РЕШЕНИЕ 2012/700/ОВППС НА СЪВЕТА
от 13 ноември 2012 година
в рамките на Европейската стратегия за сигурност в подкрепа на изпълнението на Плана за действие от Картахена за 2010-2014 г., приет от държавите - страни по Конвенцията от 1997 г. за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 26, параграф 2 и член 31, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съюзът следва да се стреми към постигане на тясно сътрудничество във всички области на международните отношения с оглед, наред с другото, опазване на мира, предотвратяване на конфликти и укрепване на международната сигурност, в съответствие с целите и принципите на Устава на Организацията на обединените нации (ООН).
(2)
На 12 декември 2003 г. Европейският съвет прие Европейска стратегия за сигурност, в която се определят глобалните предизвикателства и заплахи и се призовава за основан на правила международен ред с ефективно многостранно сътрудничество и добре функциониращи международни институции.
(3)
Европейската стратегия за сигурност приема Устава на ООН за основополагаща рамка на международните отношения и пледира за укрепване на ролята на Организацията на обединените нации („ООН“) и за предоставяне на инструментите, които са ѝ необходими, за да изпълнява своите отговорности и да действа ефективно.
(4)
Резолюция 51/45 на Общото събрание на ООН от 10 декември 1996 г. призова всички държави да се стремят активно към ефективно правнообвързващо международно споразумение за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини.
(5)
Конвенцията за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване („Конвенцията“) беше открита за подписване на 3 декември 1997 г. влезе в сила на 1 март 1999 г. Тя представлява единственият цялостен международен инструмент за разрешаване на всички въпроси, свързани с противопехотните мини, включително тяхното използване, складиране и производство, търговията с тях, операциите за разминиране и помощта за жертвите.
(6)
На 23 юни 2008 г. Съветът прие Съвместно действие 2008/487/ОВППС (1) в подкрепа на всеобщото приемане и прилагане на Конвенцията. От 1 октомври 2012 г. 160 държави са изразили съгласието си да бъдат обвързани от Конвенцията.
(7)
На 3 декември 2009 г. държавите - страни по Конвенцията, приеха Плана за действие от Картахена за 2010-2014 г. („План за действие от Картахена“) за всеобщото приемане и прилагане на всички аспекти на Конвенцията. По този начин те отчетоха и насърчиха по-нататък цялостното участие и приноса към прилагането на Конвенцията от страна на Международната кампания за забрана на противопехотните мини, Международния комитет на Червения кръст („МКЧК“), националните организации на Червения кръст и Червения полумесец, Международната федерация на Червения кръст и Червения полумесец, ООН, Женевския международен център за хуманитарно разминиране, международните и регионалните организации, оцелелите жертви на мини и техните сдружения и други организации на гражданското общество, съгласно предвиденото в действие № 62 от Плана за действие от Картахена.
(8)
На 3 декември 2010 г. държавите - страни по Конвенцията, приеха „Директива на държавите - страни по Конвенцията за звеното за подпомагане на изпълнението“, в която страните по Конвенцията изразяват съгласието си звеното за подпомагане на изпълнението да предоставя консултации и техническа подкрепа на държавите - страни по Конвенцията, по въпросите на прилагането и всеобщото приемане на Конвенцията, да улесняват комуникацията между държавите - страни по Конвенцията и да насърчават комуникацията и информацията относно Конвенцията, насочени както към държавите, които не са страни по нея, така и към обществеността. На звеното за подпомагане на изпълнението беше възложено да поддържа връзка и да осъществява координация, когато е уместно, със съответните международни организации, участващи в работата на Конвенцията, в т.ч. с Международната кампания за забрана на противопехотните мини, МКЧК, Международната федерация на Червения кръст и Червения полумесец, ООН и Женевския международен център за хуманитарно разминиране.
(9)
На 2 декември 2011 г. Общото събрание на ООН прие Резолюция 66/29 относно изпълнението на Конвенцията за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване. Общото събрание припомни, че по време на Втората конференция за преглед на Конвенцията международната общност направи преглед на прилагането на Конвенцията и че държавите - страни по Конвенцията, приеха Плана за действие от Картахена, като подчертаха значението на пълното и ефективно прилагане и спазване на Конвенцията, в т.ч. чрез изпълнението на Плана за действие от Картахена. Държавите - страни по Конвенцията, приканиха всички държави, които още не са направили това, да ратифицират или да се присъединят към Конвенцията и призоваха всички държави да останат ангажирани с въпроса на най-високо политическо равнище и да насърчават зачитането на Конвенцията чрез контакти на двустранно, подрегионално, регионално и многостранно равнище, както и чрез осведомяване, семинари и други средства.
