalikustab AIFi valitsejale mis tahes suundumuse, millel võib olla oluline mõju delegeeritava suutlikkusele täita delegeeritud ülesandeid tulemuslikult ning kooskõlas kohaldatavate õigusnormide nõuetega;
k)
AIFi valitseja tagab, et delegeeritav kaitseb AIFi valitsejaga, delegeerimisega seotud AIFiga ning kõnealuse AIFi investoritega seotud mis tahes konfidentsiaalset teavet;
l)
AIFi valitseja tagab, et delegeeritav kehtestab, rakendab ja säilitab hädaolukorra lahendamise plaani avariitaaste jaoks ning tagavarasüsteemide perioodilise testimise, võttes samal ajal arvesse delegeeritud ülesannete liike.
Artikkel 76
Delegeerimise objektiivsed põhjendused
1. AIFi valitseja esitab pädevatele asutustele delegeerimise objektiivsete põhjenduste üksikasjaliku kirjelduse, seletuse ja tõendusmaterjali. Selle hindamisel, kas kogu delegeerimise struktuur põhineb objektiivsetel põhjendustel direktiivi 2011/61/EL artikli 20 lõike 1 punkti a tähenduses, tuleb arvesse võtta järgmisi kriteeriume:
a)
äritoimingute ja -protsesside optimeerimine;
b)
kulude kokkuhoid;
c)
delegeeritava teadmised halduses või konkreetsete turgude või investeeringute kohta;
d)
delegeeritava juurdepääs ülemaailmsetele kauplemisvõimalustele.
2. Pädevate asutuste taotluse korral esitab AIFi valitseja täiendavaid selgitusi ja esitab dokumendid, mis tõestavad, et kogu delegeerimise struktuur põhineb objektiivsetel põhjendustel.
Artikkel 77
Nõuded delegeeritavale
1. Delegeeritaval on piisavad vahendid ja piisaval arvul töötajaid, kellel on oskused, teadmised ja kogemused, mida on vaja talle delegeeritud ülesannete nõuetekohaseks täitmiseks, ning asjakohane organisatsiooni struktuur, mis toetab delegeeritud ülesannete täitmist.
2. Isikutel, kes tegelikult teostavad AIFi valitseja delegeeritud tegevusi, peab olema asjaomastes funktsioonides piisav kogemus, asjakohased teoreetilised teadmised ja asjakohane praktiline kogemus. Nende kutsealane koolitus ja varem täidetud ülesannete olemus peavad olema äritegevuse seisukohast asjakohased.
3. Delegeeritava tegevust tegelikult juhtivate isikute mainet ei loeta piisavalt heaks, kui neil on mis tahes negatiivseid registriandmeid seoses nii hea maine hindamise kui ka delegeeritud ülesannete täitmisega või kui muu asjaomane teave mõjutab nende head mainet. Sellised negatiivsed registriandmed hõlmavad, kuid mitte ainult, delegeeritud ülesannete seisukohast olulisi kuritegusid, kohtumenetlusi või halduskaristusi. Erilist tähelepanu pööratakse mis tahes rikkumistele, mis on seotud finantstegevusega, sealhulgas (kuid ei piirdu sellega) kohustustega seoses rahapesu, ebaausa käitumise, pettuste või finantskuritegude tõkestamisega, pankroti või maksejõuetusega. Muu asjaomane teave hõlmab näiteks teavet selle kohta, et isik ei ole usaldusväärne või aus.
Kui delegeeritava tegevus on seoses tema ametitoimingutega Euroopa Liidus reguleeritud, loetakse esimeses lõigus osutatud tegurid olevat täidetud juhul, kui asjaomane järelevalveasutus on „hea maine” kriteeriumi täitmise läbi vaadanud tegevusloa andmise menetluse käigus, välja arvatud juhul, kui on tõendeid vastupidise kohta.
Artikkel 78
Portfelli valitsemise või riskijuhtimise delegeerimine
1. Käesolevat artiklit kohaldatakse portfelli valitsemise või riskijuhtimise delegeerimise korral.
2. Vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 20 lõike 1 punktile c varade valitsemise eesmärgil tegevusluba omavana või registrisse kantuna ning järelevalve all olevana käsitatakse järgmisi üksuseid:
a)
direktiivi 2009/65/EÜ alusel tegevusloa saanud fondivalitsejad;
b)
direktiivi 2004/39/EÜ alusel portfelli valitsemiseks tegevusloa saanud investeerimisühingud;
c)
direktiivi 2006/48/EÜ alusel tegevusloa saanud krediidiasutused, kellel on luba teostada portfelli valitsemist direktiivi 2004/39/EÜ kohaselt;
d)
direktiivi 2011/61/EL kohaselt tegevusloa saanud välised AIFi valitsejad;
e)
kolmanda riigi üksused, kes omavad tegevusluba või on registrisse kantud varade valitsemise eesmärgil ning kelle üle teostab järelevalvet neis riikides pädev asutus.
3. Kui ülesanded delegeeritakse kolmanda riigi ettevõtjale, peavad olema vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 20 lõike 1 punktile d täidetud järgmised tingimused:
a)
olemas on kirjalik leping, mis on sõlmitud AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevate asutuste ning selle ettevõtja järelevalveasutuste vahel, kellele ülesanded delegeeritakse;
b)
punktis a osutatud leping võimaldab pädevatel asutustel seoses ettevõtjaga, kellele ülesanded delegeeritakse, teha järgmist:
i)
saada taotluse korral asjaomast teavet, mida on vaja nende järelevalvealaste ülesannete täitmiseks vastavalt direktiivis 2011/61/EL sätestatule;
ii)
saada juurdepääs kolmandas riigis hoitavatele dokumentidele, mis on olulised nende järelevalveülesannete täitmiseks;
iii)
teostada kohapealseid kontrolle selle ettevõtja valdustes, kellele ülesanded delegeeriti. Kohapealsete kontrollide praktiliste menetluste üksikasjad määratakse kindlaks kirjalikus lepingus;
iv)
saada võimalikult kiiresti kolmanda riigi järelevalveasutuselt teavet direktiivi 2011/61/EL ja selle rakendusmeetmete nõuete võimaliku rikkumise uurimise eesmärgil;
v)
teha koostööd jõustamise valdkonnas vastavalt kolmanda riigi järelevalveasutuse ja ELi pädevate asutuste suhtes kohaldatavale siseriiklikule ja rahvusvahelisele õigusele direktiivi 2011/61/EL ja selle rakendusmeetmete ning asjaomase siseriikliku õiguse rikkumise korral.
Artikkel 79
Tõhus järelevalve
Delegeerimine takistab AIFi valitsejal tõhusa järelevalve teostamist, kui:
a)
AIFi valitsejal, tema audiitoritel ja pädevatel asutustel ei ole tegelikku juurdepääsu delegeeritud ülesannetega seotud andmetele ja delegeeritava äriruumidesse või pädevad asutused ei saa neid juurdepääsuõiguseid kasutada;
b)
delegeeritav ei tee seoses delegeeritud ülesannetega koostööd AIFi valitseja pädevate asutustega;
c)
AIFi valitseja ei tee taotluse korral pädevatele asutustele kättesaadavaks kogu teavet, mis on vajalik, et pädevad asutused saaksid teostada järelevalvet selle üle, kas delegeeritud ülesannete täitmine vastab direktiivi 2011/61/EL ja selle rakendusmeetmete nõuetele.
Artikkel 80
Huvide konfliktid
1. Vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 20 lõike 2 punktile b peavad kriteeriumid selle hindamiseks, kas delegeerimine on vastuolus AIFi valitseja või investori huvidega AIFis, sisaldama vähemalt järgmist:
a)
kui AIFi valitseja ja delegeeritav kuuluvad samasse gruppi või neil on mis tahes muu lepinguline suhe, siis ulatus, mil määral delegeeritav kontrollib AIFi valitsejat või suudab mõjutada tema tegevust;
b)
kui delegeeritav ja asjaomase AIFi investor kuuluvad samasse gruppi või neil on mis tahes muu lepinguline suhe, siis ulatus, mil määral kõnealune investor kontrollib delegeeritavat või suudab mõjutada tema tegevust;
c)
tõenäosus, et delegeeritav saab AIFi või selle investorite arvel rahalist kasu või hoiab ära rahalist kahju;
d)
tõenäosus, et delegeeritaval on AIFi valitsejale või AIFile osutatud teenuse või tegevuse tulemuse suhtes isiklik huvi;
e)
tõenäosus, et delegeeritaval on rahaline või muu stiimul eelistada muu kliendi huve AIFi või AIFi investorite huvidele;
f)
tõenäosus, et delegeeritav saab AIFile osutatava ühise väärtpaberiportfelli valitsemise teenusega seoses muult isikult kui AIFi valitseja või selle valitsetavad AIFid hüvesid raha, kauba või teenuse näol, mis ei ole selle teenuse eest tavapäraselt makstav vahendus- või teenustasu.
2. Portfelli valitsemise või riskijuhtimisfunktsiooni võib käsitada muudest potentsiaalselt vastuolus olevatest ülesannetest funktsionaalselt ja hierarhiliselt eraldatuna ainult juhul, kui täidetud on järgmised tingimused:
a)
isikud, kes on seotud portfelli valitsemise ülesandega, ei ole seotud muude potentsiaalselt vastuolus olevate ülesannete täitmisega, näiteks kontrollimise ülesannete täitmisega;
b)
isikud, kes on seotud riskijuhtimise ülesannetega, ei ole seotud muude potentsiaalselt vastuolus olevate ülesannete täitmisega, näiteks tegevusülesannete täitmisega;
c)
riskijuhtimisfunktsiooniga seotud isikute üle ei teosta järelevalvet isikud, kes vastutavad tegevusülesannete tulemuste eest;
d)
eraldatus tagatakse läbi kogu delegeeritava hierarhilise struktuuri kuni ta juhtorganini välja ning vaadatakse läbi delegeeritava juhtorgani poolt ja kui on olemas, siis tema järelevalvefunktsiooni poolt.
3. Võimalikud huvide konfliktid on nõuetekohaselt kindlaks tehtud, juhitud, jälgitud ning AIFi investoritele avalikustatud ainult juhul, kui:
a)
AIFi valitseja tagab, et delegeeritav võtab kõik põhjendatud meetmed, et teha kindlaks, juhtida ja jälgida võimalikke huvide konflikte, mis võivad tekkida tema enda ning AIFi valitseja, AIFi või AIFi investorite vahel. AIFi valitseja tagab, et delegeeritaval on kehtestatud menetlused, mis vastavad artiklites 31-34 nõutud menetlustele;
b)
AIFi valitseja tagab, et delegeeritav avalikustab nii võimalikud huvide konfliktid kui ka tema poolt selliste huvide konfliktide juhtimiseks võetud meetmed AIFi valitsejale, kes avalikustab need AIFile ja AIFi investoritele vastavalt artiklile 36.
Artikkel 81
Nõusolek ja edasidelegeerimisest teatamine
1. Edasidelegeerimine jõustub, kui AIFi valitseja väljendab oma nõusolekut kirjalikult.
AIFi valitseja eelnevalt antud üldist nõusolekut ei käsitata nõusolekuna vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 20 lõike 4 punktile a.
2. Vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 20 lõike 4 punktile b peab teatis sisaldama üksikasju delegeeritava kohta, selle pädeva asutuse nime, kus isik, kellele delegeeritav ülesanded edasi delegeerib, on saanud tegevusloa või registrisse kantud, delegeeritud funktsioone, AIFe, keda edasidelegeerimine mõjutab, AIFi valitseja kirjaliku nõusoleku koopiat ning edasidelegeerimise kavandatavat jõustumise kuupäeva.
Artikkel 82
Fiktiivne äriühing ning see, millal AIFi valitsejat enam ei peeta AIFi valitsevaks
1. AIFi valitsejat peetakse fiktiivseks äriühinguks ning teda ei peeta enam AIFi valitsevaks vähemalt mis tahes järgmisel juhul:
a)
AIFi valitseja ei oma enam vajalikke teadmisi ja vahendeid, et teostada delegeeritud ülesannete üle tulemuslikult järelevalvelt ning juhtida delegeerimisega seotud riske;
b)
AIFi valitsejal ei ole enam volitusi teha otsuseid kõrgema juhtkonna vastutusalasse kuuluvates olulistes valdkondades või tal ei ole enam volitusi täita kõrgema juhtkonna ülesandeid eelkõige seoses üldise investeerimispoliitika ja investeerimisstrateegiate rakendamisega;
c)
AIFi valitseja kaotab oma lepingulised õigused teha järelepärimisi, kontrollida, omada juurdepääsu või anda juhiseid oma delegeeritavatele või selliste õiguste kasutamine praktikas muutub võimatuks;
d)
AIFi valitseja delegeerib investeeringute juhtimise funktsioonide täitmise ulatuses, mis ületab olulisel määral AIFi valitseja enda täidetavate investeeringute juhtimise funktsioonide täitmist. Delegeerimise ulatuse hindamisel hindavad pädevad asutused kogu delegeerimise struktuuri, võttes arvesse mitte ainult delegeerimise alusel valitsetavaid varasid, vaid ka järgmisi kvalitatiivseid kriteeriume:
i)
varaklassid, millesse AIF või AIFi nimel tegutsev AIFi valitseja on investeerinud, ning delegeerimise alusel valitsetavate varade olulisus AIFi riski- ja kasumiprofiili seisukohast;
ii)
delegeerimise alusel valitsetavate varade olulisus AIFi investeerimiseesmärkide saavutamise seisukohast;
iii)
AIFi investeeringute geograafiline ja sektoripõhine ulatus;
iv)
AIFi riskiprofiil;
v)
AIFi või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja järgitavate investeerimisstrateegiate liik;
vi)
delegeeritud ülesannete liigid võrreldes säilitatud ülesannetega ning
vii)
delegeeritavate arv ja nende isikute arv, kellele delegeeritav on ülesandeid edasi delegeerinud, nende geograafiline tegutsemisala ning ettevõtlusvorm, sealhulgas asjaolu, kas ülesanded on delegeeritud üksusele, mis kuulub AIFi valitsejaga samasse gruppi.
2. Komisjon jälgib turu arengut arvesse võttes käesoleva artikli kohaldamist. Komisjon hindab olukorda kahe aasta pärast ja kui see peaks osutuma vajalikuks, võtab asjakohased meetmed, et veelgi täpsustada tingimusi, mille korral AIFi valitseja loetakse olevat delegeerinud oma ülesanded sellisel määral, et ta muutub fiktiivseks äriühinguks ning teda ei saa käsitada enam AIFi valitsejana.
3. ESMA võib välja töötada suunised, et tagada delegeerimise struktuuride ühtne hindamine ELis.
IV PEATÜKK
DEPOSITOORIUM
1. JAGU
Kirjaliku lepingu üksikasjad
(direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõige 2)
Artikkel 83
Lepingulised üksikasjad
1. Leping, mille alusel määratakse direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 2 kohaselt depositoorium, sõlmitakse depositooriumi ja AIFi valitseja vahel ja/või depositooriumi ja AIFi vahel ning see sisaldab vähemalt järgmisi elemente:
a)
depositooriumi osutatavate teenuste kirjeldus ning menetlused, mis tuleb iga sellise varaklassi jaoks kehtestada, millesse AIF võib investeerida ning mis seejärel antakse depositooriumile hoiule;
b)
selle kirjeldus, mil viisil tuleb täita hoidmise ja järelevalve funktsiooni sõltuvalt varaklassidest ja geograafilistest piirkondadest, kuhu AIF kavatseb investeerida. Hoidmise ülesannete puhul peab see kirjeldus sisaldama riikide loetelusid ning menetlusi riikide lisamiseks ja/või kustutamiseks sellest loetelust. See peab olema kooskõlas teabega, mis on esitatud AIFi tingimuses, põhikirjas ja pakkumisdokumentides varade kohta, millesse AIF võib investeerida;
c)
avaldus, et depositooriumi vastutust ei mõjuta tema hoidmisfunktsioonide mis tahes delegeerimine, välja arvatud juhul, kui ta on end ise vabastanud oma vastutusest vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 13 või 14;
d)
lepingu kehtivuse periood ning lepingu muutmise ja lõpetamise tingimused, sealhulgas olukorrad, millega võib kaasneda lepingu lõpetamine, ning üksikasjad seoses lepingu lõpetamise korraga ja vajaduse korral menetlused, mille alusel depositoorium peaks saatma kogu asjaomase teabe enda järglasele;
e)
konfidentsiaalsuskohustused, mida kohaldatakse lepinguosaliste suhtes kooskõlas asjaomaste õigusnormidega. Need kohustused ei tohi piirata pädevate asutuste juurdepääsu asjaomastele dokumentidele ja teabele;
f)
vahendid ja menetlused, mille abil depositoorium edastab AIFi valitsejale või AIFile kogu asjaomase teabe, mida see vajab oma ülesannete täitmiseks, sealhulgas varadega seotud mis tahes õiguste kasutamiseks, ning selleks, et AIFi valitsejal ja AIFil oleks ajakohastatud ja täpne ülevaade AIFi raamatupidamisaruannetest;
g)
vahendid ja menetlused, mille abil AIFi valitseja või AIF edastab kogu olulise teabe või tagab, et depositooriumil on juurdepääs kogu teabele, mida depositoorium vajab oma ülesannete täitmiseks, sealhulgas menetlused, millega tagatakse, et depositoorium saab teavet muudelt AIFi või AIFi valitseja määratud isikutelt;
h)
teave selle kohta, kas depositoorium või kolmas isik, kellele hoidmise funktsioonid on delegeeritud vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11, võib või ei või temale usaldatud varasid korduvalt kasutada ning sellise korduva kasutamisega seotud tingimused, kui need on olemas;
i)
menetlused, mida tuleb järgida, kui kaalutakse muudatuste tegemist AIFi tingimustesse, põhikirja või pakkumisdokumentidesse, esitades üksikasjad olukordade kohta, millal depositooriumi tuleb teavitada, või millistel juhtudel on vaja muudatuse tegemiseks depositooriumi eelnevat nõusolekut;
j)
kogu vajalik teave, mida on vaja vahetada ühelt poolt AIFi, AIFi valitseja või AIFi või AIFi valitseja nimel tegutseva kolmanda isiku ning teiselt poolt depositooriumi vahel, ning mis on seotud AIFi osakute või aktsiate müügi, märkimise, tagasivõtmise, emiteerimise, tühistamise ja tagasiostmisega;
k)
depositooriumi järelevalve ja kontrolli funktsiooni täitmisega seotud kogu vajalik teave, mida on vaja vahetada AIFi, AIFi valitseja ja AIFi või AIFi valitseja nimel tegutseva kolmanda isiku ja depositooriumi vahel;
l)
kui lepinguosalised kavatsevad määrata kolmanda isiku oma vastavate ülesannete osade täitmiseks, kohustus esitada korrapäraselt mis tahes määratud kolmanda isiku üksikasjad ning taotluse korral teave kriteeriumide kohta, mida kasutati kolmanda isiku valimiseks, ning kavandatud meetmed valitud kolmanda isiku poolt tehtavate tegevuste jälgimiseks;
m)
teave lepinguosaliste ülesannete ja vastutuse kohta seoses rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamisega seotud kohustustega;
n)
teave kõigi rahakontode kohta, mis on avatud AIFi nimel või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja nimel, ning menetlused tagamaks, et depositooriumit teavitatakse, kui AIFi nimel või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja nimel avatakse uus konto;
o)
üksikasjad depositooriumi eskalatsioonimenetluste kohta, sealhulgas nende isikute andmed, kellega depositooriumil tuleb sellise menetluse algatamise korral AIFis ja/või AIFi valitsejas kontakteeruda;
p)
depositooriumi kohustus teavitada AIFi valitsejat, kui ta saab teada, et varade lahus hoidmine ei ole või enam ei ole piisav, et tagada kaitse sellise kolmanda isiku maksejõuetuse eest, kellele on konkreetses jurisdiktsioonis delegeeritud hoidmise funktsioonid vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11;
q)
menetlused, millega tagatakse, et depositoorium saab seoses oma ülesannetega uurida AIFi valitseja ja/või AIFi tegevust ja hinnata edastatud teabe kvaliteeti, sealhulgas omades juurdepääsu AIFi või AIFi valitseja raamatupidamisarvestusele või viies selleks läbi kohapealseid kontrolle;
r)
menetlused, millega tagatakse, et AIFi valitseja ja/või AIF saab vaadata läbi depositooriumi tegevuse seoses depositooriumi lepinguliste kohustustega.
2. Punktides a-r sätestatud vahendite ja menetluste üksikasju kirjeldatakse depositooriumi määramise lepingus või lepingu mis tahes hilisemas muudatuses.
3. Lõikes 2 osutatud depositooriumi määramise leping või lepingu hilisemad muutmised on kirjalikud.
4. Lepinguosalised võivad leppida kokku, et edastavad elektrooniliselt kogu või osa teabest, mis liigub nende vahel, tingimusel et on tagatud sellise teabe asjakohane registreerimine.
5. Kui siseriiklikust õigusest ei tulene teisiti, puudub kohustus sõlmida iga AIFi jaoks eraldi kirjalik leping; AIFi valitsejal ja depositooriumil peab olema võimalik sõlmida raamleping, kus on loetletud AIFid, mida valitseb see AIFi valitseja, kelle suhtes lepingut kohaldatakse.
6. Täpsustatakse siseriiklik õigus, mida kohaldatakse depositooriumi määramise lepingu ja mis tahes hilisema lepingu suhtes.
