РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1230/2012 НА КОМИСИЯТА
от 12 декември 2012 година
за прилагане на Регламент (ЕО) № 661/2009 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с изискванията за одобрение на типа по отношение на масите и размерите на моторните превозни средства и техните ремаркета и за изменение на Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 661/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно изискванията за одобрение на типа по отношение на общата безопасност на моторните превозни средства, техните ремаркета и системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за тях (1), и по-специално член 14, параграф 1, буква а) от него,
като взе предвид Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 г. за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива) (2), и по-специално член 39, параграфи 2, 3 и 5 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 661/2009 е отделен регламент за целите на одобрението на типа, предвидено в Директива 2007/46/ЕО.
(2)
С Регламент (ЕО) № 661/2009 се отменят Директива 92/21/ЕИО на Съвета от 31 март 1992 г. относно масите и размерите на моторните превозни средства от категория M1 (3) и Директива 97/27/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юли 1997 г. относно масите и размерите на някои категории моторни превозни средства и техните ремаркета и за изменение на Директива 70/156/ЕИО (4). Изискванията към масите и размерите на моторните превозни средства и техните ремаркета, определени в посочените директиви, следва да се включат в настоящия регламент, а при необходимост - да се изменят, за да се адаптират към развитието на техническите и научните познания.
(3)
С Регламент (ЕО) № 661/2009 са определени основните разпоредби относно изискванията за одобрение на типа на моторните превозни средства и техните ремаркета по отношение на масите и размерите им. Поради това е необходимо също така да се определят специфичните процедури, изпитвания и изисквания за това одобрение на типа.
(4)
В Директива 96/53/ЕО на Съвета от 25 юли 1996 г. относно максимално допустимите размери в националния и международен трафик на някои пътни превозни средства, които се движат на територията на Общността, както и максимално допустимите маси в международния трафик (5) са установени определени допустими максимални размери в националния и международния трафик в държавите членки. Поради това за целите на конструирането на превозните средства е важно да се вземат предвид размерите, които вече са хармонизирани в Съюза, за да се насърчи и гарантира свободното движение на стоки.
(5)
С Директива 97/27/ЕО се даде възможност на държавите членки да издават ЕО одобрение на типа за превозните средства с външни размери, които не отговарят на допустимите максимални размери, предвидени в същата директива. С нея също така се даде възможност на държавите членки да отказват регистрация на превозните средства, за които е било издадено ЕО одобрение на типа, когато външните размери не отговарят на изискванията съгласно тяхното национално законодателство. Важно е да се запази възможността за издаване при определени условия на одобрение на типа на превозни средства, които надвишават допустимите гранични стойности, когато се докаже, че това е в интерес на пътния трафик и околната среда в държавите членки, където пътната инфраструктура позволява одобрението на такива превозни средства. По тази причина следва да се гарантира възможността за одобрение на такива превозни средства в рамките на схеми за одобрение на типа на превозни средства, произвеждани в малки серии, или в рамките на схеми за индивидуално одобрение, при условие че броят на превозните средства, които могат да се ползват от дерогация съгласно член 23 от Директива 2007/46/ЕО по отношение на допустимите максимални размери, се ограничава до този, който е необходим за целите на настоящия регламент. Поради това приложение XII към Директива 2007/46/ЕО следва съответно да се измени, за да се включат тези ограничения по отношение на броя.
(6)
В Директива 96/53/ЕО са определени допустимите максимални маси, които са приложими само при международен трафик. Посочената директива обаче дава възможност на държавите членки да продължават да прилагат националното си законодателство по отношение на националния трафик. Вследствие на това, за целите на движението в държавите членки не изглежда, че хармонизирането на технически допустимата максимална маса с товар и технически допустимата максимална маса на осите или група оси е осъществимо в краткосрочен план. Независимо от това, поради съществуването на нехармонизирани правила във връзка с изграждането на пътната инфраструктура е целесъобразно да се изисква от държавите членки да определят регистрационните/експлоатационните допустими максимални маси за превозните средства, които са разрешени за националния или международния трафик съгласно Директива 96/53/ЕО, и да установят процедура за определянето на тези маси.
(7)
С оглед на опита, придобит при прилагането на законодателството на Съюза относно масите и размерите на превозните средства, е необходимо да се осигурят ясно определени понятия. Някои от тези понятия вече са определени в директиви 97/27/ЕО и 92/21/ЕИО. С оглед на съгласуваността е целесъобразно да се включат тези определения в настоящия регламент и ако е необходимо - да се адаптират към развитието на техническите и научните познания.
(8)
Предвид на това, че определението на действителната маса на отделно превозно средство е включено в настоящия регламент, и за да се избегне объркване при попълване на сертификата за съответствие, е необходимо съответно да се измени приложение IХ към Директива 2007/46/ЕО.
(9)
Тъй като в Бялата книга „Пътна карта за постигането на Единно европейско транспортно пространство - към конкурентоспособна транспортна система с ефективно използване на ресурсите“ (6) се подчерта необходимостта от подобряване на аеродинамичните показатели на пътните превозни средства и тъй като научните изследвания показаха, че разходът на гориво на моторните превозни средства, а оттам - и емисиите на CO2, могат значително да се намалят чрез монтиране на аеродинамични устройства на превозните средства, е важно да се даде възможност за оборудването на превозните средства с такива устройства. Предвид на това, че аеродинамичните устройства се състоят от допълнителни елементи, които поради конструкцията си се издават извън най-външната задна или странична част на превозните средства, те следва да се включат в списъка на устройствата и оборудването, които не се вземат предвид при определяне на външните размери. От основно значение обаче е да се ограничи тяхното издаване отзад и отстрани на превозното средство по такъв начин, че да няма отражение върху безопасността по пътищата и върху възможността за интермодален транспорт. Поради това необходимите технически изисквания следва да се установят в настоящия регламент.
(10)
Софтуерът, с който разполагаме понастоящем, позволява използването на методи за виртуално изпитване на базата на компютърни техники. С оглед на това, че тези техники дават възможност за по-лесно изпитване при по-голяма ефективност на разходите, е целесъобразно да се предвиди възможността за използването им при проверката дали дадено превозно средство може да завива във всяка посока по кръгова траектория от 360° и при измерването на максималната описвана повърхност върху пътя при завиване на превозното средство в рамките на тази траектория. Поради това е също така необходимо да се добави настоящият регламент към списъка на регулаторните актове, включен в приложение ХVI към Директива 2007/46/ЕО.
(11)
За да се гарантира доброто функциониране на системата за одобрение на типа, е целесъобразно да се актуализират приложенията към Директива 2007/46/ЕО.
(12)
Поради това приложения I, III, IX, ХII и ХVI към Директива 2007/46/ЕО следва да бъдат съответно изменени. Тъй като разпоредбите на приложение ХII са достатъчно подробни и не налагат по-нататъшни мерки за транспониране от страна на държавите членки, е целесъобразно те да се заменят с регламент в съответствие с член 39, параграф 8 от Директива 2007/46/ЕО.