(10)
През 2012 и 2013 г. ще бъдат проведени срещи на държавите - страни по Конвенцията. След това през 2014 г. международната общност ще се събере на Третата конференция за преглед на Конвенцията, за да направи оценка на напредъка в изпълнението на Плана за действие от Картахена. До това време има очаквания, че изпълнението на Плана за действие ще е допринесло значително за постигането на напредък с цел поставяне на край на страданията и смъртните случаи, причинени от противопехотни мини,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. С цел да подкрепи изпълнението на Плана за действие от Картахена за 2010-2014 г. („План за действие от Картахена“), приет от държавите - страни по Конвенцията за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване („Конвенцията“) от 1997 г., в рамките на Европейската стратегия за сигурност и в съответствие с релевантните решения на международната общност, Съюзът преследва следните цели:
а)
подкрепя усилията на държавите - страни по Конвенцията, за прилагане на аспектите от Плана за действие от Картахена, свързани с помощта за жертвите;
б)
подкрепя усилията на държавите - страни по Конвенцията, за прилагане на аспектите от Плана за действие от Картахена, свързани с операциите за разминиране;
в)
насърчава всеобщото приемане на Конвенцията;
г)
демонстрира постоянната ангажираност на Съюза и неговите държави-членки с Конвенцията и решимостта им за сътрудничество и оказване на помощ на онези държави, които се нуждаят от подкрепа за изпълнение на ангажиментите си по Конвенцията, и да засилва ръководната роля на Съюза за осъществяване на виждането на Конвенцията за окончателно поставяне на край на страданието и смъртните случаи, причинени от противопехотни мини.
2. Всички цели, посочени в параграф 1, се следват по такъв начин, че да засилят исторически създалата се култура на Конвенцията на партньорство и сътрудничество между държавите, неправителствените и други организации и местните партньори, особено чрез работа в тясна връзка със съответните участници за увеличаване на конкретните прояви на това сътрудничество.
3. За постигане на посочените в параграф 1 цели Съюзът осъществява следните проекти:
а)
Помощ за жертвите: предоставяне на техническа подкрепа (до осем случая), провеждане на междинни оценки (до пет на брой) и изпълнение на последващи действия (до пет на брой).
б)
Операции за разминиране: провеждане на междинни оценки (до пет на брой) и изпълнение на последващи действия (до пет на брой);
в)
Всеобщо приемане на Конвенцията: подкрепа за специална група на високо равнище, която да изготви проучване по въпроса за граничната сигурност без противопехотни мини, и организация на работни срещи по въпросите на всеобщото приемане (до три на брой); и
г)
Демонстриране на ангажираността на Съюза: организиране на начални и заключителни прояви, осигуряване на достъпността на уебсайта на Конвенцията, предоставяне на широки възможности за ползване на помощта за жертвите, предоставяна от държавите - страни по Конвенцията, организиране на посещение от пресата и изготвяне на комуникационни материали и публикации.
В приложението към настоящия документ е изложено подробно описание на проектите.
Член 2
1. Върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност („върховният представител“) отговаря за изпълнението на настоящото решение.
2. Техническото изпълнение на проектите, посочени в член 1, параграф 3, се възлага на звеното за подпомагане на изпълнението, представлявано от Женевския международен център за хуманитарно разминиране. Звеното за подпомагане на изпълнението изпълнява тези задачи под ръководството на върховния представител. За тази цел върховният представител постига необходимите договорености с Женевския международен център за хуманитарно разминиране.
Член 3
1. Референтната финансова сума за изпълнението на мерките, посочени в член 1, параграф 3, е 1 030 000 EUR.
2. Разходите, финансирани чрез сумата, посочена в параграф 1, се управляват в съответствие с процедурите и правилата, приложими към общия бюджет на Европейския съюз.