2. JAGU
Kolmandate riikide depositooriumide suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete ja järelevalve hindamise üldised kriteeriumid
(direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 6 punkt b)
Artikkel 84
Kolmandas riigis asuva depositooriumi suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete ja järelevalve hindamise kriteeriumid
Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 6 punkti b kohaldamisel hinnatakse kolmandas riigis asuva depositooriumi suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete ja järelevalve tulemuslikkuse puhul seda, kas neil on liidu õigusega sätestatuga sama mõju ning kas neid jõustatakse tulemuslikult, järgmiste kriteeriumide alusel:
a)
depositooriumi suhtes kohaldatakse tegevusloa nõuet ja pidevat järelevalvet avaliku sektori pädeva asutuse poolt, kellel on oma ülesannete täitmiseks piisavad vahendid;
b)
kolmanda riigi õigusega kehtestatakse depositooriumina tegutsemiseks tegevusloa saamise kriteeriumid, millel on sama mõju kui neil, mis on kehtestatud krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevuse alustamiseks Euroopa Liidus;
c)
kolmanda riigi depositooriumi suhtes kohaldatavatel kapitalinõuetel on sama mõju kui Euroopa Liidus kohaldatavatel kapitalinõuetel, sõltuvalt sellest, kas depositoorium on Euroopa Liidu krediidiasutuse või investeerimisühinguga sama laadi;
d)
kolmanda riigi depositooriumi suhtes kohaldatavatel tegutsemistingimustel on sama mõju kui neil, mis on kehtestatud krediidiasutuste või investeerimisühingute suhtes Euroopa Liidus, sõltuvalt depositooriumi laadist;
e)
kolmanda riigi õigusega kehtestatud nõuetel AIFi depositooriumi konkreetsete ülesannete täitmise kohta on sama mõju kui neil, mis on kehtestatud direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõigete 7-15 ja selle rakendusmeetmete ning asjaomase siseriikliku õigusega;
f)
kolmanda riigi õigusega nähakse ette piisavalt hoiatavate täitemeetmete kohaldamine juhul, kui depositoorium ei täida punktides a-e osutatud nõudeid ja tingimusi.
3. JAGU
Depositooriumi ülesanded, hoolsuskohustus ning varade lahus hoidmise kohustus
(direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõiked 7-9 ning artikli 21 lõike 11 punkt c ja punkti d alapunkt iii)
Artikkel 85
Rahavoogude jälgimine - üldnõuded
1. Kui direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikes 7 osutatud üksuses asub või on avatud AIFi nimel, AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja nimel või AIFi nimel tegutseva depositooriumi nimel rahakonto, peab AIFi valitseja tagama, et depositoorium saab alates oma ülesannete täitmise alustamisest ja pidevalt kogu asjaomase teabe, mida ta vajab oma kohustuste täitmiseks.
2. Selleks et depositooriumil oleks juurdepääs kogu teabele seoses AIFi rahakontodega ning selge ülevaade AIFi kõigist rahavoogudest, peab depositoorium vähemalt:
a)
olema teavitatud alates tema määramisest kõigist olemasolevatest rahakontodest, mis on avatud AIFi nimel või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja nimel;
b)
olema teavitatud mis tahes uue rahakonto avamisest AIFi poolt või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja poolt;
c)
saama kogu teabe kolmandast isikust üksuse juures avatud rahakontode kohta, otse nende kolmandate isikute poolt.
Artikkel 86
AIFi rahavoogude jälgimine
Depositoorium tagab AIFi rahavoogude tulemusliku ja nõuetekohase jälgimise ning eelkõige teeb ta vähemalt järgmist:
a)
tagab, et AIFi kogu raha on kantud direktiivi 2006/73/EÜ artikli 18 lõike 1 punktides a, b ja c osutatud üksuste juures avatud kontodele asjaomastel turgudel, kus rahakontod on nõutud AIFi tegevuse eesmärgil, ning üksuste suhtes kohaldatakse usaldatavusnõudeid ning jõustatakse järelevalvet, millel on sama mõju kui liidu õigusel ja mis on kooskõlas direktiivi 2006/73/EÜ artiklis 16 sätestatud põhimõtetega;
b)
rakendab tulemuslikke ja nõuetekohaseid menetlusi, et võrrelda kõiki rahavoogude liikumisi ning teha selliseid võrdlusi iga päev või harvade sularahaliikumiste korral siis, kui sellised rahavoogude liikumised toimuvad;
c)
rakendab asjakohaseid menetlusi, et teha kindlaks tööpäeva lõpus olulised rahavood ning eelkõige need, mis võiksid olla vastuolus AIFi tegevusega;
d)
vaatab korrapäraselt läbi nende menetluste asjakohasuse, sealhulgas kord aastas kontode võrdlemise menetluse täieliku läbivaatamise abil ning tagades, et AIFi nimel, AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja nimel või AIFi nimel tegutseva depositooriumi nimel avatud rahakontod on kontode võrdlemise protsessiga hõlmatud;
e)
jälgib pidevalt kontode võrdlemise tulemusi ja kontode võrdlemise menetluste käigus tuvastatud mis tahes lahknevuste tulemusena võetud meetmeid ning teavitab AIFi valitsejat juhul, kui eeskirjade eiramist ei ole põhjendamatu viivituseta parandatud, ning ka pädevaid asutusi, kui olukorda ei saa lahendada ja/või parandada;
f)
kontrollib rahapositsioone käsitlevate enda andmete kooskõla AIFi valitseja andmetega. AIFi valitseja tagab, et depositooriumile saadetakse kõik juhised ja teave seoses kolmanda isiku juures avatud rahakontoga, et depositoorium saaks teostada oma kontode võrdlemise menetlust.
Artikkel 87
Ülesanded seoses märkimistega
AIFi valitseja tagab, et depositooriumile esitatakse teave maksete kohta, mille on teinud investorid või mis on tehtud investorite nimel AIFi osakute või aktsiate märkimisel iga tööpäeva lõpus, kui AIFi valitseja, AIF või selle nimel tegutsev isik, näiteks väärtpaberiregister, saab investorilt sellised maksed või korralduse. AIFi valitseja tagab, et depositoorium saab kogu muu asjaomase teabe, mida ta vajab tagamaks, et maksed on seejärel kantud AIFi nimel või AIFi nimel tegutseva AIFI valitseja nimel või depositooriumi nimel avatud rahakontodele kooskõlas direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 7 sätetega.
Artikkel 88
Hoiul olevad finantsinstrumendid
1. AIFile või AIFi nimel tegutsevale AIFi valitsejale kuuluvad finantsinstrumendid, mida ei ole võimalik depositooriumile füüsiliselt üle anda, hõlmatakse depositooriumi hoidmisülesannetega, kui täidetud on kõik järgmised tingimused:
a)
need on vabalt võõrandatavad väärtpaberid, sealhulgas tuletisinstrumendi tunnustega väärtpaberid, nagu osutatud direktiivi 2009/65/EÜ artikli 51 lõike 3 viimases lõigus ja komisjoni direktiivi 2007/16/EÜ (11) artiklis 10, rahaturuinstrumendid või ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja osakud;
b)
neid on võimalik depositooriumi nimel registreerida või hoida otse või kaudselt tema nimel arvel.
2. Finantsinstrumente, mis kohaldatava siseriikliku õiguse kohaselt registreeritakse ainult otse AIFi nimel emitendi enda või tema esindaja juures, näiteks registripidaja juures või väärtpaberiregistris, ei hoita hoiul.
3. AIFile või AIFi nimel tegutsevale AIFi valitsejale kuuluvad finantsinstrumendid, mida on võimalik depositooriumile füüsiliselt üle anda, hõlmatakse alati depositooriumi hoidmisülesannetega.
Artikkel 89
Hoidmise kohustus seoses hoiul olevate varadega
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 8 punktis a sätestatud kohustuste täitmiseks seoses hoiul olevate finantsinstrumentidega, peab depositoorium tagama vähemalt järgmise:
a)
finantsinstrumendid on nõuetekohaselt registreeritud kooskõlas direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 8 punkti a alapunktiga ii;
b)
registreid ja lahus hoitavaid kontosid peetakse viisil, mis tagab nende täpsuse ja eriti nende vastavuse AIFide finantsinstrumentide ja rahaga;
c)
korrapäraselt võrreldakse depositooriumi sisemise raamatupidamisarvestuse ja registrite vastavust sellise mis tahes kolmanda isiku raamatupidamisarvestuse ja registritega, kellele on hoidmisfunktsioonid delegeeritud vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11;
d)
hoiul olevate finantsinstrumentidega seoses järgitakse hoolsuskohustust, et tagada kõrgetasemeline investorite kaitse;
e)
hinnatakse ja jälgitakse kõiki asjakohaseid hoidmisega seotud riske kogu hoiuahelas ning AIFi valitsejat teavitatakse mis tahes tuvastatud olulisest riskist;
f)
kehtestatakse asjakohane organisatsiooniline korraldus, et minimeerida finantsinstrumentide või nendega seotud õiguste kaotsimineku või vähenemise riski pettuse, puuduliku haldamise, ebakorrektse registreerimise või hooletuse tagajärjel;
g)
kontrollitakse AIFi omandiõigust või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja omandiõigust varade üle.
2. Kui depositoorium on delegeerinud oma hoidmisfunktsiooni kolmandale isikule kooskõlas direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikega 11, kohaldatakse tema suhtes jätkuvalt käesoleva artikli lõike 1 punkte b-e. Ta tagab ka, et kolmas isik täidab käesoleva artikli lõike 1 punktides b-g sätestatud nõudeid ning artiklis 99 sätestatud varade lahushoidmise kohustust.
3. Depositooriumi lõigetes 1 ja 2 osutatud hoidmise kohustuse kohaldamisel võetakse arvesse alusvara, mida omavad AIFi ja/või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja poolt otseselt või kaudselt kontrollitavad finants- või õiguslikud struktuurid.
Esimeses lõikes osutatud nõuet ei kohaldata fondifondi struktuuride või investor- ja ühisfondi struktuuride suhtes juhul, kui alusfondidel on depositoorium, kus on hoiul nende fondide varad.
Artikkel 90
Hoidmise kohustus seoses varade omandiõiguse kontrollimise ja registrisse kandmisega
1. AIFi valitseja esitab depositooriumile alates tema ülesannete täitmise alustamisest ja pidevalt kogu asjaomase teabe, mida depositoorium vajab, et täita oma direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 8 punkti b kohaseid kohustusi, ning tagab, et kolmandad isikud esitavad depositooriumile kogu asjakohase teabe.
2. Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 8 punktis b osutatud kohustuste täitmiseks peab depositoorium vähemalt:
a)
omama põhjendamatu viivituseta juurdepääsu kogu asjaomasele teabele, mida ta vajab oma omandiõiguse kontrollimise ja registrisse kandmise ülesannete täitmiseks, sealhulgas asjaomasele teabele, mida depositoorium saab kolmandatelt isikutelt;
b)
omama piisavat ja usaldusväärset teavet, et olla veendunud AIFi omandiõiguses või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja omandiõiguses varade üle;
c)
pidama registrit nende varade kohta, mille puhul ta on veendunud, et AIFil või AIFi nimel tegutseval AIFi valitsejal on omandiõigus. Selle kohustuse täitmiseks teeb depositoorium järgmist:
i)
kannab oma registrisse AIFi nime all varad, sealhulgas nende vastavad tinglikud väärtused, mille puhul ta on veendunud, et AIFil või AIFi nimel tegutseval AIFi valitsejal on omandiõigus;
ii)
suudab igal ajal esitada põhjaliku ja ajakohastatud loetelu AIFi varade kohta, sealhulgas nende vastavad tinglikud väärtused.
Lõike 2 punkti c alapunkti ii kohaldamisel tagab depositoorium, et kehtestatud on menetlused, mis ei võimalda registreeritud varasid määrata, üle kanda, vahetada või loovutada ilma, et depositooriumi või tema delegeeritavat oleks sellistest tehingutest teavitatud ning depositooriumil on põhjendamatu viivituseta juurdepääs asjaomase kolmanda isiku dokumentaalsetele tõenditele iga tehingu ja positsiooni kohta. AIFi valitseja tagab, et asjaomane kolmas isik esitab depositooriumile põhjendamatu viivituseta sertifikaadid või muud dokumentaalsed tõendid alati, kui toimub varade müük või soetamine või korporatiivne sündmus, mille tagajärjel emiteeritakse finantsinstrumente, ja vähemalt kord aastas.
