РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 391/2013 НА КОМИСИЯТА
от 3 май 2013 година
за установяване на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 550/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за осигуряването на аеронавигационно обслужване в единното европейско небе (1), изменен с Регламент (ЕО) № 1070/2009 (Регламент за осигуряване на обслужване) (2), и по-специално член 15, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно Регламент (ЕО) № 550/2004 от Комисията се изисква да създаде обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване, която ще направи възможно неговото еднакво прилагане в рамките на единното европейско небе.
(2)
Разработването на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване, предоставяно във всички фази на полета, е от изключително значение за осъществяването на инициативата за единно европейско небе. Тази система следва да спомогне за увеличаване на прозрачността по отношение на определянето, налагането и принудителното прилагане на такси за ползвателите на въздушното пространство. Системата следва да допринесе също за безопасното, разходоефективно и ефективно предоставяне на аеронавигационно обслужване на ползвателите, чрез което се финансира системата и се насърчава предлагането на интегрирано обслужване.
(3)
Общата схема за таксуване следва да бъде неразделна част от усилията за постигане на целите на схемата за ефективността, създадена съгласно член 11 от Регламент (ЕО) № 549/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за определяне на рамката за създаването на Единно европейско небе (3), изменен с Регламент (ЕО) № 1070/2009 (Рамковият регламент) и Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013 от 3 май 2013 г. за определяне на схема за ефективност на аеронавигационното обслужване и мрежовите функции (4).
(4)
В съответствие с общата цел за подобряване на ефективността на аеронавигационното обслужване, чрез схемата за таксуване следва да се насърчава разходната и оперативната ефективност и да се осигури създаването на схеми за насърчаване на доставчиците на аеронавигационно обслужване, които подпомагат подобряването на аеронавигационното обслужване, включително поделянето на риска, свързан с въздушното движение.
(5)
Общата схема за таксуване следва да е в съответствие със системата за пътни такси на Евроконтрол и член 15 от Чикагската конвенция за международното гражданско въздухоплаване от 1944 г. („Чикагската конвенция“) на ИКАО.
(6)
Общата схема за таксуване следва да позволява оптимално използване на въздушното пространство, като се отчитат потоците въздушно движение, по-специално в рамките на функционалните блокове въздушно пространство, както е определено в съответствие с член 9а от Регламент (ЕО) № 550/2004.
(7)
Основен принцип на общата схема за таксуване е наличието на пълна и прозрачна информация за разходната база, която се предоставя своевременно на представителите на ползвателите на въздушното пространство и на компетентните органи.
(8)
Когато е установено, че терминалното аеронавигационно обслужване и/или обслужването в областите КНО, МЕТ и АИО се предоставя при пазарни условия, държавите членки следва да имат право да не изчисляват установени разходи и терминални такси, да не задават таксови единици за терминално обслужване и/или да не въвеждат финансови стимули за тези услуги.
(9)
Поради променящата се същност на експлоатацията на летищата, може да се наложи зоните за събиране на терминални такси да бъдат променени в рамките на даден референтен период.
(10)
Въвеждането на нови технологии и процедури и на свързаните с тях бизнесмодели с цел да се стимулира интегрираното обслужване, следва да доведе до значително намаляване на разходите в полза на ползвателите. За да станат възможни тези бъдещи намаления на разходите, доставчиците на аеронавигационно обслужване ще трябва да направят инвестиции за преструктуриране, с цел да подобрят своята стопанска дейност, които те ще могат да си възстановят, ако докажат наличието на нетни ползи за ползвателите.
(11)
Механизмите за насърчаване на по-добри резултати следва да са съобразени с необходимостта от възнаграждаване или санкциониране на действителните резултати, съотнесени към равнищата на ефективност, очакваните при приемането на плана за ефективност.
(12)
За да се ускори прилагането на технологиите SESAR, инвестициите в нови системи за УВД, както и средствата, инвестирани за основно модернизиране на съществуващи системи за УВД, които влияят върху нивото на ефективност на европейската мрежа за УВД, следва да могат да се възстановяват от такси за ползвателите на инфраструктурата, ако те са в съответствие с изпълнението на Европейския генерален план за УВД, по-конкретно чрез съвместни проекти, както е посочено в член 15а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004. Освен това държавите членки следва да могат да модулират таксите за аеронавигационно обслужване, с цел да насърчават оборудването на въздухоплавателните средства със системи, включени в съвместни проекти.
(13)
За да повишат ефикасността на аеронавигационното обслужване и да насърчат неговото по-добро използване, държавите членки следва да могат да модулират такси, отчитайки степента на натоварване на мрежата в дадена зона или по даден маршрут в даден момент.
(14)
Нивото на таксите, наложени по-специално на леки въздухоплавателни средства, следва да не възпрепятства използването на съоръженията и обслужването, необходими за безопасността, или въвеждането на нови техники и процедури.
(15)
Държавите членки следва да могат да определят своите таксови единици колективно, по-специално когато зоните за събиране на такси се простират във въздушното пространство на повече от една държава членка или когато те участват в система за съвместно събиране на маршрутни такси.
(16)
С цел да се подобри ефикасността на общата схема за таксуване и да се намали административното и счетоводното натоварване, в рамките на съвместна система за събиране на пътни такси държавите членки следва да могат да събират маршрутните такси колективно под формата на единна такса за полет.
(17)
Следва да се укрепят правните средства, за да се гарантира своевременното и пълно заплащане на аеронавигационните такси от ползвателите на аеронавигационното обслужване.
(18)
Таксите, налагани на ползвателите на въздушното пространство, следва да се определят и прилагат по справедлив и прозрачен начин, след консултации с представители на ползвателите. Тези такси следва да се преразглеждат редовно.
(19)
Регламент (ЕО) № 1794/2006 на Комисията от 6 декември 2006 г. за установяване на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване (5), изменен с Регламент (ЕС) № 1191/2010 на Комисията от 16 декември 2010 г. (6) следва да бъде отменен, считано от 1 януари 2015 г.
(20)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета за единно небе,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и обхват
1. С настоящия регламент се определят мерките за разработване на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване.
2. Настоящият регламент се прилага за аеронавигационно обслужване, предоставяно от доставчици на аеронавигационно обслужване, определени в съответствие с член 8 от Регламент (ЕО) № 550/2004, и от доставчици на метеорологично обслужване, ако са определени в съответствие с член 9, параграф 1 от посочения регламент, за общ въздушен трафик в рамките на регионите на ИКАО Европа и Африка, където държавите членки отговарят за предоставянето на аеронавигационно обслужване. Той се прилага също така за управителния орган на мрежата, установен в съответствие с член 3 от Регламент (ЕС) № 677/2011 (7).
3. Държавите членки могат да прилагат настоящия регламент за аеронавигационно обслужване, предоставяно във въздушно пространство в други региони на ИКАО, за което те отговарят, при условие че информират за това Комисията и другите държави членки.
4. Държавите членки могат да прилагат настоящия регламент за доставчици на аеронавигационно обслужване, които са получили разрешение да предоставят аеронавигационно обслужване без сертифициране, в съответствие с член 7, параграф 5 от Регламент(ЕО) № 550/2004.
(5) Като спазват разпоредбите на член 1, параграф 4 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, държавите членки могат да решат да не прилагат настоящия регламент за аеронавигационно обслужване на летища с по-малко от 70 000 въздушни транспортни движения годишно, извършвани по правилата за полети по прибори (ППП).
Държавите членки информират Комисията за това решение.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията от член 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004.
В допълнение се прилагат следните определения:
1)
„ползвател на аеронавигационно обслужване“ е операторът на въздухоплавателното средство по времето, когато полетът е бил изпълняван, или, ако самоличността на оператора не е известна, собственикът на въздухоплавателното средство, освен може да се докаже, че оператор по това време е било друго лице;
2)
„представител на ползвателите на въздушното пространство“ означава всяко юридическо лице или организация, което/която представлява интересите на една или няколко категории ползватели на аеронавигационно обслужване;
3)
„ППП“ означава правила за полети по прибори, както са определени в приложение 2 към Чикагската конвенция (десето издание - юли 2005 г.);
4)
„ПВП“ означава правила за визуални полети, както са определени в приложение 2 към Чикагската конвенция (десето издание - юли 2005 г.);
5)
„зона за събиране на такси по маршрута“ е обем от въздушно пространство, за който са установени единна ценова база и единна таксова единица;
6)
„зона за събиране на терминални такси“ е летище или група летища, за които са установени единна ценова база и единна таксова единица;
7)
„установени разходи“ са разходите, предварително определени от държавите членки, както е посочено в член 15, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 550/2004;
8)
„референтен период“ е референтният период за схемата за ефективност, предвиден в член 11, параграф 3, буква г) от Регламент (ЕО) № 549/2004, както и в член 8 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013;
9)
„въздушни транспортни движения по ППП“ означава сборът от излитания и кацания, изпълнявани по правилата за полети по прибори, изчислени като годишна средна стойност за трите години, предшестващи представянето на плана за ефективност;
10)
„други приходи“ означава приходи, получавани от публичните органи, включително финансова подкрепа по програми на Съюза за подпомагане като Трансевропейската транспортна мрежа (ТЕМ-Т), механизма за свързване на Европа (МСЕ) и Кохезионния фонд, приходи, получени от търговски дейности и/или, в случай на таксови единици за терминално обслужване, приходи, получавани от договори или споразумения между доставчиците на аеронавигационно обслужване и операторите на летища;
11)
„план за ефективност“ означава конкретен план за ефективност, подготвен и приет в съответствие с разпоредбите на членове 11-16 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013;
12)
„действителни разходи“ означава действително направените в рамките на една година разходи за предоставяне на аеронавигационно обслужване, подлежащи на окончателно потвърждаване чрез одит;
13)
„КНО, МЕТ и АИО обслужване“ означава комуникационно, навигационно и обзорно обслужване, метеорологично обслужване за аеронавигационни цели и авиационно информационно обслужване;
14)
„разходи за преструктуриране“ означава значителни еднократни разходи, направени от доставчиците на аеронавигационно обслужване в процеса на преструктуриране чрез въвеждане на нови технологии и процедури и свързаните с тях бизнесмодели, с цел да се насърчи интегрираното обслужване, когато държавата членка желае да си възстанови разходите, в рамките на един или повече референтни периоди. Те могат да включват разходите, направени за компенсиране на служителите, за затваряне на центрове за контрол на въздушното движение, за пренасочване на дейности към нови географски местоположения, както и амортизации на активи и/или придобиване на стратегическо дялово участие в други доставчици на аеронавигационно обслужване.
Член 3
Терминално аеронавигационно обслужване и КНО, МЕТ и АИО обслужване, предоставяно при пазарни условия
1. Без да се засяга прилагането на принципите, посочени в членове 14 и 15 от Регламент (ЕО) № 550/2004 и в зависимост от оценката, посочена в параграф 2, държавите членки могат да решат преди началото на референтния период или в обосновани случаи по време на референтния период, че част или цялото тяхно терминално аеронавигационно обслужване, или КНО, МЕТ и АИО обслужване подлежи на пазарни условия. В такъв случай разпоредбите на настоящия регламент се прилагат, но съответните държави членки могат да решат по отношение на тези услуги:
а)
да не изчисляват установените разходи, съгласно член 7 от настоящия регламент;
б)
да не определят финансови стимули за тези услуги в ключовите области за ефективността „капацитет“ и „околна среда“ в съответствие с член 15 от настоящия регламент;
и, по отношение на терминалното аеронавигационно обслужване,
в)
да не изчисляват терминалните такси, съгласно член 12 от настоящия регламент;
г)
да не изчисляват таксовите единици за терминално обслужване, съгласно член 17 от настоящия регламент.
2. За да установят, че част или цялото тяхно терминално аеронавигационно обслужване, или КНО, МЕТ и АИО обслужване, подлежи на пазарни условия, държавите членки извършват подробна оценка в съответствие с всички условия, определени в приложение I към настоящия регламент. Тази оценка включва консултация с представители на ползвателите на въздушното пространство.
3. Държавите членки, посочени в параграф 1, представят на Комисията не по-късно от 19 месеца преди началото на референтния период или датата на влизане в сила на решенията, взети в съответствие с параграф 1, подробен доклад за съдържанието и резултатите от оценката, посочена в параграф 2. Този доклад следва да бъде подкрепен от доказателства, включително (ако е уместно) тръжните документи, обосновка за избора на доставчик на обслужване, описание на уредбата, която се налага на избрания доставчик на обслужване, за да се гарантира, че терминалното аеронавигационно обслужване или обслужването в областите КНО, МЕТ и АИО се предоставя по разходоефективен начин, както и резултата от консултацията с представители на ползвателите на въздушното пространство. В доклада се прави пълна обосновка за заключенията на държавата членка.
4. Когато Комисията е съгласна, че пазарните условия са били установени в съответствие с изискванията на приложение I, тя уведомява държавата членка в срок от четири месеца след получаването на доклада. Този период се удължава от четири на шест месеца след получаване на доклада, ако Комисията счете, че са необходими допълнителни доказателства, за да се определи дали са установени пазарни условия.
Когато Комисията счете, че не са установени пазарни условия, в срок от шест месеца след получаване на доклада и в съответствие с процедурата, посочена в член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004, тя взема решение, че съответните държави членки трябва да приложат изцяло разпоредбите на настоящия регламент. Такова решение се взема след консултация със съответните държави членки.
5. Докладът на държавата членка и решението на Комисията, посочени в параграф 4, са валидни за срока на съответния референтен период, до тях се предоставя публичен достъп и препратка към тях се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Принципи на общата схема за таксуване
1. Общата схема за таксуване следва принципите, определени в член 15 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
2. Установените разходи за аеронавигационно обслужване по маршрута се финансират посредством маршрутни такси, налагани на ползвателите на аеронавигационно обслужване в съответствие с разпоредбите на глава III, и/или от други приходи.
3. Установените разходи за терминално аеронавигационно обслужване се финансират посредством терминални такси, налагани на ползвателите на аеронавигационно обслужване, в съответствие с разпоредбите на глава III, и/или от други приходи.
