ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 625/2014 НА КОМИСИЯТА
от 13 март 2014 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета чрез приемане на регулаторни технически стандарти, с които се уточняват изискванията за инвеститор, спонсор, първоначални кредитори и институции инициатори във връзка с експозиции към прехвърлен кредитен риск
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (1), и по-специално член 410, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
Запазването на икономически интерес има за цел съгласуване на интересите между страните, които съответно прехвърлят и поемат кредитен риск във връзка със секюритизираните експозиции. Когато даден субект секюритизира собствените си задължения, съгласуването на интереси става автоматично, без значение дали крайният длъжник обезпечава своя дълг. Когато е ясно, че инициаторът задържа кредитния риск, не е необходимо той да запазва интерес, тъй като това не би подобрило съществуващото положение.
(2)
Целесъобразно е да бъдат уточнени обстоятелствата, при които се смята, че възниква експозиция към прехвърлен кредитен риск за някои специфични случаи, в които институциите, които не действат като инициатори, спонсори или първоначални кредитори, може да се окажат изложени на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция, включително когато институциите действат като контрагент по дериватен инструмент на секюритизационната сделка, като хеджиращ контрагент по секюритизационната сделка, като доставчик на ликвидно улеснение по сделката, както и когато институциите притежават секюритизиращи позиции в търговския портфейл в контекста на дейност по поддържане на пазара.
(3)
При сделките по пресекюритизация възниква прехвърляне на кредитния риск при първата секюритизация на активи и при второто „преопаковане“ на сделката. Двете нива на сделката и съответните два случая на прехвърляне на кредитен риск са независими по отношение на изискванията, изложени в настоящия регламент. Запазването на нетния икономически интерес и комплексната проверка следва да бъдат подсигурени на всяко ниво на сделката от институциите, които ще бъдат изложени на прехвърлен кредитен риск на съответното ниво. Следователно, ако институцията придобива експозиция само на второто ниво на сделката (при „преопаковането“), изискванията, отнасящи се до запазване на нетен икономически интерес и до комплексната проверка, се прилагат за тази институция само по отношение на второто ниво на сделката. В рамките на една и съща сделка за пресекюритизация институциите, които са придобили експозиция на първото ниво на секюритизацията на активи, следва да спазват изискванията за запазване на икономическия интерес и за комплексна проверка по отношение на първото ниво на секюритизацията на сделката.
(4)
Целесъобразно е по-подробно да се конкретизират следните аспекти: прилагането на задължението за запазване на икономически интерес, включително спазване на задължението при наличието на множество инициатори, спонсори или първоначални кредитори; подробностите относно различните варианти на запазване; начинът на измерване на изискването за запазване при инициирането, а също и текущо; начинът на прилагане на изключения.
(5)
В член 405, параграф 1, букви а)-д) от Регламент (ЕС) № 575/2013 са представени различни варианти, при които изискването за запазване на интерес се смята за изпълнено. Настоящият регламент изяснява подробно начините за съобразяване с всеки от тези варианти.
(6)
Запазването на интерес може да се постигне чрез синтетична или условна форма на запазване, при условие че тези методи са напълно съобразени с един от възможните варианти, посочени в член 405, параграф 1, букви а)-д) от Регламент (ЕС) № 575/2013, към които може да бъде приравнена синтетичната или условната форма на запазване, и при условие че е подсигурено спазването на изискванията за оповестяване.
(7)
Забранява се хеджирането на запазения икономически интерес или неговата продажба, когато тези техники накърняват изискването за запазване, което означава, че те могат да бъдат разрешени, когато не подсигуряват на запазващото икономически интерес лице хеджиране срещу кредитен риск - нито на запазените секюритизиращи позиции, нито на запазените експозиции.