3. Depositoorium tagab alati, et AIFi valitsejal on ja ta rakendab asjakohaseid menetlusi selle kontrollimiseks, et tema valitsetava AIFi soetatud varad on asjakohaselt registreeritud AIFi nimel või AIFi nimel tegutseva AIFi valitsejal nimel, ning et kontrollida vastavust AIFi valitseja registrites olevate positsioonide ja varade vahel, mille puhul depositoorium on veendunud, et AIFil või AIFi nimel tegutseval AIFi valitsejal on omandiõigus. AIFi valitseja tagab, et depositooriumile saadetakse kõik juhised ja asjakohane teave seoses AIFi varadega, et depositoorium saab teostada oma kontrollimise või kontode võrdlemise menetlust.
4. Depositoorium kehtestab ja rakendab eskalatsioonimenetlust olukordades, kui tuvastatakse kõrvalekalle, sealhulgas teavitab AIFi valitsejat ja pädevaid asutusi, kui olukorda ei saa lahendada ja/või parandada.
5. Lõigetes 1-4 osutatud depositooriumi hoidmise kohustuse kohaldamisel võetakse arvesse alusvara, mida omavad finants- ja/või õiguslikud struktuurid, mille AIF või AIFi nimel tegutsev AIFi valitseja on loonud, et investeerida alusvarasse, ning mida otseselt või kaudselt kontrollib AIF või AIFi nimel tegutsev AIFi valitseja.
Esimeses lõikes osutatud nõuet ei kohaldata fondifondi struktuuride või investor- ja ühisfondi struktuuride suhtes juhul, kui alusfondidel on depositoorium, kes täidab selle fondi varade puhul omandiõiguse kontrollimise ja registrisse kandmise funktsioone.
Artikkel 91
Peamaaklerite aruandluskohustused
1. Kui on määratud peamaakler, tagab AIFi valitseja, et selle määramise kuupäevast alates kehtib kokkulepe, mille kohaselt peab peamaakler tegema depositooriumile kättesaadavaks püsival andmekandjal eelkõige aruande, mis sisaldab järgmist teavet:
a)
lõikes 3 loetletud elementide väärtused iga tööpäeva lõpus;
b)
mis tahes muude asjaolude üksikasjad, mis on vajalikud tagamaks, et AIFi depositooriumil on ajakohastatud ja täpne teave nende varade väärtuse kohta, mille hoidmine on delegeeritud vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11.
2. Lõikes 1 osutatud aruanne tehakse AIFi depositooriumile kättesaadavaks hiljemalt sellele tööpäevale järgneva tööpäeva lõpus, mille kohta aruanne on koostatud.
3. Lõike 1 punktis a osutatud elemendid hõlmavad järgmist:
a)
AIFi peamaakleri valduses olevate varade koguväärtus, juhul kui hoidmise funktsioon on delegeeritud vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11, siis kõigi järgmiste väärtus:
i)
AIFile antud sularahalaenud ja laekunud intress;
ii)
väärtpaberid, mille AIF peab üle kandma AIFi nimel võetud avatud lühikeste positsioonide alusel;
iii)
jooksvad arveldussummad, mida AIFil tuleb maksta mis tahes futuurlepingute alusel;
iv)
lühikeseks müügist tulenevad rahalaekumised, mis on peamaakleri valduses seoses AIFi nimel võetud lühikeste positsioonidega;
v)
peamaakleri valduses olev sularahatagatis seoses AIFi nimel sõlmitud kehtivate futuurlepingutega. See kohustus lisandub artikli 87 ja 88 kohastele kohustustele;
vi)
AIFi nimel sõlmitud mis tahes börsivälise tehingu riskipositsioonid, mis on hinnatud viimase turuhinna alusel;
vii)
peamaakleri ees olevad AIFi tagatud kohustused kokku ning
viii)
kõik muud AIFiga seotud varad;
b)
direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 8 punktis b osutatud muude selliste varade väärtus, mida peamaakler hoiab tagatisena seoses tagatud tehingutega, mis on sõlmitud institutsionaalsetele investoritele pakutavate väärtpaberivahenduse ja sellega seotud tugiteenuste lepingu alusel;
c)
nende varade väärtus, mille puhul peamaakler on kasutanud AIFi varade suhtes kasutusõigust;
d)
kõigi nende asutuste loetelu, kus peamaakler hoiab või võib hoida AIFi raha AIFi nimel avatud või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja poolt avatud kontol vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 7.
Artikkel 92
Järelevalvekohustused - üldnõuded
1. Depositooriumi määramise ajal hindab depositoorium riske, mis on seotud AIFi strateegia ja AIFi valitseja organisatsiooni olemuse, ulatuse ja keerukusega, et kavandada järelevalvemenetlused, mis on asjakohased AIFi ja nende varade seisukohast, millesse ta investeerib, ning mida seejärel rakendatakse ja kohaldatakse. Selliseid menetlusi ajakohastatakse korrapäraselt.
2. Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 9 kohaseid järelevalvekohustusi täites teostab depositoorium AIFi valitseja, AIFi või määratud kolmanda isiku vastutusalasse kuuluvate protsesside ja menetluste järelkontrollimisi ja kontrolle. Depositoorium tagab kõigis olukordades, et on olemas asjakohane kontrollimise ja kontode võrdlemise menetlus, mida rakendatakse ja kohaldatakse ning vaadatakse sagedasti läbi. AIFi valitseja tagab, et depositooriumile saadetakse kõik juhised seoses AIFi varade ja toimingutega, et depositoorium saaks teostada oma kontrollimise või kontode võrdlemise menetlust.
3. Depositoorium kehtestab selge ja ulatusliku eskalatsioonimenetluse, et tegeleda olukordadega, kus on tema järelevalvekohustuse käigus tuvastatud võimalikke eeskirjade eiramisi, ning eskalatsioonimenetluse üksikasjad tehakse taotluse korral AIFi valitseja pädevatele asutustele kättesaadavaks.
4. AIFi valitseja esitab depositooriumile alates tema ülesannete täitmise alustamisest ja pidevalt kogu asjaomase teabe, mida depositoorium vajab, et täita oma direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 9 kohaseid kohustusi, sealhulgas kolmandad isikute poolt depositooriumile esitatava teabe. AIFi valitseja tagab eelkõige, et depositooriumil on võimalik saada juurdepääs dokumentidele ning teostada kohapealseid kontrolle AIFi valitseja äriruumides ja AIFi või AIFi valitseja määratud mis tahes teenuse osutaja (näiteks haldajad või välishindajad) äriruumides ja/või vaadata läbi kvalifitseeritud sõltumatute audiitorite või muude ekspertide poolsed aruanded ja tunnustatud väliste sertifitseerimiste aruanded, et tagada kehtestatud menetluste piisavus ja asjakohasus.
Artikkel 93
Kohustused seoses märkimise ja tagasivõtmistega
Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 9 punkti a järgimiseks peab depositoorium täitma järgmisi nõudeid.
1)
Depositoorium tagab, et AIF, AIFi valitseja või määratud üksus on kehtestanud asjakohase ja ühtse menetluse ning rakendab ja kohaldab seda, et:
i)
võrrelda märkimiskorraldusi märkimisest laekunud tuluga ning emiteeritud osakute või aktsiate arvu tuluga, mille on AIF märkimisest saanud;
ii)
võrrelda tagasivõtmiskorraldusi tagasivõtmisega seoses makstud summadega ning tühistatud osakute või aktsiate arvu summadega, mis AIF on tagasivõtmisega seoses tasunud;
iii)
kontrollida korrapäraselt, et võrdlemise menetlus on asjakohane.
Punktide i, ii ja iii kohaldamisel kontrollib depositoorium korrapäraselt eelkõige, kas AIFi kontodel olevate osakute või aktsiate koguarv on kooskõlas AIFi registris esitatud ringlusesse lastud aktsiate või osakute koguarvuga.
2)
Depositoorium tagab ja korrapäraselt kontrollib, kas menetlused seoses AIFi aktsiate või osakute müügi, emiteerimise, tagasiostu, tagasivõtmise ja tühistamisega on kooskõlas kohaldatava siseriikliku õigusega ja AIFi tingimuste või põhikirjaga ning veendub, et neid menetlusi rakendatakse tulemuslikult.
3)
Depositooriumi kontrollide sagedus on kooskõlas märkimiste ja tagasivõtmiste sagedusega.
Artikkel 94
Kohustused seoses aktsiate/osakute väärtuse hindamisega
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 9 punkti b järgimiseks peab depositoorium tegema järgmist:
a)
pidevalt kontrollima, et AIFi varade väärtuse hindamiseks on kehtestatud ja kohaldatakse asjakohaseid ja ühtseid menetlusi vastavalt direktiivi 2011/61/EL artiklile 19 ja selle rakendusmeetmetele ning AIFi tingimustele ja põhikirjale ning
b)
tagama, et hindamispõhimõtteid ja -menetlusi rakendatakse tulemuslikult ja vaadatakse korrapäraselt läbi.
2. Depositooriumi menetluste sagedus on kooskõlas AIFi hindamispõhimõtetega ette nähtud sagedusega, nagu on määratletud direktiivi 2011/61/EL artiklis 19 ja selle rakendusmeetmetes.
3. Kui depositoorium leiab, et AIFi aktsiate või osakute väärtuse arvutamine ei ole toimunud kooskõlas kohaldatava õiguse või AIFi tingimuste või direktiivi 2011/61/EL artikliga 19, teavitab ta sellest AIFi valitsejat ja/või AIFi ning tagab, et AIFi investorite parimates huvides võetakse õigeaegselt parandusmeetmed.
4. Kui on määratud välishindaja, kontrollib depositoorium, et välishindaja määramine on kooskõlas direktiivi 2011/61/EL artikliga 19 ja selle rakendusmeetmetega.
Artikkel 95
Kohustused seoses AIFi valitseja juhiste täitmisega
Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 9 punkti c järgimiseks peab depositoorium tegema vähemalt järgmist:
a)
kehtestama ja rakendama asjakohased menetlused kontrollimaks, et AIF ja AIFi valitseja järgivad kohaldatavaid õigusnorme ning AIFi tingimusi ja põhikirja. Eelkõige jälgib depositoorium AIFi vastavust AIFi pakkumisdokumentides kehtestatud investeerimispiirangutele ja finantsvõimenduse piirangutele. Need menetlused on proportsionaalsed AIFi olemuse, ulatuse ja keerukusega;
b)
kehtestama ja rakendama eskalatsioonimenetluse, kui AIF on rikkunud ühte punktis a osutatud piirangut.
Artikkel 96
Kohustused seoses tehingute õigeaegse arveldusega
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 9 punkti d nõuete täitmiseks kehtestab depositoorium menetluse, et tuvastada mis tahes olukord, kus AIFi või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja varaga seotud tehingutest tulenevat tasu ei kanta AIFile üle tavapärase ajavahemiku jooksul, teavitada AIFi valitsejat ning juhul kui olukorda ei ole lahendatud, nõuda võimaluse korral vastaspoolelt finantsinstrumentide tagastamist.
2. Kui tehingud ei toimu reguleeritud turul, hinnatakse tavapäraseid ajavahemikke lähtuvalt tehingutega seotud tingimustest (börsivälised tuletislepingud või investeeringud kinnisvarasse või börsil noteerimata äriühingutesse).
