РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 18 март 2014 година
за отхвърляне на предложението за регламент за изпълнение за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd
(2014/149/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (1), и по-специално член 9 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия, представено след консултация с консултативния комитет,
като има предвид, че:
(1)
На 5 октомври 2006 г. Съветът прие Регламент (ЕО) № 1472/2006 (оспорваният регламент) за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам (2). След преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките този срок беше удължен с Регламент за изпълнение (ЕС) № 1294/2009 на Съвета (3). Срокът на действие на тези мерки изтече на 31 март 2011 г.
(2)
Някои производители износители подадоха жалби до Общия съд с искане за отмяна на оспорвания регламент. Общият съд отхвърли тези жалби (4). На етапа на обжалване обаче в решенията си от 2 февруари 2012 г. по дело C-249/10 P, Brosmann и др./Съвет и от 15 ноември 2012 г. по дело C-247/10 P, Zhejiang Aokang Shoes/Съвет (съдебните решения) Съдът отмени решенията на Общия съд и отмени Регламент (ЕО) № 1472/2006 в частта, която се отнася до жалбоподателите. По-специално Съдът констатира, че Комисията е трябвало да разгледа исканията, подадени от жалбоподателите с оглед да се ползват от третиране като дружества, работещи в условията на пазарна икономика (ТДПИ), в съответствие с член 2, параграф 7, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1225/2009, както и че не е изключено, че подобно разглеждане би могло да доведе до налагане на жалбоподателите на по-ниско антидъмпингово мито.
(3)
С известие, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (5), Комисията уведоми засегнатите от съдебните решения производители износители, че е решила да възобнови процедурата по замяна на отменените части на оспорвания регламент и да проучи въпроса дали тези производители са работили преобладаващо в условията на пазарна икономика през съответния период.
(4)
На 19 февруари 2014 г. Комисията прие предложението за регламент за изпълнение на Съвета за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd (предложението). В предложението се заявява, че разглеждането на заявленията за ТДПИ е показало, че засегнатите от съдебните решения производители износители не са работили преобладаващо в условията на пазарна икономика през съответния период, че във връзка с това ТДПИ трябва да бъде отказано на тези производители износители и че следователно антидъмпинговото мито, първоначално наложено с оспорвания регламент, следва да бъде въведено отново. За тази цел предложението би въвело отново окончателно антидъмпингово мито за засегнатите от съдебните решения производители износители за периода на прилагане на оспорвания регламент.
(5)
Член 1, параграф 4 от предложението гласи, както следва: „Прилагат се действащите разпоредби в областта на митническите сборове, с изключение на член 221 от Регламент (ЕИО) № 2913/1992 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (6). Уведомяването на длъжника за размера на сборовете може да се извърши след повече от три години от датата на възникване на митническото задължение, но не по-късно от две години след влизане в сила на настоящия регламент.“
С член 221, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2913/1992 (Митническия кодекс) се въвежда давност за уведомяването за повторно наложено антидъмпингово мито на длъжника за всеки внос, който е извършен преди повече от три години, при условие че този период не е бил прекъсван поради обжалване по смисъла на член 243 от Митническия кодекс. Член 1, параграф 4 от оспорвания регламент предвижда, че освен ако не е предвидено друго, се прилагат действащите разпоредби относно митата, и не съдържа дерогация от член 221, параграф 3 от Митническия кодекс. Доколкото първоначалното уведомяване на длъжника за задължението е оттеглено вследствие на съдебните решения, операторите биха могли да имат оправдани правни очаквания, че след като тригодишният срок, предвиден в член 221, параграф 3 от Митническия кодекс, е изтекъл, евентуалното повторно налагане на задължението е покрито с давност и следователно задължението е „погасено“ (7). След като задължението е погасено съгласно член 221, параграф 3 от Митническия кодекс, повторното му налагане с обратно действие би нарушило оправданите правни очаквания на засегнатите оператори.