3. Комисията упражнява надзор върху правилното управление на разходите, посочени в параграф 1. За целта тя сключва споразумение за финансиране с Женевския международен център за хуманитарно разминиране, в което се предвижда звеното за подпомагане на изпълнението да осигурява публичност на приноса на Съюза, съответстваща на неговия размер.
4. Комисията се стреми да сключи споразумението за финансиране, посочено в параграф 3, във възможно най-кратък срок след влизането в сила на настоящото решение. Тя информира Съвета за трудностите, възникнали по време на този процес, и за датата на сключване на споразумението за финансиране.
Член 4
Върховният представител докладва на Съвета за изпълнението на настоящото решение на базата на редовни доклади, изготвяни от звеното за подпомагане на изпълнението. Тези доклади служат за основа на оценката от страна на Съвета. Комисията предоставя информация по финансовите аспекти на изпълнението на настоящото решение.
Член 5
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Срокът на действието му изтича 24 месеца след датата на сключване на споразумението за финансиране, посочено в член 3, параграф 3, или шест месеца след датата на влизането му в сила, ако през този период не е сключено споразумение за финансиране.
Съставено в Брюксел на 13 ноември 2012 година.
NÕUKOGU OTSUS 2012/700/ÜVJP,
13. november 2012,
jalaväemiinide kasutamise, ladustamise, tootmise ja üleandmise keelustamise ning nende hävitamise 1997. aasta konventsiooni osalisriikide vastuvõetud Cartagena tegevuskava (2010-2014) rakendamise toetamiseks Euroopa julgeolekustrateegia raames
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artikli 26 lõiget 2 ja artikli 31 lõiget 1,
ning arvestades järgmist:
(1)
Liit peaks taotlema kõrgetasemelist koostööd kõigis rahvusvaheliste suhete valdkondades, et muu hulgas säilitada rahu, ära hoida konflikte ja tugevdada rahvusvahelist julgeolekut, seda kooskõlas Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni (edaspidi „ÜRO”) põhikirja eesmärkide ja põhimõtetega.
(2)
Euroopa Ülemkogu võttis 12. detsembril 2003 vastu Euroopa julgeolekustrateegia, milles määratletakse ülemaailmsed väljakutsed ja ohud ning kutsutakse üles looma reeglitepõhist rahvusvahelist korda, mis tugineb tõhusale mitmepoolsusele ja hästi toimivatele rahvusvahelistele institutsioonidele.
(3)
Euroopa julgeolekustrateegias tunnustatakse rahvusvaheliste suhete põhiraamistikuna ÜRO põhikirja ja sellega toetatakse ÜRO tugevdamist ning talle oma kohustuste täitmiseks ja tõhusaks tegutsemiseks piisavate vahendite andmist.
(4)
ÜRO Peaassamblee 10. detsembri 1996. aasta resolutsioonis 51/45 soovitati tungivalt kõigil riikidel pühenduda tarmukalt tõhusa õiguslikult siduva rahvusvahelise lepingu sõlmimisele, et keelustada jalaväemiinide kasutamine, ladustamine, tootmine ja üleandmine.
(5)
Jalaväemiinide kasutamise, ladustamise, tootmise ja üleandmise keelustamise ning nende hävitamise konventsioon (edaspidi „konventsioon”) avati allkirjastamiseks 3. detsembril 1997 ning jõustus 1. märtsil 1999. See konventsioon on ainus kõikehõlmav rahvusvaheline õigusakt, mis reguleerib kõiki jalaväemiinidega seotud aspekte, sealhulgas nende kasutamist, ladustamist, tootmist ja kaubandust, eemaldamist ja ohvriabi.
(6)
Nõukogu võttis 23. juunil 2008 vastu ühismeetme 2008/487/ÜVJP (1) konventsiooni ülemaailmse kohaldamise ja rakendamise toetamiseks. 1. oktoobri 2012. aasta seisuga on 160 riiki väljendanud nõusolekut ennast kõnealuse konventsiooniga siduda.