Artikkel 97
Kohustused seoses AIFi tulujaotusega
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 9 punkti e nõuete täitmiseks peab depositoorium tegema järgmist:
a)
tagama, et netotulu arvutatakse pärast seda, kui AIFi valitseja on selle deklareerinud, vastavalt AIFi tingimustele, põhikirjale ja kohaldatavale siseriiklikule õigusele;
b)
tagama, et võetakse asjakohased meetmed, kui AIFi audiitorid on raamatupidamise aastaaruannete suhtes avaldanud reservatsiooni. AIF või AIFi nimel tegutsev AIFi valitseja esitab depositooriumile kogu teabe raamatupidamise aastaaruannete suhtes avaldatud reservatsioonide kohta ning
c)
kontrollima dividendimaksete täielikkust ja täpsust pärast seda, kui AIFi valitseja on need deklareerinud, ning vajaduse korral ka teenitud intressi täielikkust ja täpsust.
2. Kui depositoorium leiab, et tulu ei ole arvutatud vastavalt kohaldatavale õigusele või AIFi tingimustele või põhikirjale, teavitab ta AIFi valitsejat ja/või AIFi ning tagab, et AIFi investorite parimates huvides võetakse õigeaegselt parandusmeetmed.
Artikkel 98
Hoolsuskohustus
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 11 punkti c kohaste kohustuste täitmiseks rakendab ja kohaldab depositoorium delegeeritava valimiseks ja pidevaks jälgimiseks asjakohast dokumenteeritud hoolsuskohustuse menetlust. See menetlus vaadatakse korrapäraselt läbi vähemalt kord aastas ning tehakse pädevatele asutustele taotluse korral kättesaadavaks.
2. Selle kolmanda isiku valimisel ja määramisel, kellele delegeeritakse hoidmiskohustus direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 11 kohaselt, peab depositoorium tegutsema piisava vilumuse, ettevaatlikkuse ja hoolikusega, tagamaks et usaldades finantsinstrumendid kõnealuse kolmanda isiku käsutusse on need piisavalt kaitstud. Ta teeb vähemalt järgmist:
a)
hindab reguleerivat ja õigusraamistikku, sealhulgas riigiriski, hoidmisega seotud riski ning kolmanda isiku lepingute jõustatavust. See hindamine peab eelkõige võimaldama depositooriumil kindlaks määrata kolmanda isiku maksejõuetuse võimalikku mõju AIFi varadele ja õigustele. Kui depositoorium saab teada, et tulenevalt selle riigi õigusest, kus kolmas isik asub, ei ole varade lahus hoidmine piisav, et tagada kaitse maksejõuetuse eest, teavitab ta viivitamata AIFi valitsejat;
b)
hindab, kas kolmanda isiku tavad, menetlused ja sisekontroll on piisav tagamaks, et AIFi või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja finantsinstrumentide suhtes kohaldatakse kõrgetasemelist hoolsust ja kaitset;
c)
hindab, kas kolmanda isiku finantsseisund ja maine on kooskõlas delegeeritud ülesannetega. See hindamine põhineb nii võimaliku kolmanda isiku poolt esitatud teabel kui ka muudel andmetel ja teabel, kui need on kättesaadavad;
d)
tagab, et kolmandal isikul on tegevus- ja tehnoloogiline suutlikkus teostada delegeeritud hoidmisülesandeid rahuldava kaitse ja turvalisuse tasemega.
3. Depositoorium tegutseb korrapärasel läbivaatamisel ja pideval jälgimisel piisava vilumuse, ettevaatlikkuse ja hoolikusega, tagamaks et kolmas isik täidab jätkuvalt käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud kriteeriume ja direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 11 punktis d sätestatud tingimusi. Selleks teeb depositoorium vähemalt järgmist:
a)
jälgib kolmanda isiku ülesannete täitmist ja selle vastavust depositooriumi standarditele;
b)
tagab, et kolmas isik täidab oma hoidmisülesandeid kõrgetasemelise vilumuse, ettevaatlikkuse ja hoolikusega ning eelkõige, et ta hoiab finantsinstrumendid tulemuslikult lahus vastavalt artikli 99 nõuetele;
c)
vaatab läbi hoidmise riskid, mis on seotud otsusega usaldada varad kolmanda isiku käsutusse, ning teavitab põhjendamatu viivituseta AIFi või AIFi valitsejat nende riskide mis tahes muutustest. See hindamine põhineb nii kolmanda isiku poolt esitatud teabel kui ka muudel andmetel ja teabel, kui need on kättesaadavad. Läbivaatamise ulatust ja sagedust suurendatakse turul valitseva ebastabiilsuse ajal ning siis, kui on tuvastatud risk. Kui depositoorium saab teada, et tulenevalt selle riigi õigusest, kus kolmas isik asub, ei ole varade lahus hoidmine enam piisav, et tagada kaitse maksejõuetuse eest, teavitab ta viivitamata AIFi valitsejat.
4. Kui kolmas isik delegeerib edasi talle delegeeritud mis tahes ülesande, kohaldatakse lõigetes 1, 2 ja 3 sätestatud tingimusi ja kriteeriume mutatis mutandis.
5. Depositoorium jälgib direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 4 järgimist.
6. Depositoorium töötab välja hädaolukorra lahendamise plaanid iga turu jaoks, kus ta määrab kolmanda isiku täitma hoidmise kohustust vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11. Võimaluse korral määratakse sellises hädaolukorra lahendamise plaanis alternatiivne teenuseosutaja.
7. Kui delegeeritav enam ei täida nõudeid, võtab depositoorium meetmeid (sealhulgas võib lõpetada lepingu), mis on AIFi ja tema investorite parimates huvides.
Artikkel 99
Varade lahushoidmise kohustus
1. Kui hoidmise kohustus on täielikult või osaliselt delegeeritud kolmandale isikule, tagab depositoorium, et kolmas isik, kellele hoidmise kohustus on delegeeritud vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11, tegutseb vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 11 punkti d alapunktis iii kehtestatud varade lahushoidmise kohustusele, kontrollides et kolmas isik teeb järgmist:
a)
peab arvestust, mis võimaldab tal igal ajal ja viivitamata eristada depositooriumi AIFi klientide varasid enda varadest, teiste klientide varadest, depositooriumi poolt enda kontol hoitavatest varadest ning depositooriumi nende klientide varadest, kes ei ole AIFid;
b)
peab arvestust viisil, millega tagatakse andmete täpsus ja eelkõige nende vastavus varadele, mida hoitakse depositooriumi klientide nimel;
c)
võrdleb korrapäraselt oma sisemise raamatupidamisarvestuse ja registrite vastavust selle mis tahes kolmanda isiku raamatupidamisarvestuse ja registritega, kellele on vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11 delegeeritud hoidmise ülesanded;
d)
kehtestab asjakohase organisatsioonilise korralduse, et minimeerida finantsinstrumentide või nendega seotud õiguste kaotsimineku või vähenemise riski finantsinstrumentide väärkasutamise, pettuse, puuduliku haldamise, ebakorrektse registreerimise või hooletuse tagajärjel;
e)
kui kolmas isik on direktiivi 2006/73/EÜ artikli 18 lõike 1 puntides a, b või b osutatud isik, kelle suhtes kohaldatakse tõhusaid usaldatavusnõudeid ja usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, mis on liidu õigusega sama mõjuga ja seda jõustatakse tulemuslikult, võtab depositoorium vajalikud meetmed tagamaks, et AIFi raha hoitakse kontol või kontodel vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 7.
2. Kui depositoorium on delegeerinud oma hoidmisfunktsioonid kolmandale isikule vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11, peab selle jälgimine, kas kolmas isik täidab oma varade lahushoidmise kohustusi tagama, et depositooriumi klientidele kuuluvad finantsinstrumendid on kaitstud asjaomase kolmanda isiku mis tahes maksejõuetuse eest. Kui kohaldatava õiguse, sealhulgas eelkõige vara või maksejõuetuse küsimusi reguleeriva õiguse kohaselt ei ole lõikes 1 kehtestatud nõuded piisavad kõnealuse eesmärgi saavutamiseks, hindab depositoorium, milliseid täiendavaid korraldusi on vaja teha, et minimeerida kaotsimineku riski ja säilitada kaitse asjakohane tase.
3. Lõikeid 1 ja 2 kohaldatakse mutatis mutandis, kui kolmas isik, kellele on hoidmise kohustus vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11 delegeeritud, on otsustanud delegeerida kõik või osa oma hoidmise kohustusest muule kolmandale isikule vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 11 kolmandale lõigule.
4. JAGU
Finantsinstrumentide kaotsiminek, vastutusest vabastamine ja objektiivsed põhjused
(direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõiked 12 ja 13)
Artikkel 100
Hoiul oleva finantsinstrumendi kaotsiminek
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 12 tähenduses hoiul oleva finantsinstrumendi kaotsiminek loetakse aset leidnuks, kui finantsinstrumendi puhul, mis on hoiul depositooriumi juures või kolmanda isiku juures, kellele on hoiul oleva finantsinstrumendi hoidmine delegeeritud, on täidetud mis tahes järgmine tingimus:
a)
on tõestatud, et AIFi väidetud omandiõigus ei kehti, kuna see on kas lõppenud või seda ei ole kunagi olnud;
b)
AIFilt on finantsinstrumendi omandiõigus lõplikult ära võetud;
c)
AIF on lõplikult võimetu otseselt või kaudselt võõrandama finantsinstrumenti.
2. AIFi valitseja teeb finantsinstrumendi kaotsimineku kindlaks, järgides dokumenteeritud protsessi, mis on pädevatele asutustele piiranguteta kättesaadav. Kui kaotsiminek on kindlaks tehtud, teavitatakse sellest viivitamata investoreid püsival andmekandjal.
3. Hoiul olevat finantsinstrumenti ei peeta kaduma läinuks direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 12 tähenduses, kui AIFilt on lõplikult ära võetud tema omandiõigus seoses konkreetse instrumendiga, kuid see instrument on asendatud või konverteeritud teiseks finantsinstrumendiks või -instrumentideks.
4. Selle kolmanda isiku maksejõuetuse korral, kellele on delegeeritud hoiul olevate finantsinstrumentide hoidmine, kinnitab AIFi valitseja hoiul olevate finantsinstrumentide kaotsimineku niipea kui üks lõikes 1 loetletud tingimustest on kindlalt täidetud.
Kindlus selle kohta, kas mõni lõikes 1 sätestatud tingimus on täidetud, peab olema hiljemalt maksejõuetusmenetluse lõpuks. AIFi valitseja ja depositoorium jälgivad maksejõuetusmenetlust hoolikalt, et teha kindlaks, kas kõik või mõni sellele kolmandale isikule usaldatud finantsinstrumentidest, kellele on delegeeritud hoiul olevate finantsinstrumentide hoidmine, on tegelikult kaotsi läinud.
5. Hoiul oleva finantsinstrumendi kaotsiminek tehakse kindlaks olenemata sellest, kas lõikes 1 loetletud tingimused tulenevad pettusest, hooletusest või muust tahtlikust või mittetahtlikust tegevusest.
