РЕШЕНИЕ № 940/2014/ЕС НА СЪВЕТА
от 17 декември 2014 година
относно режима за облагане с данък „octroi de mer“ в най-отдалечените френски региони
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 349 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Разпоредбите на Договора, които се прилагат по отношение на най-отдалечените региони на Съюза, част от които са отвъдморските департаменти на Франция, по принцип не допускат каквато и да било разлика в данъчното облагане между местните продукти и тези, които са с произход от континентална Франция или от останалите държави членки. В член 349 от Договора се предвижда обаче възможност за въвеждане на специфични мерки в полза на тези региони поради наличието на постоянни неблагоприятни условия, които оказват въздействие върху икономическото и социалното положение на най-отдалечените региони.
(2)
Тези специфични мерки трябва да са съобразени с особените характеристики и ограничения на най-отдалечените региони, без да се накърняват целостта и съгласуваността на правния ред на Съюза, включително по отношение на вътрешния пазар и общите политики. Трайният характер и съчетанието на неблагоприятните условия в най-отдалечените региони на Съюза, посочени в член 349 от Договора (отдалечеността, зависимостта от суровини и енергия, необходимостта от поддържане на по-големи складови наличности, малкият размер на местния пазар в съчетание със слабо развита износна дейност и др.) водят до повишаване на производствените разходи, а оттам - и на себестойността на продуктите местно производство, които в отсъствието на специфични мерки биха били по-малко конкурентоспособни в сравнение с произведените на друго място продукти, дори като се вземат предвид разходите за транспорт до френските отвъдморски департаменти. Следователно това би затруднило запазването на местното производство. Поради това е необходимо да се предприемат специфични мерки за подкрепа на местната промишленост посредством подобряване на нейната конкурентоспособност. Съгласно Решение 2004/162/ЕО на Съвета (1) за възстановяване на конкурентоспособността на продукти местно производство Франция има право да прилага до 31 декември 2014 г. пълно или частично освобождаване от данък „octroi de mer“ за определени продукти, които са произведени в най-отдалечените френски региони Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника и Реюнион, а от 1 януари 2014 г. и в Майот. В приложението към посоченото решение се съдържа списък на продуктите, по отношение на които може да се прилага пълно или частично освобождаване от данък. Разликата в данъчното облагане на продуктите местно производство и другите продукти не може да надхвърля 10, 20 или 30 процентни пункта в зависимост от конкретния продукт.
(3)
Франция поиска запазването след 1 януари 2015 г. на механизъм, подобен на предвидения в Решение 2004/162/ЕО. Тя посочи, че изброените по-горе неблагоприятни условия са с постоянен характер, че данъчният режим, предвиден в Решение 2004/162/ЕО, е позволил да се запази, а в някои случаи - и да се развие местното производство, като не създава преимущество за подпомаганите предприятия, доколкото като цяло вносът на продукти, които са предмет на диференцирано данъчно облагане, е продължил да нараства.
(4)
Франция е съобщила на Комисията за всеки един от съответните най-отдалечени региони (Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника, Майот и Реюнион) пет серии от списъци на продукти, за които тя предлага прилагането на диференцирано данъчно облагане в размер на 10, 20 или 30 процентни пункта в зависимост от това дали са местни продукти, или не. Режимът не се прилага за френския най-отдалечен регион Сен Мартен.
(5)
С настоящото решение се прилагат разпоредбите на член 349 от Договора и на Франция се разрешава да прилага диференцирано данъчно облагане по отношение на продукти, за които е доказано на първо място наличието на местно производство, на второ - наличието на значително въвеждане на стоки (включително от континентална Франция и други държави членки), което може да възпрепятства запазването на местното производство, и на последно - наличието на допълнителни разходи, които увеличават себестойността на местното производство спрямо продуктите, произведени на друго място, и които застрашават конкурентоспособността на продуктите местно производство. Разрешената разлика в данъчното облагане не следва да надвишава обоснованите допълнителни разходи. Прилагането на тези принципи ще позволи прилагането на разпоредбите на член 349 от Договора, доколкото това е необходимо, без да се създава необосновано преимущество за местното производство, за да не се влошават целостта и съгласуваността на правния ред на Съюза, включително поддържането на конкуренция без нарушения на вътрешния пазар и политиките на държавна помощ.
(6)
С цел да се опростят задълженията на малките предприятия, посоченото пълно или частично освобождаване от данък следва да се прилага за всички оператори с годишен оборот от най-малко 300 000 EUR. Операторите, чийто годишен оборот е под този праг, не следва да подлежат на облагане с данък „octroi de mer“, но в противовес на това нямат право на приспадане на данъка за предходни доставки.