4. Параграфи 2 и 3 не засягат финансирането на освобождаването на някои ползватели на аеронавигационно обслужване чрез други източници на финансиране в съответствие с член 10.
5. Общата схема за таксуване осигурява прозрачност и консултации с представители на ползвателите на въздушното пространство по отношение на разходната база и разпределението на разходите между различните услуги.
6. Приходи, получени от маршрутни или терминални такси, определени в съответствие с членове 11 и 12 от настоящия регламент, не се използват за финансиране на търговски дейности от доставчиците на аеронавигационно обслужване.
Член 5
Създаване на зони за събиране на такси
1. Държавите членки създават зони за събиране на такси във въздушното пространство, което попада под тяхна отговорност, ако на ползвателите на въздушно пространство се предоставя аеронавигационно обслужване.
2. Зоните за събиране на такси се определят по начин, съгласуван с контролните операции и обслужването на въздушното движение, след консултиране с ползвателите на въздушното пространство.
3. Зоната за събиране на маршрутни такси се простира от земята до горното въздушно пространство, включително. В сложни летищни зони, държавите членки могат да създадат специфична зона в рамките на една зона за събиране на такси.
4. Ако зоните за събиране на такси се простират във въздушното пространство на повече от една държава членка, съответните държави членки осигуряват съгласуваността и еднообразието на прилагане на настоящия регламент за съответното въздушно пространство.
5. Дадена зона за събиране на терминални такси може да бъде променена в рамките на един референтен период. В този случай държавите членки:
а)
предоставят на Комисията информация за съответните разходи и данни за въздушното движение, за да може тя да възпроизведе последователни серии от данни за разходите и въздушното движение, които отразяват ситуацията преди и след промяната, и да изпълни своите задачи за наблюдение на ефективността в съответствие с член 18 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013;
б)
се консултират с представители на ползватели на въздушното пространство, и докладват техните коментари на Комисията;
в)
предоставят на Комисията оценка на въздействието на промените върху целите относно ефективността на разходите за терминално аеронавигационно обслужване, и посочват как ще извършват наблюдение на ефективността през останалата част от референтния период.
ГЛАВА II
РАЗХОДИ ЗА ПРЕДОСТАВЯНЕ НА АЕРОНАВИГАЦИОННО ОБСЛУЖВАНЕ
Член 6
Допустими услуги, съоръжения и дейности
1. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, посочени в член 1, параграфи 2 и 4, установяват разходите, направени при предоставяне на аеронавигационно обслужване във връзка със съоръженията и услугите, предвидени и изпълнени по Плана на ИКАО за регионално въздухоплаване в европейския регион, в зоните за събиране на такси, за които те отговарят.
Тези разходи включват разходи за управление и обучение, проучвания, изпитвания и опити, както и за научноизследователско и развойна дейност във връзка с тези услуги.
2. Държавите членки могат да посочват следните разходи като установени разходи, съгласно член 15, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 550/2004, когато те са възникнали в резултат на предоставянето на аеронавигационно обслужване:
а)
разходи, направени от съответните национални органи;
б)
разходи, направени от квалифицираните организации, както е посочено в член 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004;
в)
разходи, произтичащи от международни споразумения.
3. В съответствие с член 15а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004, част от приходите от такси могат да бъдат използвани за финансиране на съвместни проекти за мрежови функции, които са от особено значение за подобряване на общата ефективност на управлението на въздушното движение и аеронавигационното обслужване. В такива случаи държавите членки въвеждат подробни и прозрачни счетоводни практики, за да се гарантира, че ползвателите на въздушното пространство не се таксуват двойно. Установените разходи, произтичащи от един съвместен проект, трябва да бъдат ясно посочени в съответствие с приложения II и VII.
4. Инвестиции в нови системи за УВД и разходи за съществено модернизиране на съществуващи системи за УВД са допустими, при условие че те са в съответствие с изпълнението на Европейския генерален план за УВД, и по-специално посредством съвместните проекти, посочени в член 15а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
Член 7
Изчисляване на разходите
1. Установените разходи и действителните разходи включват разходите за допустими услуги, съоръжения и дейности, посочени в член 6 от настоящия регламент и определени съгласно счетоводните изисквания, посочени в член 12 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
Еднократните ефекти в резултат от въвеждането на Международните счетоводни стандарти могат да се разпределят за период не по-дълъг от 15 години.
Без да се засягат членове 17 и 19 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, установените разходи се фиксират както в номинално, така и в реално изражение, преди началото на всеки референтен период, като част от плана за ефективност за всяка календарна година от референтния период. За всяка година от референтния период, разликата между установените разходи в номинално изражение преди референтния период и установените разходи, коригирани въз основа на разликата между реалната инфлация, регистрирана от Комисията чрез хармонизирания индекс на потребителските цени на Евростат, публикуван през април на годината N, и прогнозната инфлация, посочена в плана за ефективност, за годината, предшестваща референтния период и за всяка година от референтния период, се пренася в година N + 2 за изчисляването на таксовата единица.
Установените разходи и действителните разходи се изчисляват в национална валута. При създаване на обща зона за събиране на такси с единна таксова единица в рамките на един функционален блок въздушно пространство съответните държави членки осигуряват преобразуване на националните разходи в евро или в националната валута на една от въпросните държави членки с оглед осигуряване на прозрачно изчисляване на единната таксова единица в изпълнение на член 17, параграф 1, трета алинея от настоящия регламент. Държавите членки уведомяват Комисията и Евроконтрол за това.
2. Разходите, упоменати в параграф 1, се разбиват на разходи за персонал, други оперативни разходи, амортизационни разходи, капиталови разходи и разходи с извънреден характер, включващи платени невъзстановими такси и мита и всички други свързани разходи.
Разходите за персонал включват брутни възнаграждения, плащания на извънреден труд, вноски на работодателя в схемите за социално осигуряване, както и разходи за пенсии и други допълнителни възнаграждения. Разходите за пенсии могат да се изчисляват въз основа на консервативни предположения, съгласно уредбата на схемата или съответното национално законодателство, според случая. Тези предположения са посочени в националния план за ефективност.
Другите оперативни разходи включват разходи, направени за покупка на стоки и услуги, използвани за предоставяне на аеронавигационно обслужване, по-специално услуги, възложени на външни изпълнители, външен персонал, материали, енергия, комунални услуги, наеми на сгради, оборудване и съоръжения, поддръжка, разходи за застраховки и пътни разходи. Когато доставчик на аеронавигационно обслужване закупува други аеронавигационни услуги, доставчикът на обслужване включва действителните разходи за тези услуги в другите си оперативни разходи.
Амортизационните разходи са свързани с общите дълготрайни активи в експлоатация за целите на аеронавигационното обслужване. Дълготрайните материални активи се амортизират в съответствие с техния очакван експлоатационен живот, като се използва линейният метод, приложен към стойността на активите, които се амортизират. За изчисляването на амортизацията може да се приложи счетоводно отчитане на принципа на историческите цени или счетоводно отчитане на принципа на текущите стойности. Методиката не се променя за срока на амортизацията и съответства на капиталовите разходи (номинална стойност на капитала за отчитане по метода на историческите цени и капиталовите разходи понастоящем за отчитане по метода на текущите стойности). Когато се прилага счетоводно отчитане на принципа на текущата стойност, се предоставя също еквивалентна информация за счетоводното отчитане на принципа на историческите цени с цел сравняване и оценка.
Капиталовите разходи са равни на произведението на:
а)
сумата на средната нетна балансова стойност на дълготрайните материални активи и евентуалните корекции в общите активи, определени от националния надзорен орган и използвани от доставчик на аеронавигационно обслужване в действие или в процес на изграждане, и на средната стойност на нетните текущи активи, без лихвоносните сметки, които се изискват за предоставянето на аеронавигационно обслужване; както и
б)
претеглената средна стойност на лихвения процент по дълговите ценни книжа и на възвращаемостта на собствения капитал. За доставчиците на аеронавигационно обслужване, които не разполагат със собствен капитал, претеглената средна стойност се изчислява въз основа на възвращаемостта, приложена към разликата между общите активи, както е посочено в буква а), и дълговите ценни книжа.
Извънредните позиции се състоят от еднократни разходи във връзка с предоставянето на аеронавигационно обслужване, които са направени през същата година.
Всяка корекция извън разпоредбите на Международните счетоводни стандарти се посочва в националния план за ефективност, който се разглежда от Комисията, и в допълнителната информация, която се предоставя в съответствие с приложение II.
3. За целите на изчисляването на капиталовите разходи, както е посочено в параграф 2, факторите, на които трябва да се отдаде значение, трябва да се базират на съотношението във финансирането между дълг и собствен капитал. Лихвеният процент по дълговите ценни книжа е равен на претегления среден лихвен процент по дълговите ценни книжа на дадения доставчик на аеронавигационно обслужване. Възвращаемостта на собствения капитал е посочената в плана за ефективност за отчетния период и се основава на действителния финансов риск, понесен от доставчика на аеронавигационно обслужване, според направената преди референтния период оценка.
Когато активите не принадлежат на доставчика на аеронавигационно обслужване, но са включени в изчислението на капиталовите разходи, държавите членки гарантират, че разходите за тези активи не се възстановяват двойно.
4. Изчисляването на действителните разходи може да включва възстановяването на разходите за преструктуриране на доставчиците на аеронавигационно обслужване, направени в референтни периоди, предхождащи референтните периоди на възстановяване, при условие че могат да представят икономически аргументи, доказващи възникването на нетни ползи за ползвателите с течение на времето.
Националният надзорен орган представя на Комисията тези икономически аргументи, план за възстановяването на разходите за преструктуриране, както и резултатите от консултациите с представителите на ползвателите на въздушното пространство относно въпросните аргументи и план.
Когато Комисията сметне, че е доказано възникването на очакваната нетна полза за ползвателите с течение на времето, тя уведомява съответната държава членка за това в срок от пет месеца след постъпването на представените от националния надзорен орган документи.
Когато Комисията установи, че възникването на очакваната нетна полза за ползвателите с течение на времето не е доказано, тя взема решение в съответствие с процедурата, посочена в член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004, в срок от пет месеца след постъпването на представените от националния надзорен орган документи, че разходите за преструктуриране на доставчиците на аеронавигационно обслужване не могат да бъдат възстановени, и уведомява за това въпросната държава членка.
Въпросната държава членка докладва за развитието на разходите за преструктуриране и нетните ползи за ползвателите в своя годишен доклад в съответствие с член 18, параграф 4 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013.
Член 8
Разпределение на разходите
1. Разходите за допустими услуги, съоръжения и дейности по смисъла на член 6 се разпределят по прозрачен начин върху зоните за събиране на такси, по отношение на които те действително са направени.
Когато разходите са направени в различни зони за събиране на такси, те се разпределят пропорционално въз основа на прозрачна методика, съгласно член 9.
2. Разходите за терминално обслужване са свързани със следните услуги:
а)
услуги във връзка с контрола на летищното движение и летищно информационно обслужване, включително консултантски услуги за въздушното движение и услуги за предупреждаване;
б)
услуги по въздушното движение, свързани с подхождането и отлитането на въздухоплавателни средства в рамките на определено разстояние от летището въз основа на експлоатационните изисквания;
в)
подходящо разпределение на всички други компоненти на аеронавигационно обслужване, отразяващо пропорционалното разпределение между обслужването по маршрута и терминалното обслужване.
За целите на параграф 2, букви б) и в), преди началото на всеки референтен период и за всяко летище държавите членки определят критериите за разпределяне на разходите между терминалното обслужване и обслужването по маршрута и информират за това Комисията.
3. Разходите за обслужване по маршрута са свързани с разходите, посочени в параграф 1, с изключение на разходите, посочени в параграф 2.
4. Ако ПВП полети са освободени от задължения в съответствие с член 10, доставчикът на аеронавигационно обслужване установява разходите за аеронавигационно обслужване, предоставено на ПВП полети, и ги отделя от разходите за обслужване, предоставено на ППП полети. Тези разходи могат да бъдат определени по метода на пределните разходи, при който се отчитат ползите за ППП полетите, произтичащи от обслужването, предоставено на ПВП полети.
Член 9
Прозрачност на разходите и на механизма за таксуване
1. Държавите членки канят по координиран начин най-късно седем месеца преди началото на всеки референтен период представители на ползвателите на въздушното пространство на консултация относно установените разходи, планираните инвестиции, прогнозите относно единиците обслужване, политиката за таксуване и съответните таксови единици. Те се подпомагат от доставчиците на аеронавигационно обслужване. Държавите членки определят по прозрачен начин своите разходи на национално равнище или в рамките на функционалните блокове въздушно пространство, в съответствие с член 6, и съобщават своите таксови единици на представители на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията и, когато е приложимо, на Евроконтрол.
По време на референтния период държавите членки ежегодно и по съгласуван начин канят представители на ползвателите на въздушното пространство на консултация относно всяко отклонение от прогнозите, особено по отношение на:
а)
съпоставянето на реалния обем на въздушното движение и разходите спрямо прогнозите за обема на въздушно движение и установените разходи;
б)
прилагането на механизма за поделяне на риска, свързан с въздушното движение, определен в член 13;
в)
прилагането на механизма за поделяне на разходите, определен в член 14;
г)
схемите за материално насърчаване, предвидени в член 15;
д)
схемите за модулиране на таксите, предвидени в член 16.
Консултацията може да се организира на регионален принцип. Представителите на ползвателите на въздушното пространство запазват правото си да изискват провеждането на допълнителни консултации. Консултации с ползвателите се организират систематично и след активирането на определен механизъм за предупреждение, както е предвидено в членове 17 и 19 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, водещ до преразглеждане на установените единични разходи.
2. Информацията, посочена в параграф 1, се основава на отчетните таблици и подробните правила, определени в приложения II, VI и VII. Когато в съответствие с член 3 бъде установено, че терминалното аеронавигационно обслужване или КНО, МЕТ и АИО обслужването подлежи на пазарни условия, информацията, посочена в параграф 1, се основава на отчетните таблици и подробните правила, посочени в приложение III. Съответните документи се предоставят на представители на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията, на Евроконтрол и на националните надзорни органи три седмици преди консултативната среща. За годишната консултация, посочена в параграф 1, втора алинея, съответната документация се предоставя на представителите на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията, на Евроконтрол и на националните надзорни органи ежегодно, не по-късно от 1 юни.