(13)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Техническия комитет по моторните превозни средства,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и обхват
1. С настоящия регламент се определят изискванията за ЕО одобрение на типа на моторните превозни средства и техните ремаркета по отношение на масите и размерите им.
2. Настоящият регламент се прилага за некомплектувани, комплектувани и напълно комплектувани превозни средства от категории M, N и O.
Член 2
Определения
В допълнение към определенията, установени в Директива 2007/46/ЕО и Регламент (ЕО) № 661/2009, за целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„тип превозно средство“ са превозните средства, спадащи към група, която е определена в част Б от приложение II към Директива 2007/46/ЕО;
2)
„стандартно оборудване“ е базовата конфигурация на превозно средство, оборудвано с всички елементи, изисквани съгласно регулаторните актове по приложения IV и ХI към Директива 2007/46/ЕО, включително всички елементи, монтирани без да се налага установяването на допълнителни спецификации по отношение на конфигурацията или оборудването;
3)
„незадължително оборудване“ са всички елементи с възможност за поръчване от клиента, които не са включени в стандартното оборудване и които се монтират на превозното средство на отговорността на производителя;
4)
„маса в готовност за движение“
а)
в случай на моторно превозно средство е:
масата на превозното средство с резервоара(ите) си за гориво, напълнен най-малко до 90 % от капацитета си, включително масата на водача, горивото и течностите, като превозното средство е с монтирано стандартно оборудване съгласно спецификациите на производителя, и масата на каросерията, кабината, теглително-прикачното устройство, резервното(ите) колело(а) и инструментите, ако моторното превозно средство е оборудвано с тях;
б)
в случай на ремарке е:
масата на превозното средство, включително горивото и течностите, с монтирано стандартно оборудване съгласно спецификациите на производителя, и масата на каросерията, допълнителното(ите) теглително-прикачно(и) устройство(а), резервното(ите) колело(а) и инструментите, ако моторното превозно средство е оборудвано с тях;
5)
„маса на незадължителното оборудване“ е масата на оборудването, което може да се монтира на превозното средство в допълнение към стандартното оборудване съгласно спецификациите на производителя;
6)
„действителна маса на превозното средство“ е масата в готовност за движение плюс масата на незадължителното оборудване, монтирано на съответното превозно средство;
7)
„технически допустима максимална маса с товар (М)“ е максималната маса на превозно средство, базирана на неговата конструкция и експлоатационните му характеристики; технически допустимата маса с товар на ремарке или полуремарке включва статичното натоварване, предавано на теглещото превозно средство, когато е прикачено;
8)
„технически допустима максимална маса с товар на състав от превозни средства (МС)“ е пълната маса на състав от превозни средства, включващ моторното превозно средство и неговото ремарке или ремаркета, базирана на неговата конструкция и експлоатационните му характеристики, или е пълната маса на състав от превозни средства, включващ влекач и полуремарке;
9)
„технически допустима максимална теглена маса (TM)“ е максималната маса на едно или повече ремаркета, които могат да се прикачат към теглещо превозно средство, и съответства на общото натоварване, което колелата на ос или група оси на ремаркето, прикачено към теглещото превозно средство, предават на пътя;
10)
„ос“ е общата ос на въртене на две или повече колела, независимо дали е задвижвана от двигател, или е свободно въртяща, и независимо дали е в една или повече части, разположени в една и съща равнина, която е перпендикулярна на надлъжната осова линия на превозното средство;
11)
„група оси“ са няколко оси с разстояние помежду им, ограничено до едно от разстоянията между осите, посочени като разстояние „d“ в приложение I към Директива 96/53/ЕО, и които си взаимодействат поради специфичната конструкция на окачването;
12)
„единична ос“ е ос, която не може да се счита за част от група оси;
13)
„технически допустима максимална маса на оста (m)“ е масата, съответстваща на допустимото максимално вертикално статично натоварване, предавано на пътя от колелата на оста, в зависимост от конструкцията на оста и превозното средство и техните експлоатационни характеристики;
14)
„технически допустима максимална маса на група оси (μ)“ е масата, съответстваща на допустимото максимално вертикално статично натоварване, предавано на пътя от колелата на групата оси, в зависимост от конструкцията на групата оси и превозното средство и техните експлоатационни характеристики;
15)
„теглително-прикачно устройство“ е механично устройство, включително частите, определени в точки 2.1 - 2.6 от Правило 55 на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН) „Единни предписания относно одобрение на части на механични теглително-прикачни устройства за състав от превозни средства“ (7), и късо теглително-прикачно устройство, определено в точка 2.1.1 от Правило № 102 на ИКЕ на ООН „Единни разпоредби относно одобряването на: I. Късо теглително-прикачно устройство (КТПУ) II. Превозни средства по отношение на монтирането на одобрен тип КТПУ (8);
16)
„точка на прикачване“ е центърът на захващане на теглително-прикачното устройство, монтирано към тегленото превозно средство, в теглително-прикачното устройство, монтирано към съответното теглещо превозно средство;
17)
„маса на теглително-прикачното устройство“ е масата на самото теглително-прикачно устройство и на частите, необходими за прикачването му към превозното средство;
18)
„технически допустима максимална маса в точката на прикачване“:
а)
в случай на теглещи превозни средства е масата, съответстваща на допустимото максимално вертикално статично натоварване в точката на прикачване (стойност „S“ или „U“) на съответното теглещо превозно средство в зависимост от конструкцията на теглително-прикачното устройство и теглещото превозно средство;
б)
в случай на полуремаркета, ремаркета с централна ос и ремаркета с твърд теглич е масата, съответстваща на допустимото максимално статично вертикално натоварване (стойност „S“ или „U“), предавано от ремаркето на теглещото превозно средство в точката на прикачване в зависимост от конструкцията на теглително-прикачното устройство и ремаркето;
19)
„маса на пътниците“ е стандартна маса в зависимост от категорията превозно средство, умножена по броя на местата за сядане, включително местата за сядане за членовете на екипажа и броя на местата за правостоящи пътници, но без водача;
20)
„маса на водача“ е маса 75 kg в базовата точка на седалката на водача;
21)
„маса на товара“ e разликата между технически допустимата максимална маса с товар и масата в готовност за движение, увеличена с масата на пътниците и масата на незадължителното оборудване;
22)
„дължина“ е размерът, определен в точки 6.1.1, 6.1.2 и 6.1.3 от стандарт ISO 612:1978; това определение се прилага и към съчленени превозни средства от две или повече секции;
23)
„широчина“ е размерът, определен в точка 6.2 от стандарт ISO 612:1978;
24)
„височина“ е размерът, определен в точка 6.3 от стандарт ISO 612:1978;
25)
„колесна база“ е:
а)
размерът, посочен в точка 6.4.1 от стандарт ISO 612:1978;
б)
за ремаркета с централна ос, които имат една ос - хоризонталното разстояние между вертикалната ос на теглително-прикачното устройство и центъра на оста;
в)
за ремаркета с централна ос, които имат повече от една ос - хоризонталното разстояние между вертикалната ос на теглително-прикачното устройство и центъра на първата ос;
26)