(7)
Освен това съгласуваността на правния ред на Съюза изисква изключване на прилагането на разлика в данъчното облагане за хранителни продукти, за които се предоставят помощите, предвидени в глава III от Регламент (ЕС) № 228/2013 на Европейския парламент и на Съвета (2). Целта на тази разпоредба е да не се допусне ефектът от финансовата помощ за селското стопанство, предоставяна чрез специфичния режим на снабдяване, да бъде намален или заличен чрез облагане на субсидираните продукти с по-висок данък „octroi de mer“.
(8)
Целите за подкрепа на социално-икономическото развитие на френските отвъдморски департаменти, предвидени в Решение 2004/162/ЕО, се потвърждават от изискванията относно целите на данъка „octroi de mer“. Включването на приходите от данъка „octroi de mer“ в ресурсите на икономическата и данъчната система на френските отвъдморски департаменти и тяхното използване в стратегия за икономическо и социално развитие на френските отвъдморски департаменти, включително за популяризиране на местните дейности, представлява правно задължение.
(9)
Необходимо е срокът на прилагане на Решение 2004/162/ЕО да се удължи с 6 месеца до 30 юни 2015 г. Този срок ще даде на Франция възможност да транспонира настоящото решение в националното си право.
(10)
Срокът на действие на режима се определя на пет години и шест месеца до 31 декември 2020 г. Това е датата, на която също така изтича срокът на прилагане на действащите насоки за националната регионална помощ. При все това ще бъде необходимо първо да се направи оценка на резултатите от прилагането на този режим. Съответно най-късно до 31 декември 2017 г. Франция следва да представи доклад за прилагането на въведения данъчен режим, за да се установи въздействието на предприетите мерки и техният принос за поддържането, насърчаването и развитието на местните стопански дейности, като се вземат под внимание неблагоприятните условия, оказващи въздействие върху най-отдалечените региони. Целта на доклада следва да бъде да се провери дали данъчните предимства, предоставени от Франция на продуктите местно производство, не надхвърлят строго необходимото и дали те са все още необходими и пропорционални. Освен това докладът следва да съдържа анализ на въздействието на въведения режим върху равнището на цените в най-отдалечените френски региони. Въз основа на този доклад Комисията следва да предостави на Съвета доклад и при необходимост предложение за адаптиране на разпоредбите на настоящото решение с оглед на направените констатации.
(11)
Необходимо е настоящото решение да се прилага от 1 юли 2015 г., за да се избегне правният вакуум.
(12)
Настоящото решение не засяга възможното прилагане на членове 107 и 108 от Договора.
(13)
Настоящото решение има за цел установяването на правна рамка за данъка „octroi de mer“ от 1 януари 2015 г. Предвид неотложния характер на въпроса следва да се допусне изключение от осемседмичния срок, предвиден в член 4 от Протокол № 1 относно ролята на националните парламенти в Европейския съюз, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Чрез дерогация от членове 28, 30 и 110 от Договора на Франция се разрешава да прилага до 31 декември 2020 г. пълно или частично освобождаване от данъка „octroi de mer“ за изброените в приложението продукти, които са местно производство на Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника, Майот и Реюнион в качеството им на най-отдалечени региони по смисъла на член 349 от Договора.
Това пълно или частично освобождаване от данъка трябва да се включи в стратегията за икономическо и социално развитие на съответните най-отдалечени региони при отчитане на съответната рамка на Съюза и да способства за насърчаване на местните дейности, без при това да води до влошаване на условията на обмен до степен, която противоречи на общия интерес.
2. В сравнение с данъчните ставки, прилагани за подобни продукти, които не са с произход от съответните най-отдалечени региони, прилагането на пълното или частичното освобождаване от данъка, предвидено в параграф 1, не може да доведе до различия, които надвишават:
а)
10 процентни пункта за продуктите, посочени в част А от приложението;
б)
20 процентни пункта за продуктите, посочени в част Б от приложението;
в)
30 процентни пункта за продуктите, посочени в част В от приложението.
Франция гарантира, че пълното или частичното освобождаване от данъка, прилагано по отношение на продуктите, посочени в приложението, не превишава процента, който е строго необходим за запазване, насърчаване и развитие на местните стопански дейности.