3. С цел да се позволи отчитане на постигнатата ефективност, както е установено в член 18, параграф 4 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, държавите членки съобщават на Комисията и Евроконтрол до 1 юни всяка година действително направените от тях разходи през предходната година, както и разликата между действителните разходи и установените разходи, които са заложени в плана за ефективност, като използват отчетните таблици и подробните правила, посочени в приложения II, VI и VII. Държавите членки, които са решили, че терминалното аеронавигационно обслужване или обслужването в областите КНО, МЕТ и АИО подлежи на пазарни условия в съответствие с член 3, предоставят тази информация, като използват отчетните таблици и подробните правила, посочени в приложение III.
ГЛАВА III
ФИНАНСИРАНЕ НА ПРЕДОСТАВЯНЕТО НА АЕРОНАВИГАЦИОННО ОБСЛУЖВАНЕ ЧРЕЗ ТАКСИ ЗА ПОЛЗВАНЕ
Член 10
Освобождаване от такси за аеронавигационно обслужване
1. Държавите членки освобождават от маршрутни такси:
а)
полети, извършвани от въздухоплавателни средства с максимално разрешено излетно тегло по-малко от два тона;
б)
смесени ПВП/ППП полети в зоните за събиране на такси, когато те се извършват изключително по ПВП и ако не се налагат такси на ПВП полети;
в)
полети, извършвани изключително за превоз в рамките на официална мисия на властващи монарси и най-близките членове на техните семейства, държавни глави, правителствени ръководители и министри; във всички случаи изключението трябва да бъде отбелязано с подходящ индикатор на състоянието или забележка в полетния план;
г)
полети за издирване и спасяване, разрешени от съответния компетентен орган.
2. Държавите членки могат да освобождават от маршрутни такси:
а)
военни полети, извършвани от военни въздухоплавателни средства на която и да е държава;
б)
тренировъчни полети, извършвани единствено с цел получаване на лиценз или категория, в случай на летателен екипаж, когато това е обосновано чрез подходяща забележка в плана на полета; полетите трябва да се извършват единствено в рамките на въздушното пространство на съответната държава членка и не трябва да се използват за превоз на пътници и/или товари или за позициониране или преместване на самото въздухоплавателно средство;
в)
полети, извършвани единствено с цел проверка или изпитване на техниката, използвана или предназначена за използване като наземна помощ при аеронавигацията, но не и полети за позициониране на въпросните въздухоплавателни средства;
г)
полети, приключващи на летището, от което е излетяло въздухоплавателното средство и когато не е предприемано междинно кацане;
д)
ПВП полети;
е)
полети на хуманитарни мисии, за които има разрешение от съответен компетентен орган;
ж)
митнически и полицейски полети.
3. Държавите членки могат да освобождават от терминални такси полетите, упоменати в параграфи 1 и 2.
4. Разходите, направени за освободените от такси полети, се състоят от:
а)
разходи за освободените ПВП полети, както са посочени в член 8, параграф 4;
б)
разходи за освободените ППП полети, които се изчисляват като произведение от разходите, направени за ППП полети, по съотношението между броя на освободените единици обслужване и общия брой единици обслужване, като общият брой единици обслужване е сумата от единиците обслужване за ППП полети и единиците обслужване за ПВП полети, които не са освободени. Разходите, направени за ППП полети, са равни на общите разходи, от които са извадени разходите за ПВП полети.
5. Държавите членки гарантират възстановяването на разходите на доставчиците на аеронавигационно обслужване, направени за освободени полети.
Член 11
Изчисляване на маршрутни такси
1. Без да се засяга възможността съгласно член 4, параграф 2 за финансиране на аеронавигационното обслужване по маршрута от други приходи, маршрутната такса за аеронавигационно обслужване за конкретен полет в конкретна зона за събиране на такси е равна на произведението от таксовата единица, определена за въпросната зона за събиране на такси, и броя на единиците обслужване по маршрута за конкретния полет.
2. Таксовата единица и единиците обслужване по маршрута се изчисляват в съответствие с приложение IV.
Член 12
Изчисляване на терминални такси
1. Без да се засяга възможността съгласно член 4, параграф 3 за финансиране на терминалното аеронавигационно обслужване от други приходи, терминалната такса за конкретен полет в конкретна зона за събиране на терминални такси е равна на произведението от таксовата единица, определена за въпросната зона за събиране на терминални такси, по броя на единиците терминално обслужване за конкретния полет. За целите на събирането на такси, подходът и отлитането се таксуват като еднократно ползване. Единицата, която се отброява, е или пристигането, или отлитането.
2. Таксовата единица и единиците терминално обслужване се изчисляват в съответствие с приложение V.
Член 13
Поделяне на риска, свързан с въздушното движение
1. Механизмът за поделяне на риска се прилага в съответствие с принципите, посочени в член 12 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013.
2. Следните разходи не подлежат на поделяне на риска и водят до увеличаване или намаляване на установените разходи през следващата(ите) година(и), независимо от развитието на въздушното движение:
а)
установените разходи, определени в съответствие с член 6, параграф 2, с изключение на споразуменията за трансгранично предоставяне на аеронавигационно обслужване;
б)
установените разходи за метеорологично обслужване;
в)
корекциите, произтичащи от разликата между прогнозната и действителната инфлация, както е посочено в член 7, параграф 1;
г)
възстановяването на разходи за преструктуриране, ако те са одобрени в съответствие с член 7, параграф 4;
д)
преносите, произтичащи от прилагането на механизма за поделяне на риска, свързан с въздушното движение;
е)
преносите от предходния референтен период, произтичащи от прилагането на механизма за поделяне на разходите, както е посочено в член 14;
ж)
бонусите и санкциите, произтичащи от финансовите схеми за стимулиране, посочени в член 15;
з)
прекомерните или недостатъчните възстановявания, които могат да възникнат в резултат на модулацията на таксите за аеронавигационно обслужване в приложение на член 16;
и)
прекомерните или недостатъчните възстановявания в резултат на колебания във въздушното движение;
й)
за втория референтен период - прекомерните или недостатъчните възстановявания, понесени от държавите членки до 2011 г. включително, по отношение на аеронавигационното обслужване по маршрута и до 2014 г. по отношение на терминалното аеронавигационно обслужване.
Освен това държавите членки могат да освободят от поделяне на риска, свързан с въздушното движение, установените разходи на доставчици на аеронавигационно обслужване, които са получили разрешение да предоставят аеронавигационно обслужване без сертифициране, в съответствие с член 7, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 550/2004;
3. Когато през дадена година N действителният брой на единиците обслужване не надвишава или е спаднал с повече от 2 % под прогнозната стойност, установена в плана за ефективност за посочената година N, допълнителните или изгубените приходи на доставчика на аеронавигационно обслужване по отношение на установените разходи не се пренасят.
4. Когато през дадена година N действителният брой на единиците обслужване превишава с повече от 2 % прогнозната стойност, заложена в плана за ефективност за посочената година N, установените разходи за година N + 2 се намаляват с минимум 70 % от допълнителните приходи, получени от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване свръх разликата от 2 % между действителния брой единици обслужване и прогнозата за установените разходи, заложена в плана за ефективност.
Когато през дадена година N действителният брой на единиците обслужване е спаднал с повече от 2 % под прогнозната стойност, заложена в плана за ефективност за посочената година N, най-рано от година N + 2 установените разходи се увеличават с максимум 70 % от загубата на приходи, понесена от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване свръх разликата от 2 % между действителния брой единици обслужване и прогнозата за установените разходи, заложена в плана за ефективност.
5. Когато през дадена година N действителният брой на единиците обслужване е под 90 % от прогнозната стойност, заложена в плана за ефективност за същата година N, най-рано от година N + 2 установените разходи се увеличават с целият обем на загубата на приходи, понесена от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване свръх разликата от 10 % между действителния брой единици обслужване и прогнозата за установените разходи, заложена в плана за ефективност.
Когато през дадена година N действителният брой на единиците обслужване надвишава 110 % от прогнозната стойност, заложена в плана за ефективност за същата година N, установените разходи за година N + 2 се намаляват с целия обем на допълнителните приходи, получени от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване свръх разликата от 10 % между действителния брой единици обслужване и прогнозата за установените разходи, заложена в плана за ефективност.
6. За терминалното аеронавигационно обслужване в зоните и районите на летища с по-малко от 225 000 ППП въздушни транспортни движения годишно държавите членки могат да решат да не се прилагат разпоредбите на параграфи 3, 4 и 5 по-горе. Държавите членки информират Комисията за своето решение в срок от два месеца след публикуването на настоящия регламент.
Член 14
Поделяне на разходите
1. Механизмът за поделяне на разходите се прилага в съответствие със следните принципи:
а)
когато в продължение на целия референтен период действителните разходи са по-ниски от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се задържа от съответния доставчик на аеронавигационно обслужване, държава членка или квалифицирана организация;
б)
когато в продължение на целия референтен период действителните разходи са по-високи от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се покрива от съответния доставчик на аеронавигационно обслужване, държава членка или квалифицирана организация;
2. Разходи, освободени от прилагането на параграф 1, букви а) и б):
а)
Разпоредбите за поделяне на разходите в параграф 1, букви а) и б) не се прилагат към разликата между установените разходи и действителните разходи за разходните позиции, по отношение на които съответният доставчик на аеронавигационно обслужване, държава членка или квалифицирани организации са предприели разумни и ясно изразени мерки за управление, но за които може да се счита, че са извън техния контрол в резултат на:
i)
непредвидени промени в националното пенсионно законодателство, законодателството за пенсионното счетоводство или пенсионните разходи в резултат на непредвидени условия на финансовия пазар;
ii)
съществени промени в лихвените проценти по заеми, за финансиране на разходи, произтичащи от предоставянето на аеронавигационно обслужване;
iii)
непредвидени нови елементи на разходите, невключени в националния план за ефективност, но изисквани по силата на законови задължения;
iv)
непредвидени промени в националното данъчно законодателство;
v)
непредвидени промени в разходите или приходите, произтичащи от международни споразумения.
б)
Без да се засягат разпоредбите на член 7, параграф 1, трета алинея, всяка една разходна позиция, включена в параграф 2, буква а), се определя от националния надзорен орган, а в плана за ефективност за всяка една разходна позиция във връзка с предходния референтен период се посочва:
i)
пълно описание на разходната позиция;
ii)
разходите, отнесени към тази позиция в плана за ефективност;
iii)
обосновка защо разходната позиция се счита за допустима по силата на параграф 2, буква а), а не на параграф 1, буква а) и буква б);
iv)
външните събития или обстоятелства, намиращи се извън контрола на съответните национални надзорни органи, доставчика на аеронавигационно обслужване или квалифицираната организация, които са причина за възникналата разлика между действителните и установените разходи, свързани с тази разходна позиция;
v)
предприетите действия за управление на риска на разходите, свързан с тази позиция.
в)
Разликите между действителните разходи и установените разходи по отношение на тези елементи трябва да бъдат идентифицирани и обяснени в съответствие с приложение VII, точка 2.
г)
Когато в продължение на целия референтен период, в резултат на приспадане на разходи по силата на параграф 2, буква а), действителните разходи са по-ниски от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се връща на ползвателите на въздушното пространство посредством пренос в следващия(те) референтен(ни) период(и).
д)
Когато в продължение на целия референтен период, в резултат на добавяне на разходи по силата на параграф 2, буква а), действителните разходи са по-високи от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се прехвърля върху ползвателите на въздушното пространство посредством пренос в следващия(те) референтен(ни) период(и).
е)
Съответният национален надзорен орган установява всяка година дали отклонението на действителните разходи от установените разходи наистина се дължи на релевантни събития или обстоятелства, посочени в параграф 2, буква а), и в съответствие с разпоредбите на точка 2, буква б). Освен това той трябва да се увери, че отклонението в разходите, което следва да бъде прехвърлено върху ползвателите, е конкретно идентифицирано и класифицирано. Той уведомява ползвателите на въздушното пространство и докладва на Комисията относно резултатите от своята оценка ежегодно. Когато Комисията констатира в срок от шест месеца след получаване на годишния доклад за оценката от съответния национален надзорен орган, че в него не се установява, че отклонението на действителните от установените разходи наистина се дължи на релевантни събития или обстоятелства, посочени в параграф 2, буква а) и в съответствие с разпоредбите на точка 2, буква б), тя взема решение в съответствие с процедурата, посочена в член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004, че на съответните държави членки не се разрешава да прилагат разпоредбите на параграф 2 по отношение на отклонението на действителните от установените разходи, частично или изцяло, в съответствие с направените от нея констатации.
ж)
За пренесените обеми се посочват съответните фактори и се дава описание в допълнителната информация, която се предоставя в съответствие с приложение VI.
Член 15
Схеми за финансово стимулиране на доставчиците на аеронавигационно обслужване
1. Държавите членки приемат мерки за финансово стимулиране на своите доставчици на аеронавигационно обслужване в ключовата за ефективността област „капацитет“ и могат да приемат такива мерки в ключовата за ефективността област „околна среда“ в съответствие с член 12 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013. Тези мерки за стимулиране се състоят от бонуси за надхвърляне и санкции за недостигане на целевите равнища на ефективност и следва да се добавят към или да се приспадат от приетите установени разходи в зависимост от нивото на постигнатата ефективност.