„разстояние между осите“ е разстоянието между две последователни оси, определено в точка 6.4 от стандарт 612:1978, в случай на превозни средства с повече от две оси; ако превозното средство има само две оси или в случай на полуремаркета, ремаркета с теглич и ремаркета с твърд теглич, разстоянието, посочено в точка 6.4.2 от стандарт ISO 612:1978, има значението на „колесна база“, както е определено в точка 25;
27)
„колея“ е разстоянието, определено в точка 6.5 от стандарт ISO 612:1978;
28)
„надвес на седлото“ е разстоянието, определено в точка 6.19.2 от стандарт ISO 612: 1978, като се взема предвид бележката по точка 6.19 от същия стандарт;
29)
„преден монтажен радиус на полуремарке“ е хоризонталното разстояние между оста на централния болт и всяка точка в предната част на полуремаркето;
30)
„преден надвес“ е хоризонталното разстояние между вертикалната равнина, която минава през първата ос или оста на централния болт в случай на полуремарке, и най-предната точка на превозното средство;
31)
„заден надвес“ е хоризонталното разстояние между вертикалната равнина, която минава през последната задна ос и най-задната точка на превозното средство; ако превозното средство е с теглително-прикачно устройство, което не е демонтируемо - най-задната точка на превозното средство е точката на прикачване;
32)
„дължина на товарната площ“ е разстоянието от най-предната вътрешна точка до най-задната вътрешна точка на товарната площ, измерено хоризонтално в надлъжната равнина на превозното средство;
33)
„описвана повърхност върху пътя при завиване“ е разстоянието между действителната крайна точка, достигната от задната край на превозно средство при завиване в условията, определени в част Б, раздел 7 или част В, раздел 6 от приложение I към настоящия регламент;
34)
„устройство за повдигане на осите“ е устройство, което е монтирано към превозното средство с цел повдигане на оста от опорната равнина и свалянето ѝ на опорната равнина;
35)
„повдигаща ос“ е ос, която може да се повдига или сваля от нормалното си положение с помощта на устройство за повдигане на осите;
36)
„натоварваща ос“ е ос, чието натоварване може да бъде променяно, без това да изисква повдигането ѝ с устройство за повдигане на осите;
37)
„пневматично окачване“ е окачваща система, при която най-малко 75 % от пружинния ефект се причинява от въздушно налягане;
38)
„клас на градски или туристически автобус“ е съвкупността от превозните средства, определени в точки 2.1.1 и 2.1.2 от Правило № 107 на ИКЕ на ООН „Единни изисквания относно одобрението на превозни средства от категория M2 или M3 по отношение на тяхната обща конструкция“ (9);
39)
„съчленено превозно средство“ е превозно средство от категория M2 или M3, както е определено в точка 2.1.3 от Правило № 107 на ИКЕ на ООН;
40)
„неделим товар“ е товар, който не може да се дели на две и повече части с оглед да бъде превозен, тъй като това деление би довело до излишни разходи или би породило риск от нанасяне на повреди, и който поради своята маса или размери не може да бъде превозван от превозно средство, чиято маса и размери отговарят на допустимите максимални маси и размери, приложими в съответната държава членка.
Член 3
Задължения на производителите
1. За всяка версия в рамките на тип превозно средство и независимо от степента на комплектуване на превозното средство производителят определя следните маси:
а)
технически допустимата максимална маса с товар;
б)
технически допустимата максимална маса с товар на състав от превозни средства;
в)
технически допустимата максимална теглена маса;
г)
технически допустимата максимална маса на осите или технически допустимата максимална маса на група оси;
д)
технически допустимата максимална маса в точката(ите) на прикачване, като се вземат предвид техническите характеристики на теглително-прикачните устройства, които са монтирани или могат да се монтират върху превозното средство.
2. При определяне на масите по параграф 1 производителят взема предвид най-добрите инженерни практики и налични технически познания, за да се сведат до минимум рисковете от механична неизправност, и особено тези, които се дължат на умората на материалите, и за да се избегнат щетите върху пътната инфраструктура.
3. При определянето на посочените в параграф 1 маси производителят взема предвид максималната конструктивна скорост на превозното средство.
Когато превозното средство е оборудвано от производителя с устройство за ограничаване на скоростта, максималната конструктивна скорост е действителната скорост, за която дава възможност устройството за ограничаване на скоростта.
4. При определяне на масите по параграф 1 производителят не налага ограничения при използването на превозното средство освен тези във връзка с капацитета на гумите, които могат да се регулират спрямо конструктивната скорост съгласно Правило № 54 на ИКЕ на ООН „Единни разпоредби за одобрение на пневматични гуми за товарни превозни средства и техните ремаркета“ (10) и раздел 5 от приложение II към Регламент (ЕС) № 458/2011 на Комисията (11).
5. За некомплектувани превозни средства, включително и превозните средства с шаси с кабина, които изискват допълнителен етап на комплектуване, производителят представя цялата съответна информация на производителите от следващия етап, за да могат да продължат да се съблюдават изискванията по настоящия регламент.
За целите на първа алинея производителят посочва местоположението на центъра на тежестта на масата, съответстваща на сумата от натоварванията.
6. Некомлектуваните превозни средства от категории M2, M3, N2 и N3, които не са оборудвани с каросерия, се проектират така, че да дават възможност на производителите от следващия етап да изпълняват изискванията по част Б, раздели 7 и 8 и част В, раздели 6 и 7 от приложение I.
Член 4
Разпоредби за ЕО одобрението на типа за тип превозно средство по отношение на масите и размерите му
1. Производителят или негов представител подават до органа по одобряването на типа заявление за ЕО одобрение на типа за тип превозно средство по отношение на масите и размерите му.
2. Заявлението се изготвя в съответствие с образеца на информационен документ, установен в част А от приложение V.
3. За изчисленията във връзка с разпределението на масата и за всяка техническа конфигурация в рамките на типа превозно средство, както е определен от стойностите по съответните точки в приложение V, производителят представя на органа по одобряването на типа информацията, необходима за установяване на следните маси:
а)
технически допустимата максимална маса с товар;
б)
технически допустимата максимална маса на осите или група оси;
в)
технически допустимата максимална теглена маса;
г)
технически допустимата максимална маса в точката(ите) на прикачване;
д)
технически допустимата максимална маса с товар на състав от превозни средства.
Информацията се представя в таблична или всякаква друга подходяща форма след съгласуване с органа по одобряването на типа.
4. Когато незадължителното оборудване има значително отражение върху масите и размерите на превозното средство, производителят съобщава на техническата служба разположението, масата и геометричното положение на центъра на тежестта спрямо осите на незадължителното оборудване, което може да се монтира на превозното средство.
5. Чрез дерогация от параграф 4, когато незадължителното оборудване е съставено от няколко части, разположени на различни места в превозното средство, производителят може да съобщи на техническата служба единствено разпределението на масата на незадължителното оборудване върху осите.
6. За групи оси производителят посочва разпределението между осите на общата маса, приложена върху групата.
Ако е необходимо, производителят посочва формулата за разпределението или представя съответните диаграми за разпределението.
7. Ако органът по одобряването на типа или техническата служба счете за необходимо, може да изиска от производителя да представи за проверка превозно средство, представително за одобрявания тип.