(7)
Konventsiooni osalisriigid võtsid 3. detsembril 2009. aastal vastu Cartagena tegevuskava (2010-2014) (edaspidi „Cartagena tegevuskava”) konventsiooni kõigi aspektide ülemaailmse kohaldamise ja rakendamise kohta. Sellega seoses tunnustasid nad rahvusvahelise maamiinide keelustamise kampaania (edaspidi „ICBL”), Rahvusvahelise Punase Risti Komitee (edaspidi „ICRC”), Punase Risti ja Punase Poolkuu riiklike seltside, Punase Risti ja Punase Poolkuu riiklike seltside rahvusvahelise föderatsiooni (edaspidi „IFRC”), ÜRO, Genfis asuva Rahvusvahelise Humanitaardemineerimise Keskuse (edaspidi „GICHD”), rahvusvaheliste ja piirkondlike organisatsioonide, ellujäänud miiniohvrite ja nende organisatsioonide ning teiste kodanikuühiskonna organisatsioonide täiemahulist konventsioonis osalemist ja selle rakendamisse panuse andmist, ning julgustasid neid jätkama, nagu see on sätestatud Cartagena tegevuskava meetmes nr 62.
(8)
Osalisriigid võtsid 3. detsembril 2010 vastu osalisriikide direktiivi rakendamise toetusüksuse (edaspidi „toetusüksus”) kohta, milles osalisriigid leppisid kokku, et toetusüksus peaks pakkuma osalisriikidele konventsiooni rakendamisel ja ülemaailmsel kohaldamisel nõu ja tehnilist tuge, soodustama osalisriikide omavahelist suhtlemist ning propageerima konventsiooniga seotud kommunikatsiooni ja teavet nii nende riikide seas, kes ei ole konventsiooni osalisriigid, kui ka üldsuse seas. Rakendamise toetusüksust volitati pidama vajaduse korral sidet konventsiooni töös osalevate asjaomaste rahvusvaheliste organisatsioonidega, sealhulgas ICBLi, ICRC, IFRC, ÜRO ja GICHDga, ning koordineerima nende tegevust.
(9)
ÜRO Peaassamblee võttis 2. detsembril 2011 vastu resolutsiooni 66/29 jalaväemiinide kasutamise, ladustamise, tootmise ja üleandmise keelustamise ning nende hävitamise konventsiooni rakendamise kohta. Peaassamblee tuletas meelde, et konventsiooni teisel läbivaatamiskonverentsil vaatas rahvusvaheline üldsus läbi konventsiooni rakendamise, ning et konventsiooni osalisriigid võtsid vastu Cartagena tegevuskava, rõhutades, kui tähtis on konventsiooni täielik ja tõhus rakendamine ning konventsiooni järgmine, muu hulgas Cartagena tegevuskava rakendamise kaudu. Konventsiooni osalisriigid kutsusid üles kõiki riike, kes ei ole veel konventsiooni ratifitseerinud või sellega ühinenud, seda tegema, ning nõudsid tungivalt, et kõik riigid tegeleksid kõnealuse teemaga edasi kõige kõrgemal poliitilisel tasandil ning edendaksid konventsiooniga ühinemist kahepoolsete, allpiirkondlike, piirkondlike ja mitmepoolsete kontaktide, teavitustegevuse, seminaride ja muude vahendite abil.
(10)
Konventsiooni osalisriikide kohtumised toimuvad 2012. ja 2013. aastal. Rahvusvaheline üldsus koguneb seejärel 2014. aastal konventsiooni kolmandal läbivaatamiskonverentsil, et hinnata edusamme Cartagena tegevuskava rakendamisel. Eeldatakse, et selleks ajaks on tegevuskava rakendamine andnud märkimisväärse panuse edukäigule teha lõpp jalaväemiinide põhjustatud kannatustele ja vigastustele,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
1. Et edendada jalaväemiinide kasutamise, ladustamise, tootmise ja üleandmise keelustamise ning nende hävitamise 1997. aasta konventsiooni (edaspidi „konventsioon”) osalisriikide vastuvõetud Cartagena tegevuskava (2010-2014) (edaspidi „Cartagena tegevuskava”) rakendamist Euroopa julgeolekustrateegia raames ning kooskõlas asjaomaste rahvusvahelise üldsuse otsustega, on liidul järgmised eesmärgid:
a)
toetada konventsiooni osalisriikide pingutusi Cartagena tegevuskava ohvriabi aspektide rakendamiseks;
b)
toetada konventsiooni osalisriikide pingutusi Cartagena tegevuskava miinieemalduse aspektide rakendamiseks;
c)
edendada konventsiooni ülemaailmselt kohaldatavaks muutmist;
d)
demonstreerida liidu ja selle liikmesriikide jätkuvat pühendumist konventsioonile ja nende otsusekindlust teha koostööd riikidega, kes vajavad abi konventsiooniga sätestatud kohustuste täitmisel, ning neid riike aidata, ning tõhustada liidu juhtrolli konventsiooni kontseptsiooni järgimisel, et teha otsustav lõpp jalaväemiinide põhjustatud kannatustele ja vigastustele.