Такива схеми за финансово стимулиране, трябва да съответстват на следните принципи:
а)
таксовата единица за година N + 2 се коригира, така че да се предвиди бонус, ако съответната цел относно ефективността за година N бъде надхвърлена от действителното равнище на ефективност на доставчика на аеронавигационно обслужване, или санкция, ако тя не бъде достигната;
б)
приложимите нива на бонусите и санкциите трябва да са съизмерими с целите, които трябва да бъдат постигнати, и с постигнатата ефективност. Не трябва да има бонуси за равнище на ефективност, което е равно на или по-ниско от очакваното съгласно целите относно ефективността;
в)
приложимите нива на бонусите и санкциите трябва да са равни;
г)
максималният размер на съвкупните бонуси и максималният размер на съвкупните санкции не трябва да надвишава 1 % от приходите от аеронавигационно обслужване в година N;
д)
нивата на отклоненията в ефективността, както и приложимите нива на бонусите и санкциите се определят след консултацията, посочена в член 9, и се фиксират в плана за ефективност;
е)
в случай на цели на равнището на функционални блокове въздушно пространство, бонуси и санкции се прилагат за съответните доставчици на аеронавигационно обслужване;
ж)
за ключовата за ефективността област „капацитет“ целевите равнища на ефективност могат да бъдат коригирани, така че да включват само причини за закъснения, свързани с капацитета на КВД, маршрутизацията от КВД, персонала на КВД, оборудването на КВД, управлението на въздушното пространство и специално събитие с кодовете C, R, S, T, M и Р от ръководството на потребителя за УПКВД.
2. Националните органи за надзор следят за правилното прилагане на тези схеми за стимулиране от доставчиците на аеронавигационно обслужване.
Член 16
Модулиране на такси за аеронавигационно обслужване
1. Държавите членки, следвайки предложението за консултации, предвидено в член 9, могат да модулират на национално равнище или на равнище функционален блок въздушно пространство и при недискриминиращи и прозрачни условия таксите за аеронавигационно обслужване, дължими от ползвателите на въздушното пространство, за да отразят техните усилия, по-специално:
а)
за оптимизиране използването на аеронавигационното обслужване;
б)
за намаляване въздействието на полетите върху околната среда;
в)
за намаляване на общите разходи на аеронавигационното обслужване и увеличаване на неговата ефикасност, по-специално чрез модулиране на таксите съобразно степента на натоварване на мрежата в дадена зона или по даден маршрут в даден момент.
Модулацията на таксите не води до каквато и е обща промяна на приходите за доставчика на аеронавигационно обслужване. Прекомерни или недостатъчни възстановявания се пренасят в следващия период.
2. Таксите за аеронавигационно обслужване могат също да бъдат модулирани (при недискриминиращи и прозрачни условия) с цел да се ускори внедряването на функциите за УВД на SESAR. Модулацията може да е насочена по-специално към предоставяне на стимули за оборудване на въздухоплавателни средства със системи, включени в съвместни проекти, посочени в член 15а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
3. Модулирането на такси за аеронавигационно обслужване означава изменение на маршрутната такса и/или терминалната такса изчислени въз основа на разпоредбите на членове 11 и 12.
4. Националните надзорни органи следят за правилното прилагане на тези схеми за стимулиране от доставчиците на аеронавигационно обслужване.
Член 17
Определяне на таксови единици за зони за събиране на такси
1. Държавите членки осигуряват ежегодното определяне на таксовите единици за всяка зона за събиране на такси. Без да се засяга параграф 2, таксовите единици не се променят в хода на годината.
Таксовите единици се определят съгласно следния процес:
а)
За всяка година от референтния период таксовите единици за година N се изчисляват към 1 ноември на годината N-1 въз основа на установените единични разходи, включени в плана за ефективност, и корекциите, посочени в точка 2.2 от приложение IV и приложение V към настоящия регламент.
б)
Таксовите единици за година N трябва да бъдат представени от държавата членка на Комисията до 1 юни на година N-1, съгласно изискванията на член 9, параграфи 1 и 2.
в)
Комисията оценява тези таксови единици спрямо разпоредбите на настоящия регламент и на Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013.
г)
Когато Комисията установи, че таксовите единици са съобразени с разпоредбите на настоящия регламент и на Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, тя уведомява за това съответната държава членка в срок от четири месеца след предоставянето на таксовите единици.
д)
Когато Комисията установи, че таксовите единици не са в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент и на Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, тя информира в срок от четири месеца след предоставянето на таксовите единици съответната държава членка, която в срок от един месец представя на Комисията преработените таксови единици.
е)
Държавите членки информират Комисията и Евроконтрол, ако е уместно, за таксовите единици за всяка зона за събиране на такси най-късно до 1 ноември на година N-1.
Таксовите единици се определят в национална валута. Когато държавите членки, които са част от един функционален блок въздушно пространство решат да създадат обща зона за събиране на такси с единна таксова единица, тази таксова единица се определя в евро или в националната валута на една от съответните държави членки. Съответните държави членки уведомяват Комисията и Евроконтрол за приложимата валута.
2. Ако плановете за ефективност са приети след 1 ноември на годината, предхождаща годината, през която започва референтният период, или са преразгледани в съответствие с членове 17 и 19 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, таксовите единици се преизчисляват при необходимост въз основа на окончателно приетия план или приложимите коригиращи мерки. За тази цел и в съответствие с член 16 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, държавите членки трябва да изчисляват и започват да прилагат своите таксови единици в съответствие с приетия план за ефективност възможно най-рано през първата година от референтния период или първата година на прилагане на преразгледаните планове и цели за ефективност. Разликата в приходите, дължаща се на временното прилагане на първоначалната таксова единица, се пренася в изчисленията на таксовите единици за следващата година. За първата година от референтния период или първата година на прилагане на преразгледаните планове и цели за ефективност, механизмът за поделяне на риска, свързан с въздушното движение, предвиден в член 13, се прилага въз основа на установените разходи и единици обслужване, заложени в окончателно приетия план за ефективност, и на действителните единици обслужване за годината.
Член 18
Събиране на такси
1. Събирането на такси от държавите членки може да става посредством единна такса за полет. Ако таксите се фактурират и събират на регионален принцип, валутата, в която се издава фактурата, може да бъде евро, а към съответната таксова единица може да бъде добавена административна таксова единица, отразяваща разходите по фактуриране и събиране на таксите. Държавите членки гарантират, че сумите, събрани от тяхно име се използват за финансиране на разходите, определени в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент.
2. Ползвателите на аеронавигационно обслужване заплащат своевременно и изцяло всички такси по обслужването.
3. Държавите членки осигуряват прилагането на ефективни мерки за принудително изпълнение. Тези мерки могат да включват отказ на обслужване, задържане на въздухоплавателно средство или други мерки за принудително изпълнение в съответствие с приложимото законодателство.
ГЛАВА IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 19
Обжалване
Държавите членки гарантират, че решенията, взети в съответствие с настоящия регламент, са подходящо обосновани и подлежат на ефективно преразглеждане и/или процедура на обжалване.
Член 20
Улесняване на надзора
Доставчиците на аеронавигационно обслужване улесняват инспекциите и проучванията от съответния национален надзорен орган или от квалифицирани организации, действащи от името на последния, включително посещения на място. Упълномощените лица имат право
а)
да извършват преглед на съответните счетоводни документи, инвентарни книги и всякакви други материали, отнасящи се до определянето на такси за аеронавигационно обслужване;
б)
да правят копия на такива документи или на извлечения от тях;
в)
да искат устни обяснения на място;
г)
да влизат в съответните помещения, терени или превозни средства.
Тези инспекции и проучвания се извършват в съответствие с процедурите, които са в сила в държавата членка, в която те трябва да бъдат предприети.
Член 21
Преразглеждане
Преразглеждането от страна на Комисията на схемата за ефективност, посочена в член 24 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013 включва механизма за поделяне на риска, свързан с въздушното движение, посочен в член 13, механизма за поделяне на разходите, посочен в член 14, схемите за стимулиране, установени съгласно член 15, модулирането на таксите съгласно член 16, както и тяхното въздействие и ефективност при постигането на поставените цели за ефективност.
Член 22
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Настоящият регламент се прилага от началото на втория референтен период, както е определено в член 8 на Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, до края на посочения период. Що се отнася до прилагането на схемата за отчитане на ефективността, с цел да се даде възможност за приемането на валидните за целия Европейски съюз цели, предвидени в член 10, параграф 2 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, преди началото на втория референтен период и за подготовката и приемането на планове за ефективност в съответствие с разпоредбите на Регламент за изпълнение (ЕС) № 390/2013, член 1, параграф 5, член 3, член 7, параграф 4, член 9, член 14, параграф 2, букви б) - е) и член 17, както и приложенията към настоящия регламент се прилагат от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Член 23
Отмяна на Регламент (ЕО) № 1794/2006 на Комисията
Регламент (ЕО) № 1794/2006 на Комисията от 6 декември 2006 година за установяване на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване се отменя, считано от 1 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 3 май 2013 година.
KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 391/2013,
3. mai 2013,
milles sätestatakse ühine aeronavigatsioonitasude süsteem
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määrust (EÜ) nr 550/2004 aeronavigatsiooniteenuste osutamise kohta ühtses Euroopa taevas, (1) mida on muudetud määrusega (EÜ) nr 1070/2009 (edaspidi „teenuse osutamise määrus”), (2) eriti selle artikli 15 lõiget 4,
ning arvestades järgmist:
(1)
Määruse (EÜ) nr 550/2004 kohaselt peab komisjon kehtestama ühise aeronavigatsioonitasude süsteemi, et võimaldada kõnealuse süsteemi ühetaolist kohaldamist Euroopa ühtse taeva suhtes.
(2)
Igal lennuetapil osutatavate aeronavigatsiooniteenuste tasude ühise süsteemi väljatöötamine on Euroopa ühtse taeva algatuse rakendamise jaoks väga oluline. Niisugune süsteem peab aitama läbipaistvamalt määrata, kehtestada ja sisse nõuda õhuruumi kasutajate suhtes kohaldatavaid tasusid. Süsteem peab ka soodustama aeronavigatsiooniteenuste ohutut, kulutõhusat ja tulemuslikku osutamist teenuste kasutajatele, kes rahastavad süsteemi, ning edendama ühtset teenuste osutamist.
(3)
Ühine tasusüsteem peaks olema lahutamatu osa tulemuslikkuse kava eesmärkide saavutamisel, nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määruse (EÜ) nr 549/2004 (millega sätestatakse raamistik ühtse Euroopa taeva loomiseks (3) (muudetud määrusega (EÜ) nr 1070/2009)) (edaspidi „raammäärus”) artikliga 11 ja komisjoni 3. mai 2013. aasta rakendusmäärusega (EL) nr 390/2013, millega kehtestatakse aeronavigatsiooniteenuste ja võrgustiku funktsioonide tulemuslikkuse kava (4).
(4)
Kooskõlas üldeesmärgiga parandada aeronavigatsiooniteenuste tulemuslikkust peaks tasude sissenõudmise süsteem suurendama kulutasuvust ning aitama tõhustada tegevust ja stimuleerimiskavade kehtestamist aeronavigatsiooniteenuse osutajate jaoks, et toetada aeronavigatsiooniteenuste osutamise täiustamist, sealhulgas liiklusriskide jagamisel.
(5)
Ühine tasusüsteem peab olema kooskõlas marsruudi navigatsioonitasusid käsitleva Eurocontroli süsteemiga ja 1944. aasta Chicago rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni (edaspidi „Chicago konventsioon”) artikliga 15.
(6)
Ühine tasusüsteem peaks võimaldama kasutada õhuruumi optimaalselt, võttes arvesse lennuliiklusvoogusid eelkõige funktsionaalsetes õhuruumiosades kooskõlas määruse (EÜ) nr 550/2004 artikliga 9a.
(7)
Ühise tasusüsteemi keskse põhimõtte kohaselt tehakse õhuruumi kasutajate esindajatele ja pädevatele asutustele õigel ajal kättesaadavaks täielik ja läbipaistev teave kulubaasi kohta.
(8)
Kui on kehtestatud, et terminali aeronavigatsiooniteenuseid ja/või CNS-, MET- ja AIS-teenuseid osutatakse turutingimustel, peab liikmesriikidel olema õigus otsustada, et nende teenuste puhul ei arvutata kindlaksmääratud kulusid ega terminali navigatsioonitasusid, ei kehtestata navigatsioonitasude ühikumäärasid ja/või ei stimuleerita rahaliselt.
(9)
Lennujaamade tegevuse muutuva olemuse tõttu võib olla vaja muuta võrdlusperioodi jooksul terminali navigatsioonitasude sissenõudmise piirkondi.
(10)
Uute tehnoloogialahenduste ja menetluste ning sidusate ärimudelite kasutuselevõtt, et soodustada teenuste ühtset osutamist, peaks oluliselt vähendama kasutajate kantavaid kulusid. Et niisugune tulevane kulude vähendamine oleks võimalik, tuleb aeronavigatsiooniteenuse osutajatel teha oma äritegevuse parandamiseks restruktureerimiskulutusi, mis võidakse neile hüvitada, kui tõendatakse puhastulu kasutajate jaoks.
(11)
Parema tulemuse saavutamiseks kehtestatud stimuleerimismehhanismide puhul tuleks silmas pidada, et soovitav on teha soodustusi ja karistada tegeliku tulemuslikkuse alusel seonduvalt tulemuslikkuse kava vastuvõtmise ajal eeldatud tulemustasemetega.
(12)
Selleks et kiirendada SESARi tehnoloogia rakendamist, peaksid investeeringud uutesse lennuliikluse korraldamise süsteemidesse ja nende olemasolevate lennuliikluse korraldamise süsteemide põhjalik läbivaatamine, millel on mõju üleeuroopalise lennuliikluse korraldamise süsteemi võrgustiku tulemuslikkuse tasemele, olema rahastamiskõlblikud kulude katmiseks kasutajatasude kaudu, kui need on kooskõlas Euroopa lennuliikluse korraldamise üldkavaga, eelkõige määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 15a lõikes 3 täpsustatud ühisprojektide kaudu. Lisaks peaksid liikmesriigid olema võimelised muutma aeronavigatsioonitasusid, et stimuleerida lennukite varustamist ühisprojektidesse kaasatud süsteemidega.
(13)
Selleks et tõhustada aeronavigatsiooniteenuseid ja muuta nende kasutamine optimaalseks, peaksid liikmesriigid suutma tasusid täiendavalt muuta, võttes arvesse võrgu ülekoormatuse taset teataval ajal konkreetses piirkonnas või konkreetsel marsruudil.
(14)
Tasu suurus, eelkõige kergete õhusõidukite suhtes kehtestatud tasu, ei tohi vähendada ohutuse tagamiseks vajalike vahendite ja teenuste kasutamist ega uue tehnoloogia ja uute menetluste kasutuselevõtmist.