3. Франция прилага пълното или частичното освобождаване от данъка, посочено в параграфи 1 и 2, по отношение на операторите с годишен оборот от най-малко 300 000 EUR. Всички оператори, чийто годишен оборот е под този праг, не подлежат на облагане с данък „octroi de mer“.
Член 2
Френските органи прилагат по отношение на продуктите, които са ползвали специфичния режим на снабдяване, предвиден в глава III от Регламент (ЕС) № 228/2013, същия данъчен режим като този, който прилагат за продуктите местно производство.
Член 3
1. Франция съобщава незабавно на Комисията информацията за данъчния режим, посочен в член 1.
2. До 31 декември 2017 г. Франция представя на Комисията доклад за прилагането на данъчния режим, посочен в член 1, в който се посочва въздействието на предприетите мерки и техният принос за поддържането, насърчаването и развитието на местните стопански дейности, като се вземат под внимание неблагоприятните условия, оказващи въздействие върху най-отдалечените региони.
Въз основа на този доклад Комисията представя на Съвета доклад и при необходимост, предложение за адаптиране на разпоредбите на настоящото решение.
Член 4
В член 1, параграф 1 от Решение 2004/162/ЕО датата „31 декември 2014 г.“ се заменя с датата „30 юни 2015 г.“
Член 5
Членове 1 - 3 се прилагат от 1 юли 2015 г.
Член 4 се прилага от 1 януари 2015 г.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2014 година.
NÕUKOGU OTSUS nr 940/2014/EL,
17. detsember 2014,
dokimaksu kohaldamise kohta Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 349,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,
toimides seadusandliku erimenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)
Vastavalt aluslepingu sätetele, mida kohaldatakse selliste liidu äärepoolseimate piirkondade suhtes nagu Prantsusmaa ülemeredepartemangud, ei ole põhimõtteliselt võimalik maksustada erinevalt kohalikke tooteid ja neid, mis pärinevad Prantsuse emamaalt või teistest liikmesriikidest. Aluslepingu artikli 349 alusel on siiski võimalik kehtestada kõnealuste piirkondade suhtes erimeetmed tulenevalt seal valitsevatest püsivatest ebasoodsatest tingimustest, mis mõjutavad äärepoolseimate piirkondade sotsiaalset ja majanduslikku olukorda.
(2)
Selliste erimeetmete puhul tuleb arvesse võtta nende piirkondade eripära ja piiranguid, kahjustamata sealjuures liidu õiguskorra terviklikkust ja ühtsust, sealhulgas siseturgu ja ühist poliitikat. Aluslepingu artiklis 349 osutatud liidu äärepoolseimaid alasid mõjutavate ebasoodsate tingimuste (kaugus, sõltumine toorainest ja elektrist, vajadus omada suuremaid varusid, väike kohalik turg, millele lisandub vähearenenud eksporditegevus jne) püsivus ja koosmõju põhjustavad kohalike toodete tootmiskulu ja omahinna suurenemist ja seda, et erimeetmete puudumisel on nad vähem konkurentsivõimelised kui väljastpoolt pärinevad tooted, isegi kui võtta arvesse veokulu Prantsusmaa ülemeredepartemangudesse. Seega on raskendatud kohaliku tootmise säilitamine. Seepärast on vaja võtta erimeetmeid, et tugevdada kohalikku tööstust ja parandada selle konkurentsivõimet. Kohapeal valmistatud toodete konkurentsivõime taastamiseks on Prantsusmaal nõukogu otsuse 2004/162/EÜ (1) kohaselt lubatud kohaldada kuni 31. detsembrini 2014 dokimaksuvabastusi või -vähendusi teatavatele toodetele, mis on valmistatud äärepoolseimates piirkondades Guadeloupe'is, Prantsuse Guajaanas, Martinique'is ja Réunionis ning pärast 1. jaanuari 2014 Mayotte'is. Kõnealuse otsuse lisas on esitatud nende toodete loetelu, mille suhtes saab kohaldada maksuvabastust või -vähendust. Olenevalt tootest ei või kohalike ja muude toodete maksumäära erinevus olla üle 10, 20 või 30 protsendipunkti.
(3)
Prantsusmaa taotles otsusega 2004/162/EÜ sarnaste sätete kohaldamise jätkamist pärast 1. jaanuari 2015. Prantsusmaa märgib, et eelnevalt osutatud ebasoodsad tingimused on alalise iseloomuga ning otsuse 2004/162/EÜ kohane maksustamiskord võimaldas säilitada ja mõnel puhul ka arendada kohalikku tööstust; ettevõtjad, kelle suhtes meedet kohaldati, ei saanud sellest otsest tulu ning toodete import, mille suhtes diferentseeritud maksumäära kohaldati, on kokkuvõttes jätkuvalt kasvanud.