8. Производителят на превозното средство може да подаде пред органа по одобряването на типа заявление за признаване на окачване за еквивалентно на пневматично окачване.
Органът по одобряването на типа признава окачване за еквивалентно на пневматично окачване, когато са изпълнени изискванията по приложение III.
Когато техническата служба е признала еквивалентността, тя издава протокол от изпитване. Органът по одобряването на типа прилага към сертификата за ЕО одобрение на типа протокола от изпитването и техническо описание на окачването.
9. Когато са изпълнени изискванията по приложения I - IV към настоящия регламент, органът по одобряването издава одобрение на типа в съответствие със системата за номериране, установена в приложение VII към Директива 2007/46/ЕО.
Съответната държава членка не може да предоставя същия номер на друг тип превозно средство.
10. За целите на параграф 9 органът по одобряването на типа издава сертификат за ЕО одобрение на типа в съответствие с образеца по част Б от приложение V.
11. Допустимите отклонения по допълнение 2 към приложение I се прилагат за целите на член 12, параграф 2 от Директива 2007/46/ЕО.
Член 5
Регистрационни/експлоатационни допустими максимални маси
1. За целите на регистрацията и пускането в движение на превозни средства, чийто тип е одобрен съгласно настоящия регламент, националните органи определят за всеки вариант и версия в рамките на типа превозно средство всички долупосочени маси, които са разрешени за националния или международния трафик в съответствие с Директива 96/53/ЕО:
а)
регистрационна/експлоатационна допустима максимална маса с товар;
б)
регистрационна/експлоатационна допустима максимална маса на оста (осите);
в)
регистрационна/експлоатационна допустима максимална маса на групата оси;
г)
регистрационна/експлоатационна допустима максимална теглена маса;
д)
регистрационна/експлоатационна допустима максимална маса с товар на състав от превозни средства.
Националните органи установяват процедурата за определяне на посочените в първа алинея регистрационни/експлоатационни допустими максимални маси. Те определят компетентния орган, оправомощен за определяне на тези маси, и уточняват информацията, която трябва да му се представя.
2. Регистрационните/експлоатационните допустими максимални маси, определени съгласно процедурата по параграф 1, не могат да надвишават максималните маси по член 3, параграф 1.
3. Компетентният орган обсъжда с производителя разпределението на масата върху осите или групите оси, за да се гарантира правилното функциониране на системите на превозното средство, по-конкретно спирачната и кормилната уредба.
4. При определяне на регистрационните/експлоатационните допустими максимални маси националните органи предприемат необходимото, за да се продължи спазването на изискванията на регулаторните актове по приложения IV и XI към Директива 2007/46/ЕО.
5. Когато националните органи заключат, че изискванията на някой от регулаторните актове по приложения IV и XI към Директива 2007/46/ЕО, с изключение на настоящия регламент, не се спазват повече, те изискват провеждането на нови изпитвания и издаването на ново одобрение на типа или изменение от страна на органа по одобряването на типа, който е издал първоначалното одобрение на типа съгласно съответния регулаторен акт.
Член 6
Дерогации
1. Без да се засяга член 4, параграф 3 от Директива 96/53/ЕО, ЕО одобрение на типа може да се издаде за предназначени за превоз на неделими товари превозни средства с размери, които надвишават размерите съгласно настоящия регламент. В този случай в сертификата за одобрение на типа и сертификата за съответствие ясно се посочва, че превозното средство е предназначено единствено за превоз на неделими товари.
2. Държавите членки могат да издават одобрения съгласно членове 23 и 24 от Директива 2007/46/ЕО за превозни средства с размери, надвишаващи допустимите максимални размери по точки 1.1 от части Б, В и Г от приложение I към настоящия регламент.
Към одобренията на типа по член 23 от Директива 2007/46/ЕО се прилагат количествените ограничения по част А, раздел 3 от приложение ХII към посочената директива.
Член 7
Преходни разпоредби
1. Националните органи разрешават продажбата и пускането в движение на превозни средства от тип, одобрен преди датата, посочена в член 13, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 661/2009, и продължават да издават изменения на одобренията, издадени съгласно директиви 92/21/ЕИО и 97/27/ЕО.
2. Чрез дерогация от параграф 1 ЕО одобренията на типа, издадени съгласно член 7 от Директива 97/27/ЕО, не са повече валидни считано от датата по член 19, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 661/2009.
Държавите членки обаче могат да регистрират и разрешават продажбата или пускането в движение на превозни средства, излезли от серийно производство и чието ЕО одобрение на типа повече не е валидно, когато производителят формулира искане за целта съгласно член 27 от Директива 2007/46/ЕО.
3. От 10 януари 2014 г. производителите издават сертификати за съответствие, които отговарят на разпоредбите на настоящия регламент.
До 9 януари 2014 г. те посочват действителната маса на превозното средство в точка 52 от сертификата за съответствие, освен ако тя е посочена в някоя от другите точки в сертификата за съответствие.
Член 8
Изменения на Директива 2007/46/ЕО
Приложения I, III, IX и XVI към Директива 2007/46/ЕО се изменят в съответствие с приложение VI към настоящия регламент.
Приложение XII към Директива 2007/46/ЕО се заменя с приложение VII към настоящия регламент.
Член 9
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага за новите типове превозни средства, чието одобрение на типа е издадено след 1 ноември 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 12 декември 2012 година.
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 1230/2012,
12. detsember 2012,
millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 661/2009 seoses mootorsõidukite ja nende haagiste masside ja mõõtmete tüübikinnitusnõuetega ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2007/46/EÜ
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määrust (EÜ) nr 661/2009, mis käsitleb mootorsõidukite, nende haagiste ning nende jaoks ette nähtud süsteemide, osade ja eraldi tehniliste seadmestike üldise ohutusega seotud tüübikinnituse nõudeid, (1) eriti selle artikli 14 lõike 1 punkti a,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. septembri 2007. aasta direktiivi 2007/46/EÜ, millega kehtestatakse raamistik mootorsõidukite ja nende haagiste ning selliste sõidukite jaoks mõeldud süsteemide, osade ja eraldi seadmestike kinnituse kohta (raamdirektiiv), (2) eriti selle artikli 39 lõikeid 2, 3 ja 5,
ning arvestades järgmist:
(1)
Määrus (EÜ) nr 661/2009 on üksikmäärus direktiivi 2007/46/EÜ alusel kehtestatud tüübikinnitusmenetluses.
(2)
Määrusega (EÜ) nr 661/2009 on tunnistatud kehtetuks nõukogu 31. märtsi 1992. aasta direktiiv 92/21/EMÜ M1-kategooria mootorsõidukite masside ja mõõtmete kohta (3) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuli 1997. aasta direktiiv 97/27/EÜ, mis on seotud teatavate kategooriate mootorsõidukite ja nende haagiste masside ning mõõtmetega ning millega muudetakse direktiivi 70/156/EMÜ (4). Nimetatud direktiivides sätestatud nõuded seoses mootorsõidukite ja nende haagiste masside ja mõõtmetega tuleks üle kanda käesolevasse määrusesse ning vajaduse korral kohandada neid tehniliste ja teaduslike teadmiste arenguga.