(15)
Liikmesriigid peavad suutma kehtestada oma ühikumäärad ühiselt, eelkõige juhul, kui tasude sissenõudmise piirkonnad hõlmavad mitme liikmesriigi õhuruumi, või juhul, kui liikmesriigid on marsruudi navigatsioonitasude kogumise ühise süsteemi liikmed.
(16)
Selleks et suurendada tasusüsteemi tõhusust ning vähendada haldus- ja raamatupidamisalast töökoormust, peaksid liikmesriigid suutma ühises marsruudi navigatsioonitasusid käsitlevas süsteemis koguda marsruudi navigatsioonitasusid ühiselt iga lennu suhtes kehtestatud tasu kaudu.
(17)
Tugevdada tuleks õiguslikke vahendeid, mis võimaldavad tagada, et aeronavigatsiooniteenuste kasutajad maksavad aeronavigatsioonitasud viivitamata ja täielikult.
(18)
Tasud, mis õhuruumi kasutajatele pärast nende esindajatega nõu pidamist kehtestatakse ja nendelt sisse nõutakse, peavad olema õiglased ja läbipaistvad. Sellised tasud tuleb korrapäraselt läbi vaadata.
(19)
Komisjoni 6. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1794/2006, milles sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste ühine maksustamiskava, (5) mida on muudetud komisjoni 16. detsembri 2010. aasta määrusega (EL) nr 1191/2010, (6) tuleks tunnistada kehtetuks alates 1. jaanuarist 2015.
(20)
Käesoleva määrusega sätestatud meetmed on kooskõlas ühtse taeva komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
Artikkel 1
Reguleerimisese ja -ala
1. Käesolevas määruses sätestatakse ühise aeronavigatsioonitasude süsteemi väljatöötamise meetmed.
2. Käesolevat määrust kohaldatakse aeronavigatsiooniteenuste suhtes, mida osutavad määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 8 kohaselt määratud lennuliiklusteenuse osutajad ning meteoroloogiateenuste osutajad juhul, kui nad on määratud kõnealuse määruse artikli 9 lõike 1 kohaselt, üldises lennuliikluses ICAO Euroopa (ICAO eurot) ja ICAO Aafrika (ICAO AFI) piirkonnas, kus liikmesriigid vastutavad aeronavigatsiooniteenuste osutamise eest. Määrust kohaldatakse ka võrgustiku haldusasutuse suhtes, mis on asutatud kooskõlas komisjoni määruse (EL) nr 677/2011 (7) artikliga 3.
3. Liikmesriigid võivad käesolevat määrust kohaldada selliste aeronavigatsiooniteenuste suhtes, mida osutatakse nende vastutusalasse kuuluvas õhuruumis muudes ICAO piirkondades, tingimusel et nad teavitavad nõuetekohaselt sellest komisjoni ja teisi liikmesriike.
4. Liikmesriigid võivad kohaldada käesolevat määrust selliste aeronavigatsiooniteenuse osutajate suhtes, kellel on lubatud osutada aeronavigatsiooniteenuseid ilma sertifitseerimiseta vastavalt määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 7 lõikele 5.
5. Vastavalt rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artikli 1 lõikele 4 võivad liikmesriigid otsustada, et käesolevat määrust ei kohaldata aeronavigatsiooniteenuste suhtes lennujaamades, mille IFR-lennutranspordi maht on väiksem kui 70 000 lendu aastas.
Liikmesriigid teavitavad komisjoni sellest otsusest.
Artikkel 2
Mõisted
Käesoleva määruse kohaldamisel kasutatakse määruse (EÜ) nr 549/2004 artiklis 2 esitatud mõisteid.
Lisaks kohaldatakse järgmisi mõisteid:
1) „aeronavigatsiooniteenuste kasutaja”- õhusõiduki käitaja lennu toimumise ajal või õhusõiduki omanik, kui käitaja isik ei ole teada, välja arvatud juhul, kui on võimalik tõendada, et lennu toimumise ajal oli käitajaks muu isik;
2) „õhuruumi kasutajate esindaja”- juriidiline isik või üksus, kes esindab aeronavigatsiooniteenuste kasutajate ühe või mitme kategooria huve;
3) „IFR”- instrumentaallennureeglid, nagu on määratletud 1944. aasta Chicago rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni (10. väljaanne, juuli 2005) 2. lisas;
4) „VFR”- visuaallennureeglid, nagu on määratletud 1944. aasta Chicago rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni (10. väljaanne, juuli 2005) 2. lisas;
5) „marsruudi navigatsioonitasude sissenõudmise piirkond”- õhuruumi maht, mille suhtes on kehtestatud ühtne kulubaas ja ühtne ühikumäär;
6) „terminali navigatsioonitasude sissenõudmise piirkond”- lennujaam või lennujaamade rühm, mille suhtes on kehtestatud ühtne kulubaas ja ühtne ühikumäär;
7) „kindlaksmääratud kulud”- kulud, mille liikmesriik on eelnevalt kindlaks määranud, nagu on osutatud määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 15 lõike 2 punktis a;
8) „võrdlusperiood”- tulemuslikkuse kava võrdlusperiood, mis on sätestatud määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 11 lõike 3 punktis d ning rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artiklis 8;
9) „IFR-lennutranspordi maht”- instrumentaallennureeglite kohaselt tehtavate startide ja maandumiste summa, mis on tulemuslikkuse kava esitamisele eelnenud kolme aasta andmete põhjal arvutatud keskmine näitaja;
10) „muu tulu”- riigiasutustelt saadud tulu, sealhulgas rahaline toetus ELi abiprogrammidest, nagu üleeuroopaline transpordivõrk (TEN-T), Euroopa Ühendamise Rahastu (CEF) ja Ühtekuuluvusfond, äritegevusest saadud tulu ja/või navigatsioonitasude ühikumäärade korral tulu, mis on saadud aeronavigatsiooniteenuse osutajate ja lennujaama käitajate vahel sõlmitud lepingutest või kokkulepetest;
11) „tulemuslikkuse kava”- tulemuslikkuse kava, mis on koostatud ja vastu võetud kooskõlas rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artiklitega 11-16;
12) „tegelik kulu”- kulud, mis tekkisid tegelikult aeronavigatsiooniteenuste osutamise aastal, mille kohta koostati lõplik auditiaruanne;
13) „CNS-, MET- ja AIS-teenused”- teabevahetus-, navigatsiooni- ja seireteenused, meteoroloogiateenused aeronavigatsiooni jaoks ning aeronavigatsioonialase teabe teenused;
14) „restruktureerimiskulud”- olulised ühekordsed kulud, mis tekivad aeronavigatsiooniteenuse osutajatel restruktureerimise käigus, kui teenuste ühtse osutamise soodustamiseks võetakse kasutusele uued tehnoloogialahendused ja menetlused ning sidusad ärimudelid, juhul kui liikmesriik soovib kulud katta ühe või mitme võrdlusperioodi jooksul. Restruktureerimiskulude hulka võivad kuuluda kulud, mis on tekkinud töötajate tasustamisel, õhuliikluse juhtimiskeskuste sulgemisel, tegevuse üleviimisel uude asukohta ning varade mahakandmisel ja/või strateegiliste osaluste omandamisel muude aeronavigatsiooniteenuse osutajate juures.
Artikkel 3
Turutingimustel osutatavad terminali aeronavigatsiooniteenused ning CNS-, MET- ja AIS-teenused
1. Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklites 14 ja 15 osutatud ja lõike 2 kohaselt hinnatavate põhimõtete kohaldamist, võivad liikmesriigid enne võrdlusperioodi algust või põhjendatud juhtudel võrdlusperioodi ajal otsustada, et nende mõnda terminali aeronavigatsiooniteenust või CNS-, MET- ja AIS-teenust või kõiki kõnealuseid teenuseid osutatakse turutingimustel. Sel juhul kohaldatakse käesoleva määruse sätteid, kuid asjaomased liikmesriigid võivad seoses kõnealuste teenustega otsustada järgmist:
a)
mitte arvutada kindlaksmääratud kulusid käesoleva määruse artikli 7 kohaselt;
b)
mitte stimuleerida rahaliselt kõnealuseid teenuseid sellistes põhilistes tulemusvaldkondades nagu läbilaskevõime ja keskkond kooskõlas käesoleva määruse artikliga 15,
ning terminali aeronavigatsiooniteenuste puhul
c)
mitte arvutada terminali navigatsioonitasusid kooskõlas käesoleva määruse artikliga 12;
d)
mitte kehtestada navigatsioonitasude ühikumäärasid kooskõlas käesoleva määruse artikliga 17.
2. Selleks et liikmesriigi mõnda terminali aeronavigatsiooniteenust või CNS-, MET- ja AIS-teenust või kõiki kõnealuseid teenuseid osutataks turutingimustel, hindavad liikmesriigid üksikasjalikult kõiki tingimusi, mis on sätestatud käesoleva määruse I lisas. Hindamine hõlmab konsultatsioone õhuruumi kasutajate esindajatega.
3. Lõikes 1 osutatud liikmesriigid esitavad komisjonile hiljemalt 19 kuud enne võrdlusperioodi algust või enne lõike 1 kohaselt vastu võetud otsuste rakendamise kuupäeva üksikasjaliku aruande lõikes 2 nimetatud hindamise sisu ja tulemuste kohta. Aruandele lisatakse tõendavad dokumendid, sealhulgas vajaduse korral hankedokumendid, teenuseosutaja valiku põhjendus ja valitud teenuseosutajale kehtestatud korra kirjeldus selle tagamiseks, et terminali aeronavigatsiooniteenuseid või CNS-, MET- ja AIS-teenuseid osutatakse kulutasuvalt, ning õhuruumi kasutajate esindajatega konsulteerimise tulemus. Aruandes esitatakse liikmesriigi järelduste täielik põhjendus.
4. Kui komisjon nõustub, et turutingimused on kehtestatud kooskõlas I lisa nõuetega, teavitab ta asjaomast liikmesriiki nelja kuu jooksul pärast aruande saamist. Kui komisjon leiab, et selle välja selgitamiseks, kas turutingimused on kehtestatud, on vaja täiendavaid tõendeid, pikendatakse neljakuulist ajavahemikku kuuele kuule pärast aruande saamist.
Kui komisjoni leiab, et turutingimusi ei ole kehtestatud, otsustab ta kuue kuu jooksul pärast aruande saamist ja kooskõlas määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 5 lõikes 2 osutatud menetlusega, et asjaomane liikmesriik kohaldab (asjaomased liikmesriigid kohaldavad) täielikult käesoleva määruse sätteid. Niisugune otsus tehakse pärast konsulteerimist asjaomase liikmesriigiga (asjaomaste liikmesriikidega).
5. Lõikes 4 nimetatud liikmesriigi aruanne ja komisjoni otsus kehtivad asjaomase võrdlusperioodi jooksul, on avalikult kättesaadavad ja viide nendele avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 4
Ühise tasusüsteemi põhimõtted
1. Ühises tasusüsteemis järgitakse määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklis 15 sätestatud põhimõtteid.
2. Marsruudil osutatavate aeronavigatsiooniteenuste kindlaksmääratud kulusid rahastatakse aeronavigatsiooniteenuste kasutajatele marsruudil osutatavate navigatsiooniteenuste tasudest kooskõlas III peatüki sätetega ja/või muudest tuludest.
3. Terminalis osutatavate aeronavigatsiooniteenuste kindlaksmääratud kulusid rahastatakse aeronavigatsiooniteenuste kasutajatele terminalis osutatavate navigatsiooniteenuste tasudest kooskõlas III peatüki sätetega ja/või muudest tuludest.
4. Lõigete 2 ja 3 kohaldamine ei piira teatavatele aeronavigatsiooniteenuste kasutajatele tehtud erandite rahastamist muudest rahastamisallikatest vastavalt artiklile 10.
5. Ühine tasusüsteem tagab läbipaistvuse ning konsulteerimise õhuruumi kasutajate esindajatega kulubaaside ja erinevate teenuste vahelise kulujaotuse üle.
6. Tulu, mis saadakse marsruudil või terminalis osutatavate navigatsiooniteenuste tasudest, mis on kehtestatud kooskõlas käesoleva määruse artiklitega 11 ja 12, ei kasutata aeronavigatsiooniteenuse osutaja äritegevuse rahastamiseks.
Artikkel 5
Tasude sissenõudmise piirkondade kehtestamine
1. Liikmesriigid kehtestavad aeronavigatsiooniteenuste osutamisel õhuruumi kasutajatele oma vastutusalasse kuuluvas õhuruumis tasude sissenõudmise piirkonnad.
2. Tasude sissenõudmise piirkonnad määratakse kindlaks kooskõlas lennujuhtimistoimingute ja -teenistustega pärast konsulteerimist õhuruumi kasutajate esindajatega.
3. Marsruudi navigatsioonitasude sissenõudmise piirkond algab maapinnalt ning hõlmab ülemist õhuruumi. Keerukatel terminalialadel võivad liikmesriigid kehtestada eripiirkonna ühe tasupiirkonna sees.
4. Kui tasude sissenõudmise piirkonnad hõlmavad mitme liikmesriigi õhuruumi, tagavad asjaomased liikmesriigid käesoleva määruse järjepideva ja ühetaolise kohaldamise asjaomase õhuruumi suhtes.
5. Terminali navigatsioonitasude sissenõudmise piirkonda võib võrdlusperioodi jooksul muuta. Sel juhul liikmesriigid
a)
esitavad komisjonile asjakohased andmed kulude ja liikluse kohta, et komisjonil oleks võimalik luua terviklikud kulude ja liikluse andmete jadad, mis kajastavad olukorda enne ja pärast muutust, ning täita tulemuslikkuse järelevalvega seotud ülesandeid vastavalt rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artiklile 18;
b)
konsulteerivad õhuruumi kasutajate esindajatega ja teatavad nende märkustest komisjonile;
c)
esitavad komisjonile muutuste mõju hindamise terminalis osutatavate aeronavigatsiooniteenuste kulutasuvuse eesmärkide ja tulemuslikkuse järelevalve suhtes ning näitavad, kuidas teostatakse tulemuslikkuse üle järelevalvet ülejäänud võrdlusperioodi jooksul.