(4)
Prantsusmaa on edastanud komisjonile kõigi asjaomaste äärepoolseimate piirkondade Guadeloupe'i, Prantsuse Guajaana, Martinique'i, Mayotte'i ja Réunioni kohta viis erinevat loetelu toodetest, mille suhtes on kavas kohaldada 10, 20 või 30 protsendipunkti võrra erinevaid maksumäärasid, olenevalt sellest, kas tooted on valmistatud kohapeal või mitte. Taotlus ei hõlma Prantsusmaa äärepoolseimat piirkonda Saint Martini.
(5)
Käesoleva otsusega rakendatakse aluslepingu artikli 349 sätteid ja antakse Prantsusmaale luba kohaldada diferentseeritud maksumäära toodetele, mille kohta on esiteks tõendatud, et tooted valmistatakse kohapeal, teiseks, et toimub märkimisväärne import (sealhulgas nii Prantsuse emamaalt kui ka teistest liikmesriikidest), mis võiks ohustada kohaliku tootmise säilimist, ja lõpuks, et kohaliku tootmisega kaasnevad lisakulud, mis tõstavad kohaliku tootmise omahinda, võrreldes imporditud toodetega, ja ohustavad kohapeal valmistatud toodete konkurentsivõimet. Lubatud diferentseeritud maksumäär ei tohi ületada tõendatud lisakulusid. Nende põhimõtete kohaldamine võimaldab rakendada aluslepingu artikli 349 sätteid ületamata vajalikku määra, loomata põhjendamatuid soodustusi kohalikule tootmisele ning kahjustamata ühenduse õiguskorra terviklikkust ja ühtsust, ning kaitsta moonutamata konkurentsi siseturul ja riigiabipoliitikat.
(6)
Selleks et lihtsustada väikeste ettevõtete kohustusi, tuleks kohaldada maksust vabastamist või selle vähendamist kõikide ettevõtjate suhtes, kelle aastakäive on 300 000 eurot või suurem. Ettevõtjate suhtes, kelle aastakäive on alla selle läve, ei tuleks dokimaksu kohaldada, kuid nad ei saa maha arvata eelmise tootmistsükli suhtes kohaldatud dokimaksu.
(7)
Vastavuse tagamiseks liidu õigusaktidega on diferentseeritud maksumäära kohaldamine välistatud toiduainete puhul, millele antakse abi Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 228/2013 (2) III peatüki alusel. Selle sätte eesmärk on vältida, et erikorra raames põllumajandusele antava finantsabi mõju kaoks või väheneks seetõttu, et subsideeritud toodetele kehtestatakse kõrgem dokimaksumäär.
(8)
Ülemeredepartemangude sotsiaalse ja majandusliku arengu edendamise eesmärke, mis on juba sätestatud otsuses 2004/162/EÜ, kinnitavad dokimaksu eesmärgiga seotud nõuded. Õiguslik kohustus on mitte lisada dokimaksust saadavat tulu ülemeredepartemangude majandusliku ja maksusüsteemi vahenditesse ning eraldada see majandusliku ja sotsiaalse arengu strateegiale, mis hõlmab abi kohalike meetmete edendamiseks.
(9)
Otsuse 2004/162/EÜ kehtivusaega on vaja pikendada kuue kuu võrra kuni 30. juunini 2015. Tähtaja pikendamine võimaldaks Prantsusmaal võtta käesolev otsus üle oma siseriiklikku õigusesse.
(10)
Maksustamiskorra kestuseks on kehtestatud viis aastat ja kuus kuud kuni 31. detsembrini 2020, kõnealusel kuupäeval lõpeb ka kehtivate piirkondlikku abi käsitleva riigiabi juhiste kohaldamine. Enne on siiski vaja hinnata maksustamiskorra kohaldamise tulemusi. Prantsusmaa ametiasutused peaksid seetõttu esitama komisjonile hiljemalt 31. detsembriks 2017 aruande kehtestatud maksustamiskorra kohaldamise kohta, et hinnata võetud meetmete mõju ning nende panust kohaliku majandustegevuse edendamisse ja arendamisse, võttes arvesse äärepoolseimaid alasid mõjutavaid ebasoodsaid tingimusi. Aruande eesmärk oleks eelkõige kontrollida, et Prantsusmaa poolt kohapeal valmistatud toodetele antud maksusoodustused ei oleks suuremad kui tingimata vajalik ning et need soodustused oleks endiselt vajalikud ja proportsionaalsed. Aruanne peaks sisaldama analüüsi kehtestatud maksustamiskorra mõju kohta hinnatasemele Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades. Selle aruande põhjal peaks komisjon esitama nõukogule aruande ja vajaduse korral ettepaneku käesoleva otsuse muutmiseks, et võtta arvesse tehtud tähelepanekuid.