Artikkel 101
Vastutusest vabastamine direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 12 kohaselt
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 12 teise lõigu kohast depositooriumi vastutust ei kohaldata, kui depositoorium suudab tõestata, et täidetud on kõik järgmised tingimused:
a)
sündmus, mis põhjustas kaotsimineku, ei tulenenud depositooriumi ega selle kolmanda isiku mis tahes tegevusest või tegevusetusest, kellele oli delegeeritud hoiule antud finantsinstrumentide hoidmine vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 8 punktile a;
b)
depositoorium ei oleks põhjendatult saanud vältida kaotsiminekut põhjustanud sündmuse toimumist olemata kõigi ettevaatusabinõude võtmisest, mis hoolas depositoorium peab vastavalt valdkonnas kehtivale parimale tavale võtma;
c)
vaatamata rangele ja põhjalikule hoolsusele ei oleks depositoorium saanud kaotsiminekut vältida.
See tingimus loetakse täidetuks, kui depositoorium on taganud, et depositoorium ja kolmas isik, kellele on delegeeritud hoiule antud finantsinstrumentide hoidmine vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 8 punktile a, on võtnud kõik järgmised meetmed:
i)
kehtestanud, rakendanud, kohaldanud ja säilitanud struktuurid ja menetlused ning kindlustanud oskusteabe, mis on piisavad ja proportsionaalsed AIFi varade olemuse ja keerukusega, et teha õigeaegselt kindlaks ja pidevalt jälgida väliseid sündmusi, mis võivad põhjustada hoiul oleva finantsinstrumendi kaotsimineku;
ii)
hinnanud pidevalt, kas mis tahes punkti i kohaselt kindlaks tehtud sündmus kujutab endast hoiul oleva finantsinstrumendi kaotsimineku märkimisväärset riski;
iii)
teavitanud AIFi valitsejat tuvastatud märkimisväärsetest riskidest ja võtnud asjakohaseid meetmeid, et ennetada või leevendada hoiul olevate finantsinstrumentide kaotsiminekut juhul, kui on kindlaks tehtud tegelikud või võimalikud välised sündmused, mis arvatavasti põhjustavad hoiul oleva finantsinstrumendi kaotsimineku märkimisväärset riski.
2. Lõike 1 punktides a ja b osutatud nõudeid võib lugeda täidetuks järgmiste asjaolude korral:
a)
looduslikud protsessid, mis jäävad väljapoole inimese kontrolli või mõju;
b)
mis tahes sellise seaduse, dekreedi, määruse, otsuse või korralduse vastuvõtmine mis tahes valitsuse või valitsusasutuse poolt, sealhulgas mis tahes kohtu poolt, millel on mõju hoiul olevale finantsinstrumendile;
c)
sõjad, massirahutused või muud murrangulised sündmused.
3. Lõike 1 punktides a ja b osutatud nõudeid ei peeta täidetuks sellistel juhtudel nagu raamatupidamislik viga, puudus süsteemi toimimises, pettus, suutmatus kohaldada varade lahus hoidmise nõudeid depositooriumi või kolmanda isiku tasandil, kellele on delegeeritud hoiule antud finantsinstrumentide hoidmine vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 8 punktile a.
4. Käesolevat artiklit kohaldatakse delegeeritava suhtes mutatis mutandis, kui depositoorium on kokkuleppe alusel andnud oma vastutuse üle vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõigetele 13 ja 14.
Artikkel 102
Objektiivsed põhjused depositooriumile enda vastutusest vabastamiseks lepingu alusel
1. Objektiivsed põhjused vastutusest vabastamiseks lepingu alusel vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 13 peavad:
a)
piirduma täpsete ja konkreetsete asjaoludega, mis iseloomustavad teatavat tegevust;
b)
olema kooskõlas depositooriumi põhimõtete ja otsustega.
2. Objektiivsed põhjused esitatakse alati, kui depositoorium kavatseb end vastutusest vabastada.
3. Depositooriumil loetakse olevat objektiivsed põhjused enda vastutusest vabastamiseks lepingu alusel vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 13, kui depositoorium suudab tõestada, et tal ei olnud muud võimalust kui delegeerida oma varade hoidmise ülesanne kolmandale isikule. Eelkõige on see nii järgmistel juhtudel:
a)
kolmanda riigi õigusega nõutakse, et teatavaid finantsinstrumente hoitakse hoiul kohaliku üksuse juures ning on kohalikke üksusi, kes vastavad direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikes 11 sätestatud delegeerimise kriteeriumidele, või
b)
AIFi valitseja nõuab investeeringu säilitamist konkreetses jurisdiktsioonis, olenemata depositooriumi hoiatustest sellest tuleneva riski suurenemise kohta.
V PEATÜKK
LÄBIPAISTVUSNÕUDED, FINANTSVÕIMENDUS, KOLMANDAID RIIKE KÄSITLEVAD EESKIRJAD JA TEABE VAHETAMINE AIFi VALITSEJA TEGEVUSE VÕIMALIKE TAGAJÄRGEDE KOHTA
1. JAGU
Aastaaruanne, teabe avalikustamine investoritele ja aruannete esitamine pädevatele asutustele
(direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõike 2 punktid a-e, artikli 23 lõige 4 ja artikli 24 lõige 1)
Artikkel 103
Aastaaruande üldpõhimõtted
Kogu aastaaruandes esitatav teave, sealhulgas käesolevas jaos sätestatud teave, esitatakse nii, et teave on oluliselt asjakohane, usaldusväärne, võrreldav ja selge. Aastaaruanne sisaldab teavet, mida investorid vajavad seoses konkreetse AIFi struktuuridega.
Artikkel 104
Bilansi või varade ja kohustuste aruande ning kasumiaruande sisu ja vorm
1. Bilanss või varade ja kohustuste aruanne sisaldab vähemalt järgmisi elemente ja aluskirjeid vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõike 2 punktile a:
a) „varad”- koosnevad vahenditest, mida AIF kontrollib varasemate sündmuste tulemusena ja millest AIF saab tulevikus eeldatavalt majanduslikku kasu. Varad jaotatakse vastavalt järgmistele bilansikirjetele:
b) „kohustused”- koosnevad AIFi olemasolevatest kohustustest, mis tulenevad varasematest sündmustest ja mille arvelduse tulemusena AIFi majanduslikku kasu sisaldavad vahendid eeldatavalt vähenevad. Kohustused jaotatakse vastavalt järgmistele bilansikirjetele:
c) „omakapital”- kajastab jääkosalust AIFi varades pärast kõigi tema kohustuste mahaarvamist.
2. Kasumiaruanne sisaldab vähemalt järgmisi elemente ja kirjeid:
a)
„tulud” - kajastab majandusliku kasu mis tahes suurenemist arvestusperioodil, mis väljendub varade lisandumise või parendamisena või kohustiste vähenemisena, mille tulemusena omakapital suureneb, välja arvatud investorite poolt tehtavad sissemaksed. Tulud jaotatakse vastavalt järgmistele kirjetele:
i)
„investeerimistulu”, mida saab omakorda jaotada järgmiselt:
-
„dividenditulu”, mis on seotud dividendidega kapitaliinvesteeringutelt, millele AIFil on õigus;
-
„intressitulu”, mis on seotud võlakirjainvesteeringutelt ja sularahalt saadavate intressidega, millele AIFil on õigus;
-
„renditulu”, mis on seotud kinnisvarainvesteeringutelt saadava rendituluga, millele AIFil on õigus;
ii)
„realiseeritud kasum investeeringutelt”, mis kajastab investeeringust väljumisest saadud kasumit;
iii)
„realiseerimata kasum investeeringutelt”, mis kajastab investeeringute ümberhindlusest saadavat kasumit, ning
iv)
„muu tulu”, sealhulgas, kuid mitte ainult, tasudest saadud tulu seoses laenuks antud väärtpaberite ja eri allikatega;
b)
„kulud” - kajastab majandusliku kasu vähenemist arvestusperioodil, mis väljendub varade vähenemise või ammendumisena või kohustuste võtmisena, mille tulemusena omakapital väheneb, välja arvatud investoritele tehtavate väljamaksetega seotud kapital. Kulud jaotatakse vastavalt järgmistele kirjetele:
-
„investeeringute nõustamis- või valitsemistasud”, mis kajastavad lepingu alusel nõustajale või AIFi valitsejale maksmisele kuuluvaid tasusid;
-
„muud kulud”, sealhulgas, kuid mitte ainult, haldustasud, ekspertide töötasud, hoidmistasud ja intressid. Iga olemuselt oluline kirje esitatakse eraldi;
-
„realiseeritud kahjum investeeringutelt”, mis kajastab investeeringust väljumisel saadud kahjumit;
-
„realiseerimata kahjum investeeringutelt”, mis kajastab investeeringute ümberhindlusel saadud kahjumit;
c)
„kasum või kahjum kokku” kajastab kulusid ületavat tulu või tulusid ületavat kulu.
3. Kirjete paigutus, nomenklatuur ja terminoloogia peab olema kooskõlas AIFi suhtes kohaldatavate raamatupidamisstandarditega või AIFi kehtestatud eeskirjadega ning järgima õigusakte, mida kohaldatakse AIFi asukohas. Neid kirjeid võib muuta või laiendada, et tagada eelnevaga kooskõla.
4. Täiendavad kirjed, rubriigid ja vahesummad esitatakse, kui selline esitamine on vajalik, et mõista AIFi finantsseisundit bilansis või varade ja kohustuste aruandes või AIFi majandustulemusi kasumiaruande raames ja vormis. Vajaduse korral esitatakse täiendav teave finantsaruannete lisades. Lisade eesmärk on esitada jutustav kirjeldus või üksikasjalikum analüüs põhiaruannetes avaldatud kirjete kohta ning teave kirjete kohta, mis ei vasta neis aruannetes kajastamise tingimustele.
5. Iga sarnaste kirjete oluline kategooria esitatakse eraldi. Avalikustatakse iga üksik kirje, kui see on oluline. Olulisust hinnatakse vastavalt heakskiidetud raamatupidamisarvestusraamistiku nõuetele.
6. Kirjete esitamine ja liigitus bilansis või varade ja kohustuste aruandes püsib aruandlus- või arvestusperioodide lõikes muutumatuna, välja arvatud juhul, kui on ilmne, et muul viisil esitamine või liigitamine oleks asjakohasem, näiteks kui investeerimisstrateegia muutusega kaasnevad eri kauplemistavad, või kui raamatupidamisstandardiga on nõutud muudatuse tegemine esituslaadis.
7. IV lisas esitatud kasumiaruande sisu ja vormi puhul kajastatakse kõik tulude ja kulude kirjed asjaomasel perioodil kasumiaruandes, kui AIFi kasutatava raamatupidamisstandardiga ei nõuta teisiti.
Artikkel 105
Majandusaasta tegevusaruanne
1. Majandusaasta tegevusaruanne sisaldab vähemalt järgmist:
a)
ülevaade aasta või perioodi jooksul toimunud investeerimistegevusest ning ülevaade AIFi portfellist aasta lõpu või perioodi lõpu seisuga;
b)
ülevaade AIFi tulemusnäitajatest aasta või perioodi jooksul;
c)
allpool määratletud olulised muudatused direktiivi 2011/61/EL artiklis 23 loetletud teabes, kui see ei kajastu juba finantsaruannetes.
2. Aruanne sisaldab AIFi tegevuse ja tulemuste õiglast ja erapooletut läbivaatamist, mis hõlmab ka peamiste riskide ning investeeringute või majandusliku ebakindluse kirjeldust, millega AIF võib kokku puutuda.