(3)
Määrusega (EÜ) nr 661/2009 on kehtestatud mootorsõidukite ja nende haagiste tüübikinnituse nõudeid käsitlevad põhisätted seoses nende masside ja mõõtmetega. Seepärast on lisaks vaja sätestada sellise tüübikinnituse tarbeks konkreetsed menetlused, katsed ja nõuded.
(4)
Nõukogu 25. juuli 1996. aasta direktiiviga 96/53/EÜ, millega kehtestatakse teatavatele ühenduses liikuvatele maanteesõidukitele siseriiklikus ja rahvusvahelises liikluses lubatud maksimaalmõõtmed ning rahvusvahelises liikluses lubatud täismass, (5) on kehtestatud teatavad lubatud maksimaalmõõtmed liikmesriikides nii siseriikliku kui ka rahvusvahelise liikluse jaoks. Seetõttu on autode ehitamisel oluline võtta arvesse mõõtmeid, mis on Euroopa Liidus juba harmoneeritud, et soodustada ja tagada kaupade vaba ringlust.
(5)
Direktiiviga 97/27/EÜ lubati liikmesriikidel anda ELi tüübikinnitus sõidukitele, mille välimised mõõtmed olid suuremad kõnealuses direktiivis sätestatust. Samuti võisid liikmesriigid selle direktiivi kohaselt keelduda sõidukite registreerimisest, millele oli antud EÜ tüübikinnitus, kuid mille välimised mõõtmed ei vastanud liikmesriigis kehtivatele siseriiklikele nõuetele. On oluline säilitada võimalus lubada teatavatel tingimustel anda tüübikinnitus sõidukitele, mille mõõtmed ületavad lubatud piirmäärad, kui see on kasulik selle liikmesriigi maanteeliiklusele ja keskkonnale, kus teede infrastruktuur on sellise olukorra jaoks kohandatud. Seetõttu tuleks tagada sellistele sõidukitele tüübikinnituse andmine väikeseeriate või üksiktüübikinnitusega, tingimusel et sõidukite arv, mille suhtes kohaldatakse direktiivi 2007/46/EÜ artikli 23 kohast erandit seoses suurimate lubatud mõõtmetega, on piiratud kogusega, mis on vajalik käesoleva määruse täitmiseks. Direktiivi 2007/46/EÜ XII lisa tuleks seepärast vastavalt muuta, et lisada sellised koguselised piirnormid.
(6)
Direktiivis 96/53/EÜ on sätestatud suurimad lubatud massid, mida kohaldatakse ainult rahvusvahelises liikluses. Nimetatud direktiiviga lubatakse liikmesriikidel riigisisese liikluse puhul siiski jätkuvalt kohaldada siseriiklikke õigusakte. Seetõttu ei ole telgedele või telgede rühmale tehniliselt lubatava suurima täismassi ja tehniliselt lubatava suurima massi harmoneerimine liikmesriikidevahelises liikluses lühikese ajaga teostatav Sellest olenemata on maanteede infrastruktuuri ehitamist reguleerivate harmoneerimata eeskirjade olemasolu tõttu asjakohane nõuda, et liikmesriigid määraksid kindlaks nende sõidukite registreerimisel/kasutuses lubatud suurimad massid, mida lubatakse direktiivi 96/53/EÜ kohaselt siseriiklikku liiklusse või rahvusvahelisse liiklusse, ning kehtestaksid sellise kindlaksmääramise menetluse.
(7)
Võttes arvesse sõidukite masside ja mõõtmetega seotud liidu õigusaktide rakendamisel saadud kogemusi, on vaja sätestada selgelt määratletud põhimõtted. Mõned neist põhimõtetest on juba määratletud direktiivides 97/27/EÜ ja 92/21/EMÜ. Järjepidevuse huvides on kohane need määratlused üle võtta ning vajaduse korral kohandada neid tehniliste ja teaduslike teadmistega.
(8)
Võttes arvesse, et käesolevas määruses on esitatud üksiksõiduki tegeliku massi määratlus, on segaduse vältimiseks vastavussertifikaadi täitmisel vajalik vastavalt muuta direktiivi 2007/46/EÜ IX lisa.
(9)
Kuna valges raamatus „Euroopa ühtse transpordipiirkonna tegevuskava - Konkurentsivõimelise ja ressursitõhusa transpordisüsteemi suunas” (6) on rõhutatud vajadust parandada maanteesõidukite aerodünaamilisi omadusi ning uurimused on näidanud, et aerodünaamiliste seadmete kinnitamisega sõidukitele võib märkimisväärselt vähendada mootorsõidukite kütusetarbimist ja seega CO2 heitkoguseid, siis on oluline lubada selliste aerodünaamiliste seadmete kinnitamist sõidukitele. Võttes arvesse, et aerodünaamilised seadmed on lisandid, mis oma konstruktsiooni tõttu ulatuvad sõiduki kõige välimistest punktidest väljapoole, kas sõiduki taga või külgedel, tuleks need lisada seadmete või varustuse nimekirja, mida ei võeta kõige välimiste mõõtmete määramisel arvesse. Siiski on oluline piirata nende väljaulatuvust sõiduki taga või külgedel, nii et see ei kahjustaks liiklusohutust ning jääks võimalikuks erinevate transpordiliikide kombineerimine. Selleks vajalikud tehnilised nõuded tuleks sätestada käesolevas määruses.
(10)
Saadaoleva tarkvaraga on võimalik kasutada virtuaalseid katsemeetodeid, mis põhinevad arvutipõhistel tehnikatel. Võttes arvesse, et selliste tehnikatega katsetamine on kulutõhusam ja vähem koormav, on asjakohane anda võimalus neid kasutada selleks, et kontrollida sõiduki suutlikkust manööverdada täielikult 360° trajektooril ning mõõta suurimat tagumist väljapööret sõiduki manööverdamisel trajektoori sees. Seetõttu on samuti oluline lisada käesolev määrus direktiivi 2007/46/EÜ XVI lisa õigustloovate aktide loetellu.
(11)
Selleks et tagada tüübikinnitussüsteemi korralik toimimine, on asjakohane ajakohastada direktiivi 2007/46/EÜ lisasid.
(12)
Seepärast tuleks direktiivi 2007/46/EÜ I, III, IX, XII ja XVI lisa vastavalt muuta. Kuna XII lisa sätted on piisavalt üksikasjalikud ega vaja ülevõtmist liikmesriikides, on asjakohane asendada see määrusega vastavalt direktiivi 2007/46/EÜ artikli 39 lõikele 8.
(13)
Käesolevas määruses sätestatud meetmed on kooskõlas mootorsõidukite tehnilise komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Sisu ja reguleerimisala
1. Käesolevas määruses sätestatakse mootorsõidukite ja nende haagiste ELi tüübikinnituse nõuded seoses nende masside ja mõõtmetega.