2. Kõiki lõikes 1 osutatud eesmärke üritatakse ellu viia viisil, et need kindlustaksid konventsiooni ajaloolist partnerlus- ja koostöökultuuri riikide, valitsusväliste ja muude organisatsioonide ning kohalike partnerite vahel, tehes eelkõige sisukat koostööd asjaomaste osalejatega, et toetada nimetatud koostöövormi konkreetseid ilminguid.
3. Lõikes 1 nimetatud eesmärkide saavutamiseks võtab liit ette järgmised projektid:
a)
ohvriabi: tehnilise toe pakkumine kuni kaheksal korral, kuni viie vahehindamise korraldamine ja järelmeetmete võtmine kuni viiel korral;
b)
miinieemaldus: kuni viie vahehindamise korraldamine ja järelmeetmete võtmine kuni viiel korral;
c)
konventsiooni ülemaailmne kohaldamine: kõrgetasemelise rakkerühma toetamine, jalaväemiinivaba piiri julgeoleku kohta uurimuse koostamine ning vähemalt kolme ülemaailmse rakendamise seminari korraldamine;
d)
liidu pühendumise demonstreerimine: ava- ja lõpuürituste korraldamine, konventsiooni veebisaidi kättesaadavuse tagamine, konventsiooni osalisriikide ohvriabi vahendite laialdaselt kättesaadavaks tegemine, pressikülastuse korraldamine ning kommunikatsioonimaterjalide ja publikatsioonide koostamine.
Projektide üksikasjalik kirjeldus on esitatud lisas.
Artikkel 2
1. Käesoleva otsuse rakendamise eest vastutab liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja (edaspidi „kõrge esindaja”).
2. Artikli 1 lõikes 3 nimetatud projektide tehnilise rakendamisega tegeleb rakendamise toetusüksus (edaspidi „toetusüksus”), mida esindab Genfis asuv Rahvusvahelise Humanitaardemineerimise Keskus (edaspidi „GICHD”). Toetusüksus täidab nimetatud ülesandeid kõrge esindaja kontrolli all. Sel eesmärgil sõlmib kõrge esindaja GICHDga vajalikud kokkulepped.
Artikkel 3
1. Artikli 1 lõikes 3 osutatud meetmete rakendamise lähtesummaks on 1 030 000 eurot.
2. Kulutusi, mida rahastatakse lõikes 1 sätestatud summast, hallatakse vastavalt liidu üldeelarve suhtes kohaldatavatele menetlustele ja eeskirjadele.
3. Järelevalvet lõikes 1 osutatud summa nõuetekohase haldamise üle teostab komisjon. Seetõttu sõlmib komisjon Rahvusvahelise Humanitaardemineerimise Keskusega rahastamislepingu, milles sätestatakse, et rakendamise toetusüksus tagab liidu rahalise abi nähtavuse, mis vastab selle suurusele.
4. Komisjon püüab sõlmida lõikes 3 nimetatud lepingu niipea kui võimalik pärast käesoleva otsuse jõustumist. Komisjon teavitab nõukogu kõigist raskustest selles protsessis ning teatab rahastamislepingu sõlmimise kuupäeva.
Artikkel 4
Kõrge esindaja esitab nõukogule aruande käesoleva otsuse rakendamise kohta, tuginedes rakendamise toetusüksuse poolt korrapäraselt koostatavatele aruannetele. Need aruanded on nõukogu poolt läbi viidava hindamise aluseks. Komisjon annab teavet käesoleva otsuse rakendamise finantsaspektide kohta.
Artikkel 5
Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.
Otsus kaotab kehtivuse 24 kuu möödumisel artikli 3 lõikes 3 nimetatud rahastamislepingu sõlmimisest või kuue kuu möödumisel pärast selle jõustumist, kui selle perioodi jooksul ei ole rahastamislepingut sõlmitud.
Brüssel, 13. november 2012