II PEATÜKK
AERONAVIGATSIOONITEENUSTE OSUTAMISE KULUD
Artikkel 6
Rahastamiskõlblikud teenused, vahendid ja rahastamiskõlblik tegevus
1. Artikli 1 lõigetes 2 ja 4 osutatud reguleerimisalas tegutsevad aeronavigatsiooniteenuse osutajad määravad kindlaks aeronavigatsiooniteenuste osutamise kulud, mis on tekkinud seoses ICAO Euroopa piirkonda käsitleva piirkondliku aeronavigatsioonikava alusel kasutatud vahendite ja osutatud teenustega nende vastutusalasse kuuluvates tasude sissenõudmise piirkondades.
Kõnealused kulud hõlmavad nii üldhaldus-, koolitus-, uurimis- ja katsetamiskulusid kui ka kõnealuste teenuste jaoks ette nähtud teadus- ja arendustöö kulusid.
2. Liikmesriigid võivad määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 15 lõike 2 punkti b kohase kindlaksmääratud kuluna kehtestada järgmised aeronavigatsiooniteenuste osutamisest tulenevad kulud:
a)
asjaomaste riiklike asutuste kulud;
b)
määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklis 3 osutatud kvalifitseeritud üksuste kulud;
c)
rahvusvahelistest lepingutest tulenevad kulud.
3. Määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 15a lõike 3 kohaselt võib sissenõutud tasudest saadud tulust osa kasutada võrgufunktsioonide selliste ühisprojektide rahastamiseks, mis on eriti tähtsad lennuliikluse korraldamise ja aeronavigatsiooniteenuste üldise tulemuslikkuse parandamiseks. Sel juhul tagavad liikmesriigid põhjaliku ja läbipaistva aruandluse, et õhuruumi kasutajatelt ei nõutaks tasusid sisse kaks korda. Ühisprojektist tulenevate kindlaksmääratud kulude osa tuleb vastavalt II ja VII lisale selgelt välja selgitada.
4. Investeeringud uutesse lennuliikluse korraldamise süsteemidesse ja olemasolevate lennuliikluse korraldamise süsteemide põhjalikud läbivaatamised on rahastamiskõlblikud seni, kuni need on kooskõlas Euroopa lennuliikluse korraldamise üldkava rakendamisega, ning eelkõige määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 15a lõikes 3 täpsustatud ühisprojektide kaudu.
Artikkel 7
Kuluarvestus
1. Kindlaksmääratud ja tegelikud kulud sisaldavad kulusid, mis on seotud käesoleva määruse artiklis 6 nimetatud rahastamiskõlblike teenuste, vahendite ja tegevusega ning mis on kehtestatud kooskõlas määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklis 12 esitatud raamatupidamisnõuetega.
Rahvusvaheliste raamatupidamisstandardite rakendamisest tulenevad ühekordsed kulud võib jaotada kuni 15 aasta peale.
Ilma et see piiraks rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artiklite 17 ja 19 kohaldamist, fikseeritakse kindlaksmääratud kulude tegelik ja nominaalväärtus võrdlusperioodi iga kalendriaasta kohta enne iga võrdlusperioodi algust osana tulemuslikkuse kavast. Võrdlusperioodi igal aastal n kantakse ühikumäära arvutamiseks aastale n + 2 üle erinevus enne võrdlusperioodi nominaalväärtuses väljendatud kindlaksmääratud kulude ja nende kindlaksmääratud kulude vahel, mida on kohandatud tegeliku inflatsioonimäära alusel, mille komisjon on registreerinud Eurostatis tarbijahindade harmoneeritud indeksina aasta n aprillis, ning tulemuslikkuse kavas prognoositud inflatsiooni erinevuse alusel.
Kindlaksmääratud ja tegelikud kulud arvutatakse riigi omavääringus. Kui funktsionaalsele õhuruumiosale on määratud ühtse ühikumääraga ühine tasude sissenõudmise piirkond, tagavad asjaomased liikmesriigid riigi kulude konverteerimise eurodesse või ühe asjaomase liikmesriigi omavääringusse, et käesoleva määruse artikli 17 lõike 1 kohaldamisel tagada ühtse ühikumäära läbipaistev arvutamine. Kõnealused liikmesriigid teavitavad sellest nõuetekohaselt komisjoni ja Eurocontroli.
2. Lõikes 1 osutatud kulud jagunevad järgmiselt: tööjõu- ja muud tegevuskulud, amortisatsioonikulud, kapitalikulud ja erakorralised kulud, sealhulgas tagastamatud maksud ja tasutud tollimaksud, ning kõik muud seonduvad kulud.
Tööjõukulud sisaldavad brutotöötasu, ületunnitöö tasustamist, tööandjamakseid sotsiaalkindlustusskeemidesse ning pensionide ja muude hüvitiste kulusid. Pensionikulude arvutamisel võib kasutada usaldusväärseid prognoose, mis põhinevad vajaduse korral kas kindlustusskeemil või liikmesriigi õigusel. Kõnealused prognoosid esitatakse üksikasjalikult tulemuslikkuse kavas.
Muud tegevuskulud sisaldavad aeronavigatsiooniteenuste osutamiseks vajaliku kauba ja teenuste ostmisel tekkinud kulusid. Need hõlmavad eelkõige allhanketeenuste kulusid, näiteks koosseisuväliseid töötajaid, materjali, energiat, kommunaalkulusid, hoonete, seadmete ja vahendite rentimise kulusid, hooldustöid, kindlustus- ja reisikulusid. Kui lennuliiklusteenuse osutaja ostab muid aeronavigatsiooniteenuseid, lisab ta kõnealuste teenuste tegelikud kulud oma muudesse tegevuskuludesse.
Amortisatsioonikulud on seotud aeronavigatsiooniteenuste osutamisel kasutatava kogu põhivaraga. Põhivaralt arvestatakse kulum maha lineaarselt vastavalt eeldatavale kasutusajale, arvestades amortiseeritava vara algmaksumust. Kulumi arvestamisel võib kasutada tegelikku kuluarvestust või jooksevhindades arvestamist. Meetodit ei muudeta amortisatsiooniaja jooksul ja see peab vastama kasutatud kapitalikuludele (nominaalväärtuses kapitalikulud tegeliku kuluarvestuse ja reaalväärtuses kapitalikulud jooksevhindades kuluarvestuse puhul). Kui kasutatakse jooksevhindades kuluarvestust, esitatakse ka võrdlemise ja hindamise võimaldamiseks võrdväärsed tegeliku kuluarvestuse näitajad.
Kapitalikulud arvutatakse järgmiselt:
a)
aeronavigatsiooniteenuse osutaja tegevuses või selle kavandamisel kasutatava põhivara keskmise bilansilise puhasväärtuse ja riikliku järelevalveasutuse poolt kindlaks määratud koguvara võimalike kohanduste ning aeronavigatsiooniteenuste osutamiseks vajaliku käibevara keskmise väärtuse (intressi kandvaid pangakontosid arvestamata) summa korrutatakse
b)
võlgade intressimäära ja omakapitali tasuvuse kaalutud keskmisega. Omakapitalita aeronavigatsiooniteenuseosutajate korral arvutatakse kaalutud keskmine tasuvuse alusel, võttes arvesse erinevust punktis a osutatud koguvarade väärtuse ja võlgade vahel.
Erakorralised kulud koosnevad aeronavigatsiooniteenuste osutamisel sama aasta jooksul tekkinud ühekordsetest kuludest.
Mis tahes kohandused, mis ei vasta rahvusvaheliste raamatupidamisstandardite sätetele, täpsustatakse tulemuslikkuse kavas, mille vaatab läbi komisjon, ja II lisaga kooskõlas olevas täiendavas teabes.
3. Kapitalikulu arvutamiseks lõike 2 kohaselt lähtutakse kaalumise määramisel võla või omakapitali alusel rahastamise osakaalust. Võlgade intressimäär võrdub aeronavigatsiooniteenuse osutaja võlgade keskmise intressimääraga. Omakapitali tasuvuse määramisel võetakse arvesse aruandlusperioodi tulemuslikkuskava ja see põhineb aeronavigatsiooniteenuse osutaja tegelikul finantsriskil, mida on hinnatud enne võrdlusperioodi.
Kui vara ei ole aeronavigatsiooniteenuse osutaja omand, kuid seda on kapitalikulude arvestamisel arvesse võetud, tagavad liikmesriigid, et sellise varaga seotud kulusid ei nõuta tagasi kaks korda.
4. Tegelike kulude arvestus võib sisaldada aeronavigatsiooniteenuse osutajate restruktureerimiskulude tagasinõudmist, kui restruktureerimiskulud tekkisid võrdlusperioodidel enne seda võrdlusperioodi (neid võrdlusperioode), mil toimub tagasinõudmine, ja see sisaldab ärimudelit, mis toob kasutajatele aja jooksul puhastulu.
Riiklik järelevalveasutus esitab komisjonile ärimudeli, restruktureerimiskulude tagasinõudmise kava ja õhuruumi kasutajate esindajatega ärimudeli alal peetud konsultateerimise tulemused ning restruktureerimiskulude tagasinõudmise kava.
Kui komisjoni leiab, et kasutaja on aja jooksul saanud oodatud puhastulu, teatab ta sellest asjaomasele liikmesriigile viie kuu jooksul pärast ettepaneku saamist riiklikult järelevalveasutuselt.
Kui komisjoni leiab, et kasutajatele ei ole aja jooksul saanud oodatud puhastulu, otsustab ta kooskõlas määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 5 lõikes 2 osutatud menetlusega viie kuu jooksul pärast ettepaneku saamist riiklikult järelevalveasutuselt, et aeronavigatsiooniteenuse osutaja restruktureerimiskulusid ei kaeta, ning teatab sellest asjaomasele liikmesriigile.
Asjaomane liikmesriik teatab restruktureerimiskulude suurenemisest ja kasutajate saadud puhastulust oma aastaaruandes, järgides rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artikli 18 lõiget 4.
Artikkel 8
Kulude jaotamine
1. Rahastamiskõlblike teenuste, vahendite ja rahastamiskõlbliku tegevuse kulud artikli 6 tähenduses jaotatakse läbipaistvalt tasude sissenõudmise selliste piirkondade vahel, kus need tegelikult tekivad.
Kui kulud tekivad tasude sissenõudmise eri piirkondade üleselt, jaotatakse need proportsionaalselt artiklis 9 sätestatud läbipaistvate meetodite kohaselt.
2. Terminaliteenuste kulud on seotud järgmiste teenustega:
a)
lennujaama lennujuhtimisteenused, lennujaama lennuinfoteenused, sealhulgas lennuliikluse nõuande- ja häireteenused;
b)
lennuliiklusteenused, mida tegevusnõuete kohaselt osutatakse lennujaamast teatavas kauguses oleva õhusõiduki saabumisel ja lahkumisel;
c)
kõik muud aeronavigatsiooniteenused, mille kulud jaotatakse asjakohaselt, võttes arvesse marsruudil ja terminalis osutatavate teenuste proportsionaalset jaotust.
Lõike 2 punktide b ja c kohaldamisel määravad liikmesriigid enne iga võrdlusperioodi algust iga lennujaama kohta kindlaks kriteeriumid, mida kasutatakse kulude jagamiseks terminalis ja marsruudil osutatavate teenuste vahel, ning teatavad need komisjonile.
3. Marsruudil osutatavate teenuste kulud on seotud lõikes 1 osutatud kuludega, välja arvatud lõikes 2 osutatud kulud.
4. Kui VFR-lendudele tehakse artikli 10 kohaselt erandeid, määrab aeronavigatsiooniteenuse osutaja eraldi kindlaks VFR-lendudel osutatud aeronavigatsiooniteenuste ja IFR-lendudel osutatud teenuste kulud. Need kulud võib kindlaks teha piirkulude määramise meetodite abil, võttes arvesse IFR-lendude soodustusi, mis tulenevad VFR-lendudele osutatud teenustest.
Artikkel 9
Kulude ja tasumehhanismi läbipaistvus
1. Liikmesriigid kutsuvad koordineeritult hiljemalt seitse kuud enne iga võrdlusperioodi algust õhuruumi kasutajate esindajad konsultatsioonile, kus käsitletakse kindlaksmääratud kulusid, kavandatavaid investeeringuid, teenuseühikute prognoose, tasude kehtestamise poliitikat ja tulenevaid ühikumäärasid. Neid abistavad aeronavigatsiooniteenuse osutajad. Liikmesriigid muudavad riigi või funktsionaalsete õhuruumiosade kulud läbipaistvaks kooskõlas artikliga 6 ja teevad oma ühikumäärad kättesaadavaksõhuruumi kasutajate esindajatele, komisjonile ja vajaduse korral Eurocontrolile.
Võrdlusperioodi ajal kutsuvad liikmesriigid õhuruumi kasutajate esindajad igal aastal konsultatsioonile, et arutada mis tahes kõrvalekaldeid prognoosist ning eelkõige järgmist:
a)
tegelik liiklus ja kulud võrreldes prognoositud liikluse ja kindlaksmääratud kuludega;
b)
artiklis 13 sätestatud liiklusriski jagamise mehhanismi rakendamine;
c)
artiklis 14 sätestatud kulude jagamise mehhanismi rakendamine;
d)
artiklis 15 sätestatud stimuleerimiskavad;
e)
artiklis 16 sätestatud tasude muutmine.
Konsulteerimise võib korraldada piirkonna tasandil. Õhuruumi kasutaja esindajatel on õigus nõuda rohkemate konsultatsioonide korraldamist. Kasutajatega konsulteeritakse süstemaatiliselt pärast seda, kui on käivitatud rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artiklite 17 ja 19 kohane häiremehhanism, mille tulemusel vaadatakse läbi määratud ühikuhind (ühikuhinnad).