2. Käesolevat määrust kohaldatakse M-, N- ja O-kategooria mittekomplektsete, komplektsete ja komplekteeritud sõidukite suhtes.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse lisaks direktiivis 2007/46/EÜ ja määruses (EÜ) nr 661/2009 sätestatud mõistetele järgmisi mõisteid:
1)
„sõidukitüüp” - direktiivi 2007/46/EÜ II lisa B osas määratletud rühm sõidukeid;
2)
„standardvarustus” - sõiduki põhikonfiguratsioon, milles on olemas kõik funktsioonid, mis on nõutavad direktiivi 2007/46/EÜ IV lisas või XI lisas nimetatud õigusaktide kohaselt, sealhulgas kõik lisanduvad funktsioonid, millega ei kaasne konfiguratsiooni ega varustatuse taseme lisaspetsifikatsioone;
3)
„lisavarustus” - kõik standardvarustusse mittekuuluvad funktsioonid, mis on sõidukile paigaldatud tootja vastutusel ning mida klient saab tellida;
4)
„töökorras sõiduki mass” tähendab
a)
mootorsõiduki puhul:
sõiduki mass, kui kütusepaak/-paagid on täidetud vähemalt 90 % ulatuses selle/nende mahust, sealhulgas juhi mass, kütuse ja vedelike mass, koos standardvarustusega, mis on paigaldatud vastavalt tootja spetsifikatsioonidele, ning kere, kabiini, haakeseade ja varuratta/-rataste mass, kui need on paigaldatud, ning samuti tööriistade mass;
b)
haagise puhul:
sõiduki mass, sealhulgas kütuse ja vedelike mass, koos standardvarustusega, mis on paigaldatud vastavalt tootja spetsifikatsioonidele, ning kere, lisahaakeseade/-seadmete, varuratta/-rataste mass, kui need on paigaldatud, ning tööriistade mass;
5)
„lisavarustuse mass” - varustuse mass, mida võib sõidukile paigaldada lisaks standardvarustusele vastavalt tootja spetsifikatsioonidele;
6)
„sõiduki tegelik mass” - töökorras sõiduki mass, millele on lisatud üksiksõidukile paigaldatud lisavarustuse mass;
7)
„suurim tehniliselt lubatud täismass” (M) - suurim lubatud sõiduki mass, mis põhineb sõiduki konstruktsioonil ja tööomadustel; haagise või poolhaagise tehniliselt lubatud täismass on vedukile ülekantav staatiline mass, kui haagis on sõidukiga ühendatud;
8)
„autorongi suurim tehniliselt lubatud täismass” (MC) - suurim lubatud liidendsõiduki mass koos ühe või mitme haagisega, mis põhineb selle konstruktsioonil ja tööomadustel, või suurim lubatud vedukist ja poolhaagisest koosneva liidendsõiduki mass;
9)
„suurim tehniliselt lubatud pukseeritav mass” (TM) - ühe või mitme haagise suurim mass, mida võidakse pukseerida vedukiga ning mis vastab iga vedukiga ühendatud haagise telje või teljerühma kaudu maapinnale ülekantavale kogukoormusele;
10)
„telg” - kahe või enama mootori jõul liikuva või vabalt veereva ratta ühine pöörlemistelg, mis ühes või rohkemates segmentides asuvad samal tasapinnal risti sõiduki pikisuunalise keskjoonega;
11)
„teljerühm” - teljed, mille teljevahe on piiratud direktiivi 96/53/EÜ I lisas viidatud teljevahega d ning mis toimivad vastastikku vedrustuse erilise konstruktsiooni tõttu;
12)
„üksiktelg” - telg, mida ei saa pidada teljerühma osaks;
13)
„suurim tehniliselt lubatud teljekoormus (m)” - telje kaudu teepinnale avalduv sõiduki ja telje konstruktsioonil ning nende tööomadustel põhinev suurim lubatud staatiline vertikaalkoormus;
14)
„suurim tehniliselt lubatud teljerühma koormus (μ)” - teljerühma kaudu teepinnale avalduv sõiduki ja teljerühma konstruktsioonil ning nende tööomadustel põhinev suurim lubatud staatiline vertikaalkoormus;
15)
„haakeseade” - mehaaniline seade ja selle osad, mis on määratletud ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni eeskirja nr 55 (autorongide mehaaniliste haakeseadiste osade tunnustamist käsitlevate ühtsete sätete kohta) (7) punktides 2.1-2.6 ning automaatse reguleerimisega haakeseadmed, mis on määratletud ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni eeskirja nr 102 (ühtsed sätted, milles käsitletakse: I. automaatse reguleerimisega haakeseadme tüübikinnitust; II. sõidukite tüübikinnitust seoses tüübikinnituse saanud automaatse reguleerimisega haakeseadme paigaldamisega) (8) punktis 2.1.1;
16)
„haakepunkt” - veetava sõiduki haakeseadme ja veduki haakeseadme ühenduse keskpunkt;
17)
„haakeseadme mass” - haakeseadme ja sõidukile haakeseadme kinnitamiseks vajalike osade mass;
18)
„haakepunktile mõjuv suurim tehniliselt lubatud koormus”
a)
veduki korral on see haakeseadme ja veduki konstruktsioonil põhinev mass, mis vastab veduki suurimale lubatud staatilisele vertikaalkoormusele haakepunktis (S või U väärtus);
b)
poolhaagise, kesktelghaagise või jäiga haakeseadmega haagise korral on see haakeseadme ja haagise konstruktsioonil põhinev mass, mis vastab suurimale lubatud staatilisele vertikaalkoormusele, mis kantakse haakepunktis haagiselt üle vedukile (S või U väärtus);
19)
„reisijate mass” - sõiduki kategooriast sõltuv nimimass, mis korrutatakse istmete arvuga, sealhulgas meeskonnaliikmete istmete (kui need on olemas) arvuga ning seisjate arvuga, arvestamata juhti;
20)
„juhi mass” - 75 kilogrammile vastav mass juhiistme võrdluspunktis;
21)
„nimikoormus” - suurima tehniliselt lubatud täismassi ja sõidukorras sõiduki massi vahe, millele on liidetud reisijate ja lisavarustuse mass;
22)
„pikkus” - ISO standardi 612:1978 punktides 6.1.1, 6.1.2 ja 6.1.3 määratletud mõõde; see määratlus kehtib ka kahest või enamast osast moodustatud liigendsõiduki puhul;
23)
„laius” - ISO standardi 612:1978 punktis 6.2 määratletud mõõde;
24)
„kõrgus” - ISO standardi 612:1978 punktis 6.3 määratletud mõõde;
25)
„teljevahe”:
a)
ISO standardi 612:1978 punktis 6.4.1 määratletud mõõde;
b)
üheteljelise kesktelghaagise puhul on see horisontaalkaugus haakepunkti vertikaaltelje ja telje keskpunkti vahel;
c)
mitmeteljelise kesktelghaagise puhul on see horisontaalkaugus haakeseadise vertikaaltelje ja esimese telje keskpunkti vahel;
26)