3. AIFi investeerimistegevuse või tulemuste mõistmiseks vajalikus ulatuses hõlmab analüüs asjaomase AIFi seisukohast asjakohaseid nii rahalisi kui ka mitterahalisi peamisi tulemusnäitajaid. Aruandes esitatud teave on kooskõlas AIFi asukohariigi siseriiklike eeskirjadega.
4. Majandusaasta tegevusaruandes esitatud teave moodustab osa juhatuse või investeerimisjuhtide tegevusaruandest, niivõrd kuivõrd see tavaliselt esitatakse koos AIFi finantsaruannetega.
Artikkel 106
Olulised muudatused
1. Mis tahes muudatusi teabes käsitatakse olulisena direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõike 2 punkti d tähenduses, kui on väga tõenäoline, et mõistlik investor muudaks asjaomase teabe saamise korral oma otsust investeerida AIFi, sealhulgas seepärast, et selline teave võiks mõjutada investori võimet kasutada oma õigusi seoses selle investeeringuga, või muul viisil kahjustada AIFi ühe või enama investori huve.
2. Direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõike 2 punkti d järgimiseks hindab AIFi valitseja muudatusi direktiivi 2011/61/EL artiklis 23 osutatud teabes majandusaasta jooksul vastavalt käesoleva artikli lõikele 1.
3. Teave avalikustatakse kooskõlas AIFi poolt kasutatavate raamatupidamisstandardite ja -eeskirjade nõuetega ning lisaks kirjeldatakse mis tahes võimalikku mõju AIFile ja/või AIFi investoritele. Täiendav teave avalikustatakse, kui raamatupidamisstandardite ja -eeskirjade konkreetsete nõuete täitmine ei pruugi olla piisav selleks, et investorid mõistaksid muudatuse mõju.
4. Kui lõike 1 kohaselt nõutud teabe avalikustamine ei ole hõlmatud AIFi suhtes kohaldatavate raamatupidamisstandarditega või AIFi raamatupidamiseeskirjadega, esitatakse olulise muudatuse kirjeldus koos AIFile või/ja AIFi investoritele avalduva mis tahes võimaliku mõjuga.
Artikkel 107
Tasustamise avalikustamine
1. Kui esitatakse direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõike 2 punktis e nõutud teave, tuleb täpsustada, kas tasude kogusumma on või ei ole seotud mõnega järgmisest:
a)
AIFi valitseja kogu personali tasustamine kokku, märkides ära tasu saajate arvu;
b)
AIFi valitseja nende töötajate töötasu kokku, kes on täielikult või osaliselt kaasatud AIFi tegevustesse, märkides ära tasu saajate arvu;
c)
AIFi valitseja personali kogu töötasust see osa, mis on seotud AIFiga, märkides ära tasu saajate arvu.
2. Majandusaasta kogutöötasus esitatakse vajaduse korral lisaks ka AIFi poolt makstud teenitud intress.
3. Kui teave avalikustatakse AIFi valitseja tasandil, esitatakse selle jaotus iga AIFi puhul eraldi, kui selline teave on olemas ja piiranguteta kättesaadav. Selle avalikustamise osana esitatakse ka kirjeldus selle kohta, kuidas jaotus on esitatud.
4. AIFi valitseja esitab üldise teabe tasustamispoliitika ja -tavade rahaliste ja mitterahaliste kriteeriumide kohta seoses asjaomaste personalikategooriatega, et investorid saaksid hinnata pakutud stiimuleid. Vastavalt direktiivi 2011/61/EL II lisas sätestatud põhimõtetele avalikustavad AIFi valitsejad vähemalt teabe, mida on vaja AIFi riskiprofiili mõistmiseks, ning meetmed, mida ta võtab huvide konfliktide välimiseks või juhtimiseks.
Artikkel 108
Perioodilise teabe avalikustamine investoritele
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõikes 4 osutatud teave esitatakse selgelt ja arusaadavalt.
2. AIFi nende varade osakaalu avalikustamisel, mille suhtes kohaldatakse tulenevalt nende mittelikviidsest olemusest erikorda vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punktile a, teeb AIFi valitseja järgmist:
a)
esitab ülevaate mis tahes kehtestatud erikorrast, sealhulgas sellest, kas erikord on seotud kõrvalkontode, väljumise piirangute või muu sarnase korraga, nende varade suhtes kohaldatavast hindamismetoodikast, mille puhul kasutatakse sellist korda, ning kuidas kohaldatakse kõnealuste varade suhtes valitsemis- ja tulemustasusid;
b)
avaldab kõnealuse teabe osana investoritele esitatavast AIFi perioodilisest aruandlusest, nagu on nõutud AIFi tingimustes või põhikirjas, või prospekti ja pakkumisdokumendiga samal ajal ning vähemalt samal ajal, kui tehakse kättesaadavaks aastaaruanne vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõikele 1.
AIFi nende varade osakaalu arvutamiseks, mille suhtes kohaldatakse artikli 1 punktis 5 määratletud erikorda, jagatakse nende varade puhasväärtus, mille suhtes kohaldatakse erikorda, asjaomase AIFi vara puhasväärtusega.
3. AIFi likviidsuse juhtimise mis tahes uue korra puhul teeb AIFi valitseja vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punktile b järgmist:
a)
iga tema valitsetava AIFi puhul, mis ei ole finantsvõimenduseta kinnine AIF, teavitab investoreid alati, kui ta teeb direktiivi 2011/61/EL artikli 16 lõikes 1 osutatud likviidsuse juhtimise süsteemides ja menetlustes muudatusi, mis on artikli 106 lõike 1 kohaselt olulised;
b)
viivitamata teavitab investoreid juhul, kui ta rakendab väljumise piirangud, kõrvalkontod või sarnase erikorra või kui ta otsustab peatada tagasivõtmised;
c)
esitab ülevaate muudatuste kohta likviidsusega seotud korras, olenemata sellest, kas see on erikord või mitte. Vajaduse korral lisatakse tingimused, mille alusel on tagasivõtmine lubatud, ja asjaolud, mille korral kohaldatakse juhtkonna kaalutlusõigust. Samuti lisatakse mis tahes kasutatavad hääleõiguse kasutamise või muud piirangud, mis tahes kapitali külmutamise kestvus või mis tahes eelisõigust või proportsionaalset jaotamist käsitlevad sätted seoses väljumise piirangutega ja peatamistega.
4. AIFi riskiprofiili avalikustamisel vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punktile c esitatakse järgmine teave:
a)
meetmed, mis võimaldavad hinnata AIFi portfelli tundlikkust kõige tähtsamate riskide suhtes, millele AIF on avatud või võib olla avatud;
b)
see, kas on ületatud või tõenäoliselt ületatakse AIFi valitseja kehtestatud riskipiiranguid ning kui neid riskipiiranguid on ületatud, siis asjaolude kirjeldus ja võetud parandusmeetmed.
Teave avalikustatakse osana investoritele esitatavast AIFi perioodilisest aruandlusest, nagu on nõutud AIFi tingimustes või põhikirjas, või prospekti ja pakkumisdokumendiga samal ajal ning vähemalt samal ajal, kui tehakse kättesaadavaks aastaaruanne vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõikele 1.
5. AIFi valitseja poolt direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punkti c kohaselt kasutatavad riskijuhtimissüsteemid kirjeldavad selliste riskijuhtimissüsteemide peamisi omadusi, mida AIFi valitseja kasutab nende riskide juhtimiseks, millele iga tema valitsetav AIF on või võib olla avatud. Muudatuse korral esitatakse avalikustatavas teabes muudatusega seotud teave ning muudatuse eeldatav mõju AIFile ja tema investoritele.
Teave avalikustatakse osana investoritele esitatavast AIFi perioodilisest aruandlusest, nagu on nõutud AIFi tingimustes või põhikirjas, või prospekti ja pakkumisdokumendiga samal ajal ning vähemalt samal ajal, kui tehakse kättesaadavaks või avalikuks aastaaruanne vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõikele 1.
Artikkel 109
Korrapärane teabe avalikustamine investoritele
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõikes 5 osutatud teave esitatakse selgelt ja arusaadavalt.
2. Teave üldmeetodi ja kohustustepõhise meetodi kohaselt arvutatud finantsvõimenduse ülemmäära muudatuste ning finantsvõimenduskorra alusel tagatise või mis tahes garantii korduva kasutamise mis tahes õiguste muudatuste kohta esitatakse põhjendamatu viivituseta ja see sisaldab järgmist:
a)
artiklite 7 ja 8 kohaselt arvutatud finantsvõimenduse esialgne ja läbivaadatud ülemmäär, kusjuures finantsvõimenduse taseme arvutamiseks jagatakse asjaomane riskipositsioon AIFi vara puhasväärtusega;
b)
tagatise korduvaks kasutamiseks antud õiguste olemus;
c)
antud tagatiste olemus ja
d)
üksikasjad mis tahes teenuseosutaja muudatuste kohta, mis on seotud ühe eespool osutatud elemendiga.
3. Teave AIFi kasutatava üldmeetodi ja kohustustepõhise meetodi alusel arvutatud finantsvõimenduse kogusumma kohta avalikustatakse osana investoritele esitatavast AIFi perioodilisest aruandlusest, nagu on nõutud AIFi tingimustes või põhikirjas, või prospekti ja pakkumisdokumendiga samal ajal ning vähemalt samal ajal, kui tehakse kättesaadavaks aastaaruanne vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõikele 1.
Artikkel 110
Pädevale asutusele esitatavad aruanded
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 24 lõike 1 teise lõigu ja artikli 3 lõike 3 punkti d nõuete täitmiseks esitab AIFi valitseja pädevatele asutustele aruannete esitamisel järgmise teabe:
a)
peamised instrumendid, millega ta kaupleb, sealhulgas finantsinstrumentide ja muude varade jaotus, ning AIFi investeerimisstrateegiad ja see, millistesse geograafilistesse piirkondadesse ja sektoritesse investeeringud on suunatud;
b)
turud, mille liige ta on või kus ta aktiivselt kaupleb;
c)
AIFi portfelli hajutatus, sealhulgas, kuid mitte ainult, selle peamised riskipositsioonid ja kõige tähtsamad kontsentratsioonid.
Teave esitatakse võimalikult kiiresti ning mitte hiljem kui üks kuu pärast lõikes 3 osutatud ajavahemiku lõppu. Kui AIF on fondifond, võib AIFi valitseja seda ajavahemikku pikendada 15 päeva võrra.
2. AIFi valitseja esitab iga tema valitsetava ELi AIFi ja iga tema poolt ELis turustatava AIFi kohta oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele direktiivi 2011/61/EL artikli 24 lõike 2 kohaselt järgmise teabe:
a)
AIFi nende varade osakaal, mille suhtes kohaldatakse käesoleva määruse artikli 1 lõikes 5 määratletud erikorda tulenevalt varade mittelikviidsest olemusest, nagu on osutatud direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punktis a;
b)
AIFi likviidsuse juhtimise mis tahes uus kord;
c)
riskijuhtimissüsteemid, mida AIFi valitseja kasutab, et juhtida tururiski, likviidsusriski, vastaspoole riski ja muid riske, sealhulgas operatsiooniriski;
d)
AIFi praegune riskiprofiil, sealhulgas:
i)
AIFi investeeringute tururiski profiil, sealhulgas AIFi eeldatav tootlus ja volatiilsus tavapärastes turutingimustes;
ii)
AIFi investeeringute likviidsusprofiil, sealhulgas AIFi varade likviidsusprofiil, tagasivõtmise tingimuste profiil ning tingimused, mille alusel vastaspooled on AIFi rahastanud;
e)
teave peamiste varaklasside kohta, millesse AIF on investeerinud, sealhulgas vastav lühikese positsiooni turuväärtus ja pika positsiooni turuväärtus, käive ja tootlus aruandeperioodil, ning
f)
direktiivi 2011/61/EL artikli 15 lõike 3 punkti b ja artikli 16 lõike 1 teise lõigu kohaselt teostatud korrapäraste stressitestide tulemused nii tavapäraste kui ka erandlike asjaolude korral.