2. Lõikes 1 osutatud teave esitatakse II, VI ja VII lisas sätestatud aruandetabelite ja üksikasjalike eeskirjade kohaselt. Kui kooskõlas artikliga 3 on kehtestatud, et terminalis osutatavaid aeronavigatsiooniteenuseid või CNS-, MET- ja AIS-teenuseid osutatakse turutingimustel, esitatakse lõikes 1 osutatud teave III lisas sätestatud aruandetabelite ja üksikasjalike eeskirjade kohaselt. Asjakohased dokumendid tehakse kättesaadavaks õhuruumi kasutajate esindajatele, komisjonile, Eurocontrolile ja riiklikele järelevalveasutustele kolm nädalat enne konsultatsiooni. Lõike 1 teises lõigus osutatud iga-aastaste nõupidamistega seonduvad asjakohased dokumendid tehakse õhuruumi kasutajate esindajatele, komisjonile, Eurocontrolile ja riiklikele järelevalveasutustele kättesaadavaks igal aastal hiljemalt 1. juunil.
3. Selleks et võimaldada aruandlust tulemuslikkuse kohta rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artikli 18 lõike 4 kohaselt, teevad liikmesriigid komisjonile ja Eurocontrolile iga aasta 1. juuniks kättesaadavaks oma tegelikud kulud, mis kanti eelmise aasta jooksul, ning erinevuse tegelike kulude ja tulemuslikkuse kavas kindlaks määratud kulude vahel, kasutades II, VI ja VII lisas sätestatud aruandetabeleid ja üksikasjalikke eeskirju. Liikmesriigid, kes on otsustanud, et terminalis osutatavaid aeronavigatsiooniteenuseid või CNS-, MET- ja AIS-teenuseid osutatakse kooskõlas artikli 3 kohaselt turutingimustel, esitavad kõnealuse teabe, kasutades III lisas sätestatud aruandetabeleid ja üksikasjalikke eeskirju.
III PEATÜKK
AERONAVIGATSIOONITEENUSTE OSUTAMISE RAHASTAMINE AERONAVIGATSIOONITASUDEST
Artikkel 10
Aeronavigatsioonitasudest vabastamine
1. Liikmesriigid vabastavad marsruudi navigatsioonitasudest
a)
lennud, mis tehakse õhusõidukiga, mille suurim lubatud stardimass on alla kahe tonni;
b)
VFR- ja IFR-lennud tasude sissenõudmise piirkondades, kus lennatakse eranditult visuaallennureeglite kohaselt ning kui tasu ei kohaldata VFR-lendude suhtes;
c)
lennud, mis on seotud üksnes valitseva monarhi ja tema pereliikmete või riigipeade, valitsusjuhtide ja ministrite visiitidega nende ametiülesannete täitmise ajal; kõikidel juhtudel tuleb staatus lennuplaanis asjakohaselt märkida;
d)
asjakohase pädeva asutuse loal tehtud otsimispäästelennud.
2. Liikmesriigid võivad marsruudi navigatsioonitasudest vabastada
a)
mis tahes riigi sõjalennukite sõjalisel otstarbel tehtavad lennud;
b)
treeninglennud, mis tehakse üksnes tegevusloa saamiseks või õhusõiduki meeskonna tegevuse hindamiseks, juhul kui seda tõendab asjakohane märkus lennuplaanis; lende tohib teha ainult asjaomase liikmesriigi õhuruumis; lendude eesmärk ei tohi olla reisijate ja/või lasti vedu ega õhusõidukite positsioneerimine või ülevedu;
c)
lennud, mis tehakse eranditult selliste seadmete kontrollimiseks või katsetamiseks, mida kasutatakse või kavatsetakse kasutada maapealsete õhuseirevahenditena, välja arvatud asjaomaste õhusõidukite asukoha määramisega seotud lennud;
d)
lennud, mis lõpevad lennujaamas, kust õhusõiduk õhku tõusis, kui lennu kestel ei tehtud vahemaandumisi;
e)
VFR-lennud;
f)
humanitaarabilennud asjakohase pädeva asutuse loal;
g)
tolli ja politsei tegevusega seotud lennud.
3. Liikmesriigid võivad vabastada terminali navigatsioonitasudest lõigetes 1 ja 2 osutatud lennud.
4. Tasust vabastatud lendude kulud koosnevad järgmistest osadest:
a)
tasust vabastatud VFR-lendude kulud, nagu on kindlaks määratud artikli 8 lõikes 4, ja
b)
tasust vabastatud IFR-lendude kulud, mis arvutatakse IFR-lendude kulude ning tasust vabastatud teenuseühikute arvu ja teenuseühikute koguarvu suhte korrutisena, kus võetakse arvesse teenuseühikute koguarv seoses IFR-lendude teenuseühikutega ning teenuseühikud seoses VFR-lendudega, kui need ei ole tasust vabastatud. IFR-lendude kulud võrduvad kogukuludega, millest on lahutatud VFR-lendude kulud.
5. Liikmesriigid tagavad, et aeronavigatsiooniteenuse osutajatele hüvitatakse tasust vabastatud lendudel osutatud teenuste kulud.
Artikkel 11
Marsruudi navigatsioonitasude arvutamine
1. Ilma et see piiraks artikli 4 lõikes 2 sätestatud võimalust rahastada marsruudil osutatavaid aeronavigatsiooniteenuseid muudest tuludest, võrdub konkreetse lennu marsruudi navigatsioonitasu konkreetses marsruudi navigatsioonitasude sissenõudmise piirkonnas selles piirkonnas kehtestatud ühikumäära ning asjaomase lennu ajal osutatud teenuste ühikute korrutisega.
2. Ühikumäär ja marsruudil osutatavad teenuseühikud arvutatakse IV lisa kohaselt.
Artikkel 12
Terminali navigatsioonitasude arvutamine
1. Ilma et see piiraks artikli 4 lõikes 3 sätestatud võimalust rahastada terminalis osutatavaid aeronavigatsiooniteenuseid muudest tuludest, võrdub konkreetsele lennule konkreetses terminali navigatsioonitasude sissenõudmise piirkonnas kehtestatud terminali-navigatsioonitasu kõnealuses terminali navigatsioonitasu sissenõudmise piirkonnas kehtiva ühikumäära ja kõnealuse lennuga seoses terminalis osutatavate teenuseühikute korrutisega. Tasu kehtestamisel käsitletakse saabumist ja lahkumist ühe ja sama lennuna. Arvestusühik on kas saabuv või lahkuv lend.
2. Ühikumäär ja terminali teenuseühikud arvutatakse V lisa kohaselt.
Artikkel 13
Liiklusriski jagamine
1. Liiklusriski jagamise mehhanismi kohaldatakse rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artiklis 12 sätestatud põhimõtete kohaselt.
2. Järgmisi kulusid ei esitata liiklusriski jagamiseks ning need kindlaksmääratud kulud suurenevad või vähenevad järgneva(te) aasta(te) jooksul, olenemata liikluse muutumisest:
a)
artikli 6 lõike 2 kohaselt kindlaks määratud kulud, välja arvatud piiriülese lennuliiklusteenuse osutamisega seotud lepingud;
b)
meteoroloogiateenuste kindlaksmääratud kulud;
c)
artikli 7 lõikes 1 kohase prognoositud ja tegeliku inflatsioonimäära vahelise erinevuse tõttu tehtud kohandus;
d)
restruktureerimiskulude tagasinõudmine, kui see on lubatud kooskõlas artikli 7 lõikega 4;
e)
liiklusriski jagamise mehhanismist tulenev ülekandmine;
f)
eelnevast võrdlusperioodist lubatud ülekandmised tulenevalt artiklis 14 osutatud kulude jagamise mehhanismi rakendamisest;
g)
artiklis 15 osutatud rahaliste stimuleerimise kavadest tulenevad soodustused või karistused;
h)
üle- või alamäärased tagasinõudmised, mis võivad tuleneda aeronavigatsioonitasude muutmisest artikli 16 kohaldamise korral;
i)
liikluse muutumisest tulenevad üle- või alamäärased tagasinõudmised;
j)
teisel võrdlusperioodil liikmesriikide üle- või alamäärased tagasinõudmised, mis tekkisid kuni 2011. aastani (kaasa arvatud) seoses marsruudil osutatavate teenustega ja kuni 2014. aastani (kaasa arvatud) seoses terminalis osutatavate aeronavigatsiooniteenustega.
Lisaks võivad liikmesriigid liiklusriski jagamisest välja arvata selliste aeronavigatsiooniteenuse osutajate kindlaksmääratud kulud, kes on saanud loa osutada aeronavigatsiooniteenuseid ilma sertifikaadita kooskõlas määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 7 lõikega 5.
3. Kui aastal n on teenuseühikute tegelik arv tulemuslikkuse kavas kõnealuseks aastaks n prognoositust suurem või väiksem kuni 2 %, siis aeronavigatsiooniteenuse osutaja täiendavaid või vähenenud tulusid seoses kindlaksmääratud kuludega üle ei kanta.
4. Kui aastal n on teenuseühikute tegelik arv tulemuslikkuse kavas kõnealuseks aastaks n prognoositust üle 2 % suurem, vähendatakse aasta n + 2 kindlaksmääratud kulusid vähemalt 70 % võrra asjaomas(t)e aeronavigatsiooniteenuseosutaja(te) saadud täiendavatest tuludest, mis ületavad tegelike teenuseühikute ja kindlaksmääratud kulude prognoosi vahelist erinevust 2 %.
Kui aastal n on teenuseühikute tegelik arv tulemuslikkuse kavas kõnealuseks aastaks n prognoositust üle 2 % väiksem, suurendatakse aasta n + 2 kindlaksmääratud kulusid vähemalt 70 % võrra asjaomas(t)e aeronavigatsiooniteenuseosutaja(te) saadud vähenenud tuludest, mis ületavad tegelike teenuseühikute ja kindlaksmääratud kulude prognoosi vahelist erinevust 2 %.
5. Kui aastal n on teenuseühikute tegelik arv tulemuslikkuse kavas kõnealuseks aastaks n prognoositust 90 % väiksem, suurendatakse aasta n + 2 kindlaksmääratud kulusid asjaomas(t)e aeronavigatsiooniteenuseosutaja(te) kõigi vähenenud tulude võrra, mis ületavad tegelike teenuseühikute ja kindlaksmääratud kulude prognoosi erinevust 10 %.
Kui aastal n on teenuseühikute tegelik arv tulemuslikkuse kavas kõnealuseks aastaks n prognoositust 110 % suurem, vähendatakse aasta n + 2 kindlaksmääratud kulusid asjaomas(t)e aeronavigatsiooniteenuseosutaja(te) kõigi täiendavate tulude võrra, mis ületavad tegelike teenuseühikute ja kindlaksmääratud kulude prognoosi erinevust 10 %.
6. Terminali aeronavigatsiooniteenuste korral võivad liikmesriigid otsustada, et lennujaamade suhtes, kus tehakse vähem kui 225 000 IFR-transpordilendu aastas, ei kohaldata lõigete 3, 4 ja 5 sätteid. Liikmesriigid teavitavad komisjoni sellest otsusest kahe kuu jooksul pärast käesoleva määruse avaldamist.
Artikkel 14
Kulude jagamine
1. Kulude jagamise mehhanismi kohaldatakse kooskõlas järgmiste põhimõtetega:
a)
kui kogu võrdlusperioodi jooksul on tegelikud kulud väiksemad kui võrdlusperioodi alguses kindlaks määratud kulud, peab aeronavigatsiooniteenuse osutaja, liikmesriik või asjaomane kvalifitseeritud üksus vastava erinevuse kinni maksma;
b)
kui kogu võrdlusperioodi jooksul on tegelikud kulud suuremad kui võrdlusperioodi alguses kindlaks määratud kulud, tasub aeronavigatsiooniteenuse osutaja, liikmesriik või asjaomane kvalifitseeritud üksus sellest tuleneva erinevuse.
2. Lõike 1 punktide a ja b kohaldamisest vabastatud kulud.
a)
Lõike 1 punktide a ja b kohast kulude jagamise korda ei kohaldata kindlaksmääratud kulude ja tegelike kulude erinevuse suhtes seoses kuluartiklitega, mille juhtimiseks aeronavigatsiooniteenuse osutaja, liikmesriik või asjaomased kvalifitseeritud üksused on võtnud mõistlikke ja kindlakstehtavaid samme, kuid mis võivad olla väljaspool nende kontrolli järgmistel põhjustel:
i)
ettenägematud muutused riigi pensioniseaduses, pensioni arvestamise seaduses või pensionikuludes, mis tulenevad finantsturu ettenägematutest tingimustest;
ii)
märkimisväärsed muutused laenude intressimäärades, mille finantskulud tulenevad aeronavigatsiooniteenuste osutamisest;
iii)
uued ettenägematud kulud, mida tulemuslikkuse kava ei hõlma, kuid mis on seadusega nõutud;
iv)
ettenägematud muutused riigi maksuseaduses;
v)
ettenägematud muutused kuludes ja tuludes, mis tulenevad rahvusvahelistest lepingutest.
b)
Ilma et see piiraks artikli 7 lõike 1 kolmanda lõigu kohaldamist, määrab riiklik järelevalveasutus kindlaks lõike 2 punktis a sätestatud iga kuluartikli ja tulemuslikkuse kavas täpsustatakse iga kuluartikkel eelneva võrdlusperioodi suhtes:
i)
kuluartikli täielik kirjeldus;
ii)
kõnealuse kuluartikli kohta tulemuslikkuse kavas kindlaks määratud kulu;
iii)
põhjendus, miks kuluartiklit peetakse rahastamiskõlblikuks pigem lõike 2 punkti a reguleerimisalas kui lõike 1 punktide a ja b reguleerimisalas;
iv)
aluseks olevad välised sündmused või väljaspool riiklike järelevalveasutuste, aeronavigatsiooniteenuse osutaja või asjaomaste kvalifitseeritud üksuste kontrolli olevad asjaolud, mis on põhjustanud kõnealuse kuluartikliga seotud tegelike ja kindlaksmääratud kulude vahelise erinevuse;
v)
kõnealuse kuluartikliga seotud riski juhtimiseks võetud meetmed.
c)
Kõnealuste kuluartiklitega seotud tegelike ja kindlaksmääratud kulude vahelised erinevused tehakse kindlaks ja neid selgitatakse kooskõlas VII lisa punktiga 2.