В заключение оценката на Съвета е, че прилагането с обратно действие на дерогацията от член 221, параграф 3 от Митническия кодекс не е възможно в този случай, тъй като би нарушило оправданите правни очаквания на засегнатите оператори.
(6)
Без дерогацията с обратно действие от член 221, параграф 3, на практика повторното налагане на митата би имало много ограничени финансови последици, тъй като срокът на действие на първоначалните мерки изтече на 31 март 2011 г.
(7)
Освен това жалбоподателите не са представили елементи, доказващи, че приемането на предлаганата мярка би имало въздействие върху тях.
(8)
Съдът отмени оспорвания регламент в неговата цялост, дотолкова доколкото той се отнася до жалбоподателите. Следователно действието на съдебните решения по отношение на отменената мярка не зависи от допълнителен акт, който да бъде приет от институциите. Във връзка с това Съветът заключава, че член 266 от Договора за функционирането на Европейския съюз не задължава институциите повторно да наложат митата в настоящия случай,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предложението за регламент за изпълнение на Съвета за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd, се отхвърля и процедурата по отношение на тези производители се прекратява.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 18 март 2014 година.
NÕUKOGU RAKENDUSOTSUS,
18. märts 2014,
millega lükatakse tagasi rakendusmääruse ettepanek, millega kehtestatakse uuesti lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit ning äriühingute Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd ja Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd toodetud nahast pealsetega jalatsite impordi suhtes ning millega nõutakse lõplikult sisse kõnealuse impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks
(2014/149/EL)
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed, (1) eriti selle artiklit 9,
võttes arvesse ettepanekut, mille Euroopa Komisjon esitas pärast konsulteerimist nõuandekomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu võttis 5. oktoobril 2006. aastal vastu määruse (EÜ) nr 1472/2006 (2) („vaidlustatud määrus”), millega kehtestati teatavate Hiina Rahvavabariigist ja Vietnamist pärit nahast pealsetega jalatsite impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ning millega nõuti lõplikult sisse kõnealuse impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks. Pärast aegumise läbivaatamist pikendati meetmeid nõukogu rakendusmäärusega (EL) nr 1294/2009 (3). Meetmed aegusid 31. märtsil 2011.
(2)
Teatud eksportivad tootjad esitasid üldkohtule hagi vaidlustatud määruse tühistamiseks. Üldkohus jättis nende hagi rahuldamata (4). Kuid Euroopa Kohus tühistas pärast apellatsioonikaebust oma 2. veebruari 2012. aasta otsusega kohtuasjas C-249/10 P Brosmann ja teised vs. nõukogu ning 15. novembri 2012. aasta otsusega kohtuasjas C-247/10 P Zhejiang Aokang Shoes vs. nõukogu („kohtuotsused”) üldkohtu otsused ning tühistas määruse (EÜ) nr 1472/2006 selles osas, mis puudutas asjaomaseid eksportivaid tootjaid. Eelkõige leidis Euroopa Kohus, et komisjon oleks pidanud uurima apellantide poolt talle määruse (EÜ) nr 1225/2009 artikli 2 lõike 7 punktide b ja c alusel esitatud turumajandusliku kohtlemise taotlusi ning et ei saa välistada, et sellise uurimise tagajärjel oleks apellantidele määratud madalam dumpinguvastane tollimaks.
(3)
Komisjon teavitas Euroopa Liidu Teatajas avaldatud teatega (5) kohtuotsustest mõjutatud eksportivaid tootjaid, et on otsustanud taasalustada menetlust vaidlustatud määruse tühistatud osade asendamiseks ning kontrollida, kas asjaomasel ajavahemikul kehtisid asjaomaste eksportivate tootjate suhtes turumajanduslikud tingimused.