„telgedevaheline kaugus” - rohkem kui kaheteljelise sõiduki puhul on see standardi ISO 612:1978 punktis 6.4 viidatud kahe järjestikuse telje vaheline kaugus; kui sõidukil on ainult kaks telge või on tegemist poolhaagise, täishaagise või jäiga haakeseadmega haagisega, siis tähendab standardi ISO 612:1978 punktis 6.4.2 viidatud telgedevaheline kaugus teljevahet, nagu see on määratletud mõistete punktis 25;
27)
„rööbe” - ISO standardi 612:1978 punktis 6.5 viidatud vahemaa;
28)
„sadula ettenihe” - ISO standardi 612:1978 punktis 6.19.2 viidatud vahemaa, võttes arvesse sama standardi punktis 6.19 viidatud märkust;
29)
„poolhaagise esikinnituse raadius” - horisontaalkaugus veopoldi telje ja poolhaagise eesmise serva mis tahes punkti vahel;
30)
„esiülend” - horisontaalkaugus poolhaagise esimest telge või veopoldi telge läbiva vertikaaltasapinna ja sõiduki kõige eesmise punkti vahel;
31)
„tagaülend” - horisontaalkaugus poolhaagise viimast tagatelge läbiva vertikaaltasapinna ja sõiduki kõige tagumise punkti vahel; kui sõidukile on paigaldatud mitte-eemaldatav haakeseadis, siis on sõiduki kõige tagumiseks punktiks haakepunkt;
32)
„laadimisruumi pikkus” - vahemaa lastiruumi kõige eesmisest sisemisest punktist kuni kõige tagumise sisemise punktini, mida mõõdetakse horisontaalselt sõiduki pikitasapinnal;
33)
„tagumine väljapööre” - vahemaa tegelike kõige kaugemate punktide vahel, milleni sõiduki tagumine osa ulatub manööverdades vastavalt käesoleva määruse I lisa B osa 7. jao või C osa 6. jao tingimustele;
34)
„teljetõsteseade” - sõidukile paigaldatud mehhanism, mille eesmärk on telge maapinnalt üles tõsta või maapinnale langetada;
35)
„ülestõstetav telg” - telg, mida võib tavapärasest asendist teljetõsteseadmega tõsta või uuesti alla lasta;
36)
„koormatav telg” - telg, mille koormust saab muuta ilma telge teljetõsteseadmega üles tõstmata;
37)
„õhkvedrustus” - vedrustussüsteem, mille vedrustusefekt saavutatakse vähemalt 75 % ulatuses õhkvedrude abil;
(38)
„busside klassid” - sõidukid, mis on määratletud ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni eeskirja nr 107 (M2- või M3-kategooria sõidukite tüübikinnitust käsitlevad ühtsed sätted seoses nimetatud sõidukite üldehitusega) (9) punktides 2.1.1 ja 2.1.2;
(39)
„liigendsõiduk” - M2- või M3-kategooria sõiduk, mis on määratletud ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni eeskirja 107 punktis 2.1.3;
(40)
„jagamatu veos” - koorem, mida ei saa maanteel transportimiseks lahutada kaheks või rohkemaks koormaks ilma liigsete kulude ja riskita seda rikkuda ja mis oma massi või mõõtmete tõttu ei ole transporditav sõidukiga, mille massid ja mõõtmed vastavad liikmesriigis kehtestatud suurimatele lubatud massidele ja mõõtmetele.
Artikkel 3
Tootjate kohustused
1. Tootja määrab iga sõidukitüübi iga versiooni puhul, olenemata sõiduki komplekteerituse astmest, järgmised massid:
a)
suurim tehniliselt lubatud täismass;
b)
autorongi suurim tehniliselt lubatud täismass;
c)
suurim tehniliselt lubatud pukseeritav mass;
d)
suurim tehniliselt lubatud teljekoormus või suurim tehniliselt lubatud teljerühma koormus;
e)
suurimad tehniliselt lubatud massid haakepunktis/-punktides, võttes arvesse, olenevalt asjaoludest, sõidukile paigaldatud või paigaldamiseks sobivate haakeseadmete tehnilisi omadusi.
2. Lõikes 1 nimetatud masside määramisel võtab tootja arvesse parimat inseneritava ja parimaid kättesaadavaid tehnilisi teadmisi, et vähendada mehaaniliste rikete ohtu, eelkõige materjali väsimisest tulenevaid ohte, ning et hoida ära teede infrastruktuuri kahjustamist.
3. Lõikes 1 nimetatud masside määramisel võtab tootja arvesse sõiduki suurimat konstruktsioonilist kiirust.
Kui tootja on varustanud sõiduki kiiruspiirikuga, siis on sõiduki suurim konstruktsiooniline kiirus kiiruspiirikuga lubatud suurim kiirus.
4. Lõikes 1 nimetatud masside määramisel ei kehtesta tootja sõidukite kasutamisele piiranguid, välja arvatud piirangud rehvide kandevõimele, mida saab kohandada vastavalt konstruktsioonilisele kiirusele, nagu on lubatud ÜRO Euroopa majanduskomisjoni eeskirjas nr 54 („Ühtsed sätted kommertsveokite ja nende haagiste õhkrehvide tüübikinnituste kohta”) (10) ning komisjoni määruse (EL) nr 458/2011 (11) II lisa punktis 5.
5. Mittekomplektsete sõidukite puhul, sealhulgas sadulveokid, mida tuleb edasi komplekteerida, esitab tootja kogu asjakohase teabe järgmise etapi tootjale, nii et käesoleva määruse nõudeid jätkuvalt täidetaks.
Esimese lõigu kohaldamisel määrab tootja koormuse summale vastava massi raskuskeskme asukoha.
6. M2-, M3-, N2- ja N3-kategooria mittekomplektsed sõidukid, millele ei ole paigaldatud keret, tuleb projekteerida selliselt, et järgnevad tootjad saaksid täita I lisa B osa 7. ja 8. jao ning C osa 6. ja 7. jao nõudeid.
Artikkel 4
Sätted, mis käsitlevad sõidukitüübile EÜ tüübikinnituse andmist seoses sõiduki masside ja mõõtmetega
1. Valmistaja või tema esindaja esitab tüübikinnitusasutusele taotluse sõidukitüübile EÜ tüübikinnituse saamiseks seoses sõiduki masside ja mõõtmetega.
2. Taotlus koostatakse vastavalt V lisa A osas esitatud teatise näidisele.
3. Massijaotuse arvutamise eesmärgil esitab tootja tüübikinnitusasutusele sõidukitüübi iga tehnilise konfiguratsiooni kohta, nagu on määratud väärtustega V lisa asjakohastes punktides, vajaliku teabe järgmiste masside kindlakstegemiseks:
a)
suurim tehniliselt lubatud täismass;
b)
suurim tehniliselt lubatud telgedele või teljerühmale rakenduv koormus;
c)
suurim tehniliselt lubatud pukseeritav mass;
d)
haakepunktile mõjuv suurim tehniliselt lubatud koormus;
e)
autorongi suurim tehniliselt lubatud täismass.
Teave esitatakse tabeli kujul või muus sobivas formaadis kokkuleppel tüübikinnitusasutusega.
4. Kui lisavarustus mõjutab märkimisväärselt sõiduki masse ja mõõtmeid, siis esitab tootja tehnilisele teenistusele sõidukile paigaldatava lisavarustuse asukoha, massi ja raskuskeskme geomeetrilise asukoha telgede suhtes.