3. Lõigetes 1 ja 2 osutatud teabe kohta esitatakse aruanne järgmiselt:
a)
igal poolaastal AIFi valitseja poolt, kes valitseb selliste AIFide portfelle, mille valitsetavad varad artikli 2 alusel arvutatult kokku ületavad vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 3 lõike 2 punktis a või b sätestatud piirmäära 100 miljonit eurot või 500 miljonit eurot, kuid ei ületa 1 miljardit eurot, iga ELi AIFi puhul, mida ta valitseb ja iga AIFi puhul, mida ta ELis turustab;
b)
igas kvartalis AIFi valitseja poolt, kes valitseb selliste AIFide portfelle, mille valitsetavad varad artikli 2 alusel arvutatult on kokku rohkem kui 1 miljard eurot iga tema valitsetava ELi AIFi puhul ning iga AIFi puhul, mida ta ELis turustab;
c)
igas kvartalis AIFi valitseja poolt, kelle suhtes kohaldatakse käesoleva lõike punktis a osutatud nõudeid, iga AIFi kohta, mille valitsetavad varad, sealhulgas finantsvõimendusega omandatud varad, on kokku rohkem kui 500 miljonit eurot asjaomase AIFi puhul;
d)
kord aastas AIFi valitseja poolt iga tema valitsetava finantsvõimenduseta AIFi kohta, mis vastavalt oma kesksele investeerimispoliitikale investeerib börsil noteerimata äriühingutesse või emitentidesse, et omandada kontrolli.
4. Erandina lõikest 3 võib AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädev asutus pidada oma funktsiooni täitmiseks asjakohaseks ja vajalikuks nõuda, et kogu teabe või sellest osa kohta esitatakse aruandeid sagedamini.
5. AIFi valitseja, kes valitseb ühte või enamat AIFi, mille puhul ta on hinnanud, et AIF kasutab käesoleva määruse artikli 111 kohaselt finantsvõimendust olulisel määral, esitab direktiivi 2011/61/EL artikli 24 lõikes 4 nõutud teabe samal ajal käesoleva artikli lõikes 2 nõutud teabega.
6. AIFi valitseja esitab lõigetes 1, 2 ja 5 sätestatud teabe vastavalt IV lisas sätestatud aruandevormile.
7. Vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 42 lõike 1 punktile a tähendab kolmanda riigi AIFi valitsejate puhul mis tahes viide päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele viidatava liikmesriigi pädevat asutust.
Artikkel 111
Finantsvõimenduse kasutamine „olulisel määral”
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 24 lõike 4 kohaldamisel arvestatakse, et finantsvõimendust kasutatakse olulisel määral, kui AIFi riskipositsioon, mis on arvutatud vastavalt käesoleva määruse artikli 8 kohasele kohustustepõhisele meetodile, ületab kolm korda tema varade puhasväärtust.
2. Kui käesoleva artikli lõikes 1 osutatud nõuded on täidetud, esitab AIFi valitseja oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele teabe vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 24 lõikele 4 kooskõlas käesoleva määruse artikli 110 lõikes 3 sätestatud põhimõtetega.
2. JAGU
Finantsvõimendusega AIFide valitsejad
(direktiivi 2011/61/EL artikli 25 lõige 3)
Artikkel 112
Piirangud AIFide valitsemisele
1. Käesolevas artiklis sätestatud põhimõtteid kohaldatakse, et täpsustada asjaolud, mille korral pädevad asutused kasutavad oma õigust kehtestada AIFi valitsejate suhtes finantsvõimenduse piiranguid või muid piiranguid.
2. Direktiivi 2011/61/EL artikli 7 lõike 3, artikli 15 lõike 4, artikli 24 lõike 4 või artikli 24 lõike 5 alusel saadud teabe hindamisel võtab pädev asutus arvesse seda, mil määral finantsvõimenduse kasutamine AIFi poolt või selle koosmõju AIFi valitsejate grupiga või muude finantseerimisasutustega võib tekitada finantssüsteemis süsteemset riski või turuhäirete riske.
3. Pädevad asutused võtavad hindamisel arvesse vähemalt järgmisi aspekte:
a)
asjaolud, mille korral AIFi või mitme AIFi riskipositsioon, sealhulgas AIFi valitseja poolt enda arvel või AIFide nimel võetud rahastamis- või investeerimispositsioonidest tulenevad riskipositsioonid võiksid olla finantseerimisasutusele tururiski, likviidsusriski või vastaspoole riski oluliseks allikaks;
b)
asjaolud, mille korral AIFi valitseja tegevus või tema koostoime näiteks AIFi valitsejate rühma või muude finantseerimisasutustega, eelkõige seoses nende varaklassidega, millesse AIF investeerib, ja meetoditega, mida AIFi valitseja kasutab finantsvõimenduse kasutamise korral, aitab kaasa või võiks aidata kaasa finantsinstrumentide või muude varade hindade langusspiraali tekkimisele viisil, mis seab ohtu selliste finantsinstrumentide või muude varade elujõulisuse;
c)
sellised kriteeriumid nagu AIFi liik, AIFi valitseja investeerimisstrateegia asjaomaste AIFide puhul, turutingimused, milles AIFi valitseja ja AIF tegutsevad, ning tõenäoline protsükliline mõju, mis võiks tuleneda sellest, et pädevad asutused kehtestavad piirangud või muud kitsendused finantsvõimenduse kasutamisele asjaomase AIFi valitseja poolt;
d)
kriteeriumid, näiteks AIFi või mitme AIFi suurus ja mis tahes seotud mõju konkreetses turusektoris, riskikontsentratsioonid konkreetsetel turgudel, kuhu AIF või mitu AIFi investeerivad, mis tahes ülekandumise risk teistele turgudele turult, kus on riskid kindlaks tehtud, likviidsusprobleemid konkreetsetel turgudel teataval ajal, varade ja kohustuste mittevastavuse ulatus AIFi valitseja konkreetses investeerimisstrateegias või nende varade ebareeglipärased hinnamuutused, millesse AIF võib investeerida.
3. JAGU
Kolmandate riikidega seotud erieeskirjad
(direktiivi 2011/61/EL artikli 34 lõige 1, artikli 35 lõige 2, artikli 36 lõige 1, artikli 37 lõike 7 punkt d, artikli 40 lõike 2 punkt a ja artikli 42 lõige 1)
Artikkel 113
Üldnõuded
1. Koostöökokkulepped hõlmavad kõiki direktiivi 2011/61/EL VII peatükis käsitletud võimalikke olukordi ja isikuid, võttes arvesse AIFi valitseja asukohta, AIFi asukohta ja AIFi valitseja tegevust.
2. Koostöökokkulepe on kirjalik.
3. Koostöökokkulepetega kehtestatakse ELi pädevate asutuste ja kolmanda riigi järelevalveasutuste vahel järelevalve ja jõustamise eesmärgil konsulteerimise, koostöö ja teabevahetuse konkreetne raamistik.
4. Koostöökokkulepe sisaldab konkreetset klauslit, millega nähakse ette ELi pädeva asutuse poolt kolmanda riigi järelevalveasutuselt saadud teabe edastamine teistele ELi pädevatele asutustele, ESMA-le või Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule, nagu on nõutud direktiivis 2011/61/EL.
Artikkel 114
Mehhanismid, vahendid ja menetlused
1. Koostöökokkulepetega kehtestatakse mehhanismid, vahendid ja menetlused, mida on vaja, et ELi pädevatel asutustel oleks juurdepääs kogu teabele, mida nad vajavad direktiivi 2011/61/EL kohaste kohustuste täitmiseks.
2. Koostöökokkulepetega kehtestatakse mehhanismid, vahendid ja menetlused, mida on vaja võimaldamaks kohapealsete kontrollide teostamist, kui see on nõutud ELi pädeva asutuse kohustuste täitmiseks direktiivi 2011/61/EL alusel. Kohapealseid kontrolle teostab ELi pädev asutus vahetult ise või kolmanda riigi pädev asutus ELi pädeva asutuse abiga.
3. Koostöökokkulepetega kehtestatakse mehhanismid, vahendid ja menetlused, mida on vaja, et kolmanda riigi pädev asutus saaks vajaduse korral aidata ELi pädevaid asutusi nende liidu õigusaktide ja siseriiklike rakendusaktide jõustamisel, mida on rikkunud kolmandas riigis asuv üksus, vastavalt asjaomase asutuse suhtes kohaldatavale siseriiklikule ja rahvusvahelisele õigusele.
Artikkel 115
Andmekaitse
Koostöökokkulepetega tagatakse, et andmete edastamine kolmandatele riikidele ja andmete analüüsimine toimub üksnes kooskõlas direktiivi 2011/61/EL artikliga 52.
4. JAGU
Teabevahetus seoses AIFi valitseja tegevuse võimalike süsteemsete tagajärgedega
(direktiivi 2011/61/EL artikli 53 lõige 1)
Artikkel 116
Teabevahetus seoses AIFi valitseja tegevuse võimalike süsteemsete tagajärgedega
Direktiivi 2011/61/EL artikli 53 kohaldamisel vahetavad kõnealuse direktiivi kohaselt AIFi valitsejatele tegevusloa andmise ja järelevalve eest vastutavad liikmesriikide pädevad asutused teiste liikmesriikide pädevate asutustega ning ESMA ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga vähemalt järgmist teavet:
a)
artikli 110 kohaselt saadud teavet, alati kui selline teave võib olla asjakohane, et jälgida üksiku AIFi valitseja või AIFi mitme valitseja ühise tegevuse võimalikku mõju süsteemselt oluliste finantseerimisasutuste stabiilsusele ning nende turgude nõuetekohasele toimimisele, kus AIFi valitseja tegutseb, ja reageerida sellele võimalikule mõjule;
b)
kolmanda riigi ametiasutustelt saadud teavet, alati kui see on vajalik süsteemsete riskide jälgimiseks;
c)
punktides a ja b osutatud teabe analüüsi ja mis tahes sellise olukorra hinnangut, mille korral ollakse seisukohal, et ühe või enama järelevalve all oleva AIFi valitseja või ühe või enama nende valitsetava AIFi tegevus põhjustab süsteemse riski tekkimist finantssüsteemis, turuhäirete riski või ohtu pikaajalisele majanduskasvule;
d)
meetmed, mida on võetud juhul, kui järelevalve all oleva ühe või enama AIFi valitseja või ühe või enama nende valitsetava AIFi tegevus põhjustab süsteemset riski või seab ohtu nende turgude nõuetekohase toimimise, kus nad tegutsevad.
VI PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 117
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 22. juulist 2013.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 19. detsember 2012