(4)
19. veebruaril 2014 võttis komisjon vastu nõukogu rakendusmääruse ettepaneku, millega kehtestatakse uuesti lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit ning äriühingute Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd ja Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd toodetud nahast pealsetega jalatsite impordi suhtes ning millega nõutakse lõplikult sisse kõnealuse impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks („ettepanek”). Ettepaneku kohaselt näitas turumajandusliku kohtlemise taotluste uurimine, et turumajanduslikud tingimused ei kehtinud kohtuotsustest mõjutatud eksportivate tootjate suhtes nimetatud asjaomasel perioodil, seega tuleb kõnealuste eksportivate tootjate turumajandusliku kohtlemise taotlused rahuldamata jätta ning selle tulemusel tuleks algselt vaidlustatud määrusega kehtestatud dumpinguvastane tollimaks uuesti kehtestada. Seega kehtestataks ettepanekuga vaidlustatud määruse kohaldamise ajaks kohtuotsuses nimetatud eksportivatele tootjatele uuesti lõplik dumpinguvastane tollimaks.
(5)
Ettepaneku artikli 1 lõige 4 on sõnastatud järgmiselt: „Kohaldatakse kehtivaid tollimaksusätteid, välja arvatud nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/1992, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, (6) artikkel 221. Võlgnikku võib teavitada tollimaksu summast hiljem kui kolme aasta jooksul tollivõla tekkimisest, kuid mitte hiljem kui kaks aastat pärast käesoleva määruse jõustumist.”
Määruse (EMÜ) nr 2913/1992 (tolliseadustik) artikli 221 lõike 3 kohaselt aegub võlgniku taaskehtestatud dumpinguvastasest tollimaksust teavitamise võimalus rohkem kui kolm aastat tagasi toimunud impordi puhul, eeldusel et kõnealust ajavahemikku ei peatatud tolliseadustiku artikli 243 kohase kaebuse läbivaatamiseni. Vaidlustatud määruse artikli 1 lõike 4 kohaselt kohaldataks kehtivaid tollimaksusätteid, kui ei ole sätestatud teisiti, ning see ei sisalda erandit tolliseadustiku artikli 221 lõikest 3. Pidades silmas, et seoses kohtuotsustega võeti võlgnikule esitatud esialgne võlateade tagasi, võisid ettevõtjad õiguspäraselt eeldada, et tolliseadustiku artikli 221 lõikes 3 ette nähtud kolmeaastase tähtaja möödumisel võlg aegub ja seetõttu lakkab olemast (7). Kuna võlg lakkas artikli 221 lõike 3 kohaselt olemast, oleks selle tagasiulatuv uuesti kehtestamine asjaomaste ettevõtjate õiguspäraste ootuste rikkumine.
Nõukogu järeldab oma analüüsis, et tagasiulatuva erandi kehtestamine tolliseadustiku artikli 221 lõikest 3 ei ole praeguse juhtumi puhul võimalik, kuna see rikuks asjaomaste ettevõtjate õiguspäraseid ootusi.
(6)
Ilma tagasiulatuva erandita tolliseadustiku artikli 221 lõikest 3 oleks tollimaksude uuesti kehtestamisel üksnes väga piiratud rahaline mõju, sest algsed meetmed aegusid 31. märtsil 2011.
(7)
Lisaks ei esitanud kaebuse esitajad tõendeid, mis oleks näidanud, et kavandatud meetme vastuvõtmine oleks neid mõjutanud.
(8)
Euroopa Kohus tühistas vaidlustatud määruse täielikult selles osas, mis puudutas apellante. Seega ei ole kohtuotsuste mõju tühistatud meetmele seotud institutsioonide poolt vastu võetava täiendava aktiga. Nõukogu järeldab seega, et Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 266 ei kohusta käesoleval juhul institutsioone tollimakse uuesti kehtestama,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Nõukogu rakendusmääruse ettepanek, millega kehtestatakse uuesti lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit ning äriühingute Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd ja Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd toodetud nahast pealsetega jalatsite impordi suhtes ning millega nõutakse lõplikult sisse kõnealuse impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks, lükatakse tagasi ning nimetatud tootjatega seotud menetlused lõpetatakse.
Artikkel 2
Käesolev otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Brüssel, 18. märts 2014