d)
Kui kogu võrdlusperioodi jooksul on tegelikud kulud lõike 2 punkti a reguleerimisalasse kuuluvate kulude vähendamise tõttu väiksemad kui võrdlusperioodi algul kindlaks määratud kulud, tagastatakse sellest tulenev erinevus õhuruumi kasutajale, kandes selle erinevuse üle järgmis(t)ele võrdlusperioodi(de)le.
e)
Kui kogu võrdlusperioodi jooksul ületavad tegelikud kulud võrdlusperioodi algul kindlaks määratud kulusid, kuna lõike 2 punkti a reguleerimisalasse lisati kulusid, kantakse tulenev erinevus õhuruumi kasutajale üle järgmis(t)ele võrdlusperioodi(de)le.
f)
Asjaomane riiklik järelevalveasutus selgitab igal aastal välja, et tegelike ja kindlaksmääratud kulude erinevus on tegelikult tingitud lõike 2 punktis a sätestatud asjakohastest sündmustest või asjaoludest ja kooskõlas lõike 2 punkti b sätetega. Samuti veendub riiklik järelevalveasutus, et kasutajatele edasikantav kulude muutumine tehakse konkreetselt kindlaks ja liigitatakse. Igal aastal teavitab asjaomane riiklik järelevalveasutus õhuruumi kasutajaid hindamistulemustest ja edastab need komisjonile. Kui komisjon leiab kuue kuu jooksul pärast asjaomase riikliku järelevalveasutuse iga-aastase hindamisaruande saamist, et selles ei tõendata, et tegelike ja kindlaksmääratud kulude erinevus on tegelikult tingitud asjaomastest lõike 2 punktis a sätestatud sündmustest või asjaoludest ja et see on kooskõlas lõike 2 punkti b sätetega, otsustab ta määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 5 lõikes 2 osutatud korras, et asjaomane liikmesriik (asjaomased liikmesriigid) ei või kohaldada lõike 2 sätteid tegelike ja kindlaksmääratud kulude vahelise erinevuse suhtes kas osaliselt või täielikult, sõltuvalt oma järeldustest.
g)
Ülekantavad summad täpsustatakse tegurite abil ja neid kirjeldatakse täiendavas teabes, mis esitatakse kooskõlas VI lisaga.
Artikkel 15
Aeronavigatsiooniteenuse osutajate stimuleerimisee kavad
1. Kooskõlas rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artikliga 12 võtavad liikmesriigid kasutusele aeronavigatsiooniteenuse osutajate rahalise stimuleerimise põhilises läbilaskevõimega seotud tulemusvaldkonnas ja võivad niimoodi rahaliselt stimuleerida keskkonnaga seotud põhilises tulemusvaldkonnas. Kõnealune stimuleerimine hõlmab soodustusi tulemuseesmärkide ületamise eest ja karistusi nende mittesaavutamise eest ning vastavalt saavutatud tulemuseesmärkidele lisatakse need kindlaksmääratud kuludele või arvatakse neist maha.
Niisugused rahalise stimuleerimise kavad vastavad järgmistele põhimõtetele:
a)
aasta n + 2 ühikumäära kohandatakse nii, et seoses aeronavigatsiooniteenuse osutaja asjakohase tulemuseesmärgiga aastal n oleks võimalik näha ette soodustus selle ületamise eest või karistada teda selle mittesaavutamise eest;
b)
kohaldatavad soodustused ja karistused on vastavuses seatud eesmärkide ja saavutatud tulemuslikkusega. Soodustusi ei tehta tulemuslikkuse eest, mis on võrdväärne eeldatava tulemuseesmärgiga või sellest väiksem;
c)
kohaldatakse võrdväärselt soodustusi ja karistusi;
d)
soodustuste maksimaalne üldsumma ja karistuste maksimaalne üldsumma ei ületa aeronavigatsiooniteenuste kaudu aastal n teenitud tulust 1 %;
e)
tulemuslikkuse muutumine ning kohaldatavad soodustused ja karistused määratakse kindlaks pärast artiklis 9 osutatud konsulteerimist ning need sätestatakse tulemuslikkuse kavas;
f)
funktsionaalsete õhuruumiosade tasandi tulemuseesmärkide puhul kohaldatakse soodustusi ja karistusi asjaomaste aeronavigatsiooniteenuse osutajate suhtes;
g)
läbilaskevõimega seotud põhilises tulemusvaldkonnas võidakse tulemuseesmärke kohandada üksnes hilinemiste korral, mis on seotud lennujuhtimisvõimsusega, -marsruutidega, -personaliga, -seadmetega, õhuruumi korraldamisega ning lennuliiklusvoogude ja lennujuhtimise võimsuse kasutusjuhendis (ATFCM) koodidega C, R, S, T, M ja P tähistatud erisündmustega.
2. Riiklikud järelevalveasutused jälgivad, et aeronavigatsiooniteenuse osutajad rakendaksid kõnealuseid stimuleerimiskavasid nõuetekohaselt.
Artikkel 16
Aeronavigatsioonitasude muutmine
1. Pärast artiklis 9 osutatud konsuklteerimisettepanekut muudavad liikmesriigid õhuruumi kasutajate aeronavigatsioonitasusid riigi või funktsionaalse õhuruumiosa tasandil mittediskrimineerivalt ja läbipaistvalt, et kajastada nende kasutajate jõupingutusi eelkõige seoses järgmisega:
a)
aeronavigatsiooniteenuste kasutamise optimeerimine;
b)
lendude keskkonnamõju vähendamine;
c)
aeronavigatsiooniteenuste kogukulude vähendamine ja nende teenuste tõhustamine, milleks eelkõige muudetakse tasusid vastavalt võrgu ülekoormatuse tasemele teataval kellaajal konkreetses piirkonnas või konkreetsel marsruudil.
Tasude muutmisega ei kaasne muutusi aeronavigatsiooniteenuse osutaja tulus. Üle- või alamäärased tagasinõudmised kantakse üle järgmistele perioodidele.
2. Aeronavigatsioonitasusid võib ka mittediskrimineerivalt ja läbipaistvalt muuta selleks, et kiirendada programmi SESAR ATM kasutuselevõttu. Eelkõige võib muudatuse eesmärk olla stimuleerida õhusõidukeid varustama süsteemidega, mis on hõlmatud määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 15a lõikes 3 osutatud ühisprojektides.
3. Aeronavigatsioonitasude muutmine tähendab muutusi marsruudi- ja/või terminalitasus, mis arvutatakse artiklite 11 ja 12 sätete alusel.
4. Riiklik järelevalveasutus teostab järelevalvet aeronavigatsiooniteenuse osutajate poolse aeronavigatsioonitasude muutmise nõuetekohase rakendamise üle.
Artikkel 17
Tasude sissenõudmise piirkondade ühikumäärade kehtestamine
1. Liikmesriigid tagavad, et ühikumäärad kehtestatakse igal aastal kõigis tasude sissenõudmise piirkondades. Ilma et see piiraks lõike 2 kohaldamist, ei muudeta ühikumäärasid ühe aasta jooksul.
Ühikumäärad kehtestatakse järgmiselt:
a)
võrdlusperioodi iga aasta puhul arvutatakse aasta n ühikumäärad aasta n - 1 1. novembriks kindlaks määratud ühikuhindade alusel, mis on kehtestatud tulemuslikkuse kavas, ja kohanduste põhjal, mis on sätestatud käesoleva määruse IV lisa punktis 2.2 ja V lisas;
b)
ühikumäärad aastaks n esitab liikmesriik komisjonile aasta n - 1 1. juuniks, järgides artikli 9 lõigetes 1 ja 2 sätestatud nõudeid;
c)
komisjon hindab kõnealuseid ühikumäärasid käesoleva määruse ja rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 sätete alusel;
d)
kui komisjoni leiab, et ühikumäärad on vastavuses käesoleva määruse ja rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 sätetega, teavitab ta sellest vastavalt asjaomast liikmesriiki nelja kuu jooksul pärast ühikumäärade esitamist;
e)
kui komisjoni leiab, et ühikumäärad ei ole vastavuses käesoleva määruse ega rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 sätetega, teavitab ta nelja kuu jooksul pärast ühikumäärade esitamist sellest vastavalt asjaomast liikmesriiki, kes esitab komisjonile ühe kuu jooksul läbivaadatud ühikumäärad;
f)
liikmesriigid teavitavad komisjoni ja vajaduse korral Eurocontroli tasude sissenõudmise iga piirkonna ühikumääradest hiljemalt enne aasta n - 1 1. novembrit.
Ühikumäärad kehtestatakse riigi omavääringus. Kui liikmesriigid, kes moodustavad ühe osa funktsionaalsest õhuruumiosast, otsustavad kehtestada ühtse ühikumääraga ühise tasude sissenõudmise piirkonna, kehtestatakse ühikumäär eurodes või ühe asjaomase liikmesriigi omavääringus. Asjaomased liikmesriigid teavitavad kohaldatavast vääringust komisjoni ja Eurocontroli.
2. Kui tulemuslikkuse kavad võetakse vastu pärast selle aasta 1. novembrit, mis eelneb aastale, mil võrdlusperiood algab, või kui need vaadatakse läbi kooskõlas rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artiklitega 17 ja 19, arvutatakse ühikumäärad vajaduse korral ümber lõpliku vastuvõetud kava või kohaldatavate parandusmeetmete alusel. Selle saavutamiseks ja kooskõlas rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artikliga 16 arvutavad liikmesriigid ühikumäärad ja kohaldavad neid kooskõlas vastuvõetud tulemuslikkuskavaga võrdlusperioodi esimese aasta jooksul nii vara kui võimalik või läbivaadatud tulemuslikkuskavade ja eesmärkide kohaldamise esimesel aastal. Ajutise esialgse ühikumäära kohaldamisest tulenev erinevus tulus kantakse üle järgmise aasta ühikumäära arvutamisse. Võrdlusperioodi esimesel aastal või läbivaadatud tulemuslikkuskavade ja tulemuseesmärkide kohaldamise esimesel aastal kohaldatakse artikli 13 kohast liiklusriski jagamise mehhanismi kindlaksmääratud kulude ja teenuseühikute alusel, mis sisalduvad vastuvõetud lõplikus tulemuslikkuse kavas, ning aasta tegelike teenuseühikute põhjal.
Artikkel 18
Tasude sissenõudmine
1. Liikmesriigid võivad tasusid sisse nõuda ühe lennu kohta kehtestatud tasu kaupa. Kui arved on väljastatud ja tasu nõutakse sisse piirkonna tasandil, võib arveldusvääring olla euro ning asjaomasele ühikumäärale võidakse lisada arve väljastamise ja tasu sissenõudmise kulude halduslik ühikumäär. Liikmesriigid tagavad, et nende nimel sissenõutavaid summasid kasutatakse käesoleva määruse sätete kohaselt kindlaks määratud kulude rahastamiseks.
2. Aeronavigatsiooniteenuste kasutajad maksavad kohe ja täielikult kõik aeronavigatsioonitasud.
3. Liikmesriigid tagavad tõhusate täitemeetmete kohaldamise. Need meetmed võivad sisaldada teenuste osutamisest keeldumist, lennuki kinnipidamist või muid kohaldatavast õigusest tulenevaid täitemeetmeid.
IV PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 19
Edasikaebamine
Liikmesriigid tagavad, et käesoleva määruse alusel tehtud otsused on nõuetekohaselt põhjendatud, et need vaadatakse korrapäraselt läbi ja/või et nende suhtes kohaldatakse edasikaebemenetlust.
Artikkel 20
Täitmise järelevalve hõlbustamine
Aeronavigatsiooniteenuse osutajad hõlbustavad asjaomase riiklikku järelevalveasutust või riikliku järelevalveasutuse nimel tegutsevat kvalifitseeritud üksust kontrollimistel ja ülevaatuste tegemisel, sealhulgas kontrollkäikudel tegevuskohta. Volitatud isikutel on õigus:
a)
kontrollida asjakohaseid raamatupidamisdokumente, varade nimekirju, inventarinimestikke ja muud aeronavigatsioonitasude kehtestamisega seotud materjali;
b)
teha sellistest dokumentidest koopiaid või väljavõtteid;
c)
küsida kohapeal suulisi selgitusi;
d)
siseneda asjaomastesse ruumidesse, territooriumidele ja sõidukitesse.
Kontrollimised ja ülevaatused toimuvad nendes liikmesriikides kehtiva korra kohaselt, kelle territooriumil neid kavatsetakse teha.
Artikkel 21
Läbivaatamine
Rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artiklis 24 osutatud tulemuslikkuskava läbivaatamine komisjoni poolt hõlmab artikli 13 kohast liiklusriski jagamise mehhanismi, artikli 14 kohast kulude jagamise mehhanismi, artikli 15 kohaselt kehtestatud stimuleerimiskavasid, artikli 16 kohast tasude muutmist ning nende aspektide mõju ja tõhusust seatud tulemuseesmärkide saavutamisel.
Artikkel 22
Jõustumine ja kohaldamine
1. Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
2. Käesolevat määrust kohaldatakse alates teisest võrdlusperioodist, mis on kindlaks määratud rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artiklis 8, ja kõnealuse perioodi jooksul. Võttes arvesse tulemuslikkuse kavade kohaldamist ja seda, et kogu Euroopa Liitu hõlmavad eesmärgid, mis on sätestatud rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artikli 10 lõikes 2, oleks võimalik vastu võtta enne teise võrdlusperioodi algust ning et tulemuslikkuse kavad oleks võimalik koostada ja vastu võtta kooskõlas rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 sätetega, kohaldatakse käesoleva määruse artikli 1 lõiget 5, artiklit 3, artikli 7 lõiget 4, artiklit 9, artikli 14 lõike 2 punkte b-f ja artiklit 17 ning käesoleva määruse lisasid alates käesoleva määruse jõustumise kuupäevast.
Artikkel 23
Komisjoni määruse (EÜ) nr 1794/2006 kehtetuks tunnistamine
Komisjoni 6. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1794/2006, milles sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste ühine maksustamiskava, tunnistatakse kehtetuks alates 1. jaanuarist 2015.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 3. mai 2013