(11)
Õigusliku vaakumi vältimiseks kohaldatakse käesolevat otsust alates 1. juulist 2015.
(12)
Käesolev otsus ei piira aluslepingu artiklite 107 ja 108 võimalikku kohaldamist.
(13)
Käesoleva otsuse eesmärk on kehtestada dokimaksudele alates 1. jaanuarist 2015 õigusraamistik. Arvestades küsimuse kiireloomulisust, tuleks teha erand Euroopa Liidu lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 1 (riikide parlamentide rolli kohta Euroopa Liidus) artiklis 4 sätestatud kaheksa nädala pikkusest ajavahemikust,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
1. Erandina aluslepingu artiklitest 28, 30 ja 110 on Prantsusmaal kuni 31. detsembrini 2020 lubatud kohaldada dokimaksuvabastusi või -vähendusi lisas loetletud toodete suhtes, kui need on valmistatud Guadeloupe'is, Prantsuse Guajaanas, Martinique'is, Mayotte'is ja Réunionis, mis on äärepoolseimad piirkonnad aluslepingu artikli 349 tähenduses.
Need maksuvabastused ja -vähendused peavad olema kooskõlas äärepoolseimate piirkondade majandusliku ja sotsiaalse arengu strateegiaga, võttes arvesse nende liidu raamistikku, ning aitama edendada kohalikke meetmeid, ilma et neil oleks kaubandustingimustele ebasoodne mõju ulatuses, mis oleks vastuolus ühiste huvidega.
2. Mujalt kui äärepoolseimatest piirkondadest pärit samalaadsetele toodetele kohaldatav maksumäär ei tohi lõikes 1 osutatud maksuvabastuste või -vähenduste kohaldamise tagajärjel erineda rohkem kui:
a)
10 protsendipunkti võrra lisa A osas loetletud toodete puhul;
b)
20 protsendipunkti võrra lisa B osas loetletud toodete puhul;
c)
30 protsendipunkti võrra lisa C osas loetletud toodete puhul.
Prantsusmaa võtab endale kohustuse, et lisas loetletud toodete suhtes kohaldatavad maksuvabastused või -vähendused ei ületa protsendimäära, mis on hädavajalik kohaliku majandustegevuse säilitamiseks, edendamiseks ja arendamiseks.
3. Prantsusmaa kohaldab lõigetes 1 ja 2 osutatud maksuvabastusi ja -vähendusi ettevõtete suhtes, kelle aastakäive on 300 000 eurot või suurem. Dokimaksu ei kohaldata ettevõtjate suhtes, kelle aastakäive on kõnealusest lävest madalam.
Artikkel 2
Prantsusmaa ametiasutused kohaldavad toodetele, mis on saanud toetust määruse (EL) nr 228/2013 III peatüki kohase tarnete erikorra raames, sama maksustamiskorda, mida kohaldatakse kohapeal valmistatud toodetele.
Artikkel 3
1. Prantsusmaa teavitab komisjoni viivitamata artiklis 1 nimetatud maksustamiskorrast.
2. Prantsusmaa ametiasutused esitavad komisjonile hiljemalt 31. detsembriks 2017 aruande artiklis 1 osutatud maksustamiskorra kohaldamise kohta, milles kirjeldatakse võetud meetmete mõju ning nende panust kohaliku majandustegevuse säilitamisse, edendamisse ja arendamisse, võttes arvesse äärepoolseimaid alasid mõjutavaid ebasoodsaid tingimusi.
Selle aruande põhjal esitab komisjon nõukogule aruande ja vajaduse korral ka ettepaneku käesoleva otsuse sätete kohandamiseks.
Artikkel 4
Otsuse 2004/162/EÜ artikli 1 lõikes 1 asendatakse kuupäev „31. detsembrini 2014” kuupäevaga „30. juunini 2015”.
Artikkel 5
Käesoleva otsuse artikleid 1 ja 3 kohaldatakse alates 1. juulist 2015.
Artiklit 4 kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2015.
Artikkel 6
Käesolev otsus on adresseeritud Prantsuse Vabariigile.
Brüssel, 17. detsember 2014