5. Kui lisavarustus koosneb mitmest eri osast, mis asuvad sõiduki eri kohtades, siis võib tootja erandina lõikest 4 esitada tehnilisele teenistusele ainult lisavarustuse massi jaotuse telgedele.
6. Telgede rühma puhul esitab tootja kogu telgede rühmale rakenduva massi jaotuse telgede vahel.
Vajaduse korral esitab tootja jaotumise valemid või asjakohased graafikud.
7. Kui tüübikinnitusasutus või tehniline teenistus peab seda vajalikuks, nõuavad nad, et tootja teeb inspekteerimiseks kättesaadavaks kinnitatava tüübi representatiivsõiduki.
8. Sõiduki tootja võib esitada tüübikinnitusasutusele taotluse, et vedrustus tunnistataks samaväärsuseks õhkvedrustusega.
Tüübikinnitusasutus tunnistab vedrustuse samaväärseks õhkvedrustusega, kui on täidetud III lisa nõuded.
Kui tehniline teenistus tunnistab samaväärsust, annab ta välja katsetunnistuse. Tüübikinnitusasutus lisab katsetunnistuse ja vedrustuse tehnilise kirjelduse EÜ tüübikinnitustunnistuse juurde.
9. Kui käesoleva määruse I ja IV lisas sätestatud nõuded on täidetud, annab tüübikinnitusasutus tüübikinnituse vastavalt direktiivi 2007/46/EÜ VII lisas esitatud numeratsioonisüsteemile.
Liikmesriik ei tohi anda sama numbrit ühelegi teisele sõidukitüübile.
10. Lõike 9 kohaldamisel väljastab tüübikinnitusasutus EÜ tüübikinnitustunnistuse, mis on koostatud vastavalt V lisa B osas esitatud näidisele.
11. I lisa 2. liites viidatud lubatud kõrvalekallet kohaldatakse direktiivi 2007/46/EÜ artikli 12 lõike 2 kohaldamisel.
Artikkel 5
Suurimad lubatud massid registreerimisel/kasutuses
1. Käesoleva määruse alusel tüübikinnituse saanud sõidukite registreerimisel ja kasutuselevõtmisel määravad riiklikud asutused sõidukitüübi iga variandi ja versiooni puhul kõik järgmised massid, mis on direktiivi 96/53/EÜ kohaselt lubatud riigisiseseks või rahvusvaheliseks liikluseks:
a)
registreerimisel/kasutuses lubatud suurim täismass;
b)
registreerimisel/kasutuses lubatud suurim telje (telgede) mass;
c)
registreerimisel/kasutuses lubatud suurim teljerühma mass;
d)
registreerimisel/kasutuses lubatud suurim pukseeritav mass;
e)
registreerimisel/kasutuses lubatud suurim autorongi mass.
Riiklikud ametiasutused kehtestavad esimeses lõigus nimetatud registreerimisel/kasutuses lubatud suurimate masside määramise korra. Nad nimetavad nende masside määramiseks pädeva asutuse ja määravad, milline teave tuleb neile asutustele esitada.
2. Lõikes 1 nimetatud korra kohaselt määratud lubatud massid registreerimisel/kasutuses ei tohi ületada artikli 3 lõikes 1 viidatud suurimaid masse.
3. Pädev asutus konsulteerib tootjaga seoses massi jaotusega telgedele või teljerühmadele, et tagada sõiduki süsteemide, eelkõige pidurdus- ja juhtimissüsteemi nõuetekohane toimimine.
4. Registreerimisel/kasutuses lubatud suurimate masside määramisel peavad riiklikud ametiasutused tagama, et direktiivi 2007/46/EÜ IV ja XI lisas loetletud õigusaktide nõuded oleksid jätkuvalt täidetud.
5. Kui riiklikud ametiasutused teevad järelduse, et direktiivi 2007/46/EÜ IV ja XI lisas loetletud ühe õigusakti nõudeid ei täideta, välja arvatud käesoleva määruse nõuded, nõuavad nad, et tüübikinnitusasutus, kes andis asjaomase õigusakti alusel esmase tüübikinnituse, teeks uued katsed ja annaks olukorrast olenevalt uue tüübikinnituse või tüübikinnituse laienduse.
Artikkel 6
Erandid
1. Ilma, et see piiraks direktiivi 96/53/EÜ artikli 4 lõike 3 kohaldamist, võib anda EÜ tüübikinnituse sõidukitele, mille mõõtmed ületavad käesoleva määrusega nõutud mõõtmed, kui need sõidukid on ette nähtud jagamatu veose vedamiseks. Sellisel juhul näidatakse tüübikinnitustunnistuses ja vastavustunnistuses selgelt, et sõiduk on ette nähtud ainult jagamatute veoste vedamiseks.
2. Liikmesriigid võivad direktiivi 2007/46/EÜ artiklite 23 ja 24 alusel anda kinnituse sõidukitele, mis ületavad käesoleva määruse I lisa B, C ja D osade punktis 1.1 sätestatud suurimad lubatud mõõtmed.
Direktiivi 2007/46/EÜ artikli 23 alusel antud tüübikinnituste puhul kohaldatakse selle direktiivi XII lisa A osa 3. jaos sätestatud koguselised piirangud.
Artikkel 7
Üleminekusätted
1. Riiklikud ametiasutused lubavad enne määruse (EÜ) nr 661/2009 artikli 13 lõikes 2 osutatud kuupäeva tüübikinnituse saanud sõidukite müümist ja kasutuselevõtmist ning jätkavad laienduse andmist kinnitustele, mis on saadud direktiivide 92/21/EMÜ ja 97/27/EÜ alusel.
2. Erandina lõikest 1 kaotavad direktiivi 97/27/EÜ artikli 7 alusel antud EÜ tüübikinnitused kehtivuse määruse (EÜ) nr 661/2009 artikli 19 lõikes 1 nimetatud kuupäeval.
Siiski võivad liikmesriigid kooskõlas direktiivi 2007/46/EÜ artikliga 27 tootja nõudmisel registreerida seerialõpu sõidukeid, mille EÜ tüübikinnitus ei ole enam kehtiv, ja lubada nende müüki ja kasutuselevõtmist.
3. Alates 10. jaanuarist 2014 annavad tootjad välja käesoleva määrusega kooskõlas olevad vastavustunnistused.
Kuni 9. jaanuarini 2014 näitavad nad sõiduki tegeliku massi vastavustunnistuse kandes 52, kui see ei ole näidatud vastavustunnistuse mõnes muus kandes.
Artikkel 8
Direktiivi 2007/46/EÜ muudatused
Direktiivi 2007/46/EÜ I, III, IX ja XVI lisa muudetakse vastavalt käesoleva määruse VI lisale.
Direktiivi 2007/46/EÜ XII lisa asendatakse käesoleva määruse VII lisaga.
Artikkel 9
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse uute sõidukitüüpide suhtes, millele antakse tüübikinnitus alates 1. novembrist 2012.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 12. detsember 2012