(8)
С цел да се подсигури текущо поддържане на нетен икономически интерес институциите следва да гарантират, че в секюритизационната структура липсват вградени механизми, чрез които минималното изискване за запазване на икономически интерес при инициирането непременно ще намалее по-бързо от прехвърления интерес. Също така не следва да се дава приоритет на запазения интерес по отношение на паричните потоци с цел преференциално извличане на ползи от частично или пълно погасяване, така че той да падне под 5 % от текущата номинална стойност на продадените траншове или секюритизираните експозиции. Освен това кредитната подкрепа, предоставена на институцията, поемаща експозиция към секюритизираща позиция, не следва да намалява непропорционално спрямо равнището на погасяване на базисните експозиции.
(9)
Институциите следва да могат да използват финансови модели, разработени от трети страни, различни от агенции за външна кредитна оценка (АВКО), с цел намаляване на административната тежест и разходите за привеждане в съответствие във връзка с изпълнението на задълженията за извършване на комплексна проверка. Институциите следва да използват финансови модели на трети страни само ако преди да инвестират са положили дължимата грижа да проверят точността на съответните допускания и структурирането на моделите, както и да разберат методологията, допусканията и резултатите на тези модели.
(10)
От съществено значение е допълнително да се конкретизира периодичността, с която институциите правят прегледи на съответствието с изискванията за комплексна проверка, начинът, по който да се преценява уместността на използването на различни правила и процедури за търговския и банковия портфейл, начинът на оценяване на съответствието, когато позициите се отнасят до портфейл за корелационно търгуване, както и да се уточнят някои термини от текста на член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013, като например „рискови параметри“ и „структурни елементи“.
(11)
Съгласно член 14, параграф 2, Регламент (ЕС) № 575/2013 установени в трети държави субекти, които са включени в консолидирания отчет в съответствие с член 18 от Регламент (ЕС) № 575/2013, но не попадат пряко в обхвата на прилагане на допълнителните рискови тегла, следва да не бъдат считани за нарушаващи член 405 от Регламент (ЕС) № 575/2013 при ограничени обстоятелства, като например във връзка с експозиции, държани в търговския портфейл за целите на дейност по поддържане на пазара. Не следва да се смята, че институциите нарушават този член, когато всички подобни експозиции или позиции в търговския портфейл не са съществени и не представляват непропорционално голям дял от търговията, при условие че е налице пълно разбиране относно експозициите или позициите и че се изпълняват подходящи и съизмерими формални правила и процедури спрямо общия рисков профил на съответния субект и на групата.
(12)
За ефективната комплексна проверка на секюритизиращите позиции е необходимо първоначално и текущо предоставяне на информация на инвеститорите относно степента на поетия ангажимент за запазване на икономически интерес и относно данните от съществено значение, включително за кредитното качество и показателите на базисната експозиция. Оповестените данни следва да включват подробни сведения за идентификационните данни на запазващото нетен икономически интерес лице, за избрания вариант за запазване на икономически интерес, както и относно първоначално предвидения и текущия ангажимент за запазване на икономически интерес. Когато са приложими изключенията, предвидени в член 405, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, секюритизираните експозиции следва да бъдат изрично оповестени, когато не се прилага изискването за запазване, както и причината то да не бъде прилагано.
(13)
Настоящият регламент се основава на проектите за регулаторни технически стандарти, представени от Европейския надзорен орган (Европейския банков орган) на Комисията.
(14)
Европейският надзорен орган (Европейският банков орган) проведе открити обществени консултации по тези проекти на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от Групата на участниците от банковия сектор, създадена по член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (2),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ЕКСПОЗИЦИЯ КЪМ РИСКА ВЪВ ВРЪЗКА СЪС СЕКЮРИТИЗАЦИЯ
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„запазващо лице“ означава субект, действащ като инициатор, спонсор или първоначален кредитор, който запазва нетен икономически интерес в схемата на секюритизация в съответствие с член 405, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
б)
„синтетична форма на запазване“ означава запазване на икономически интерес чрез използването на дериватни инструменти.
в)
„условна форма на запазване“ означава запазване на икономически интерес чрез използване на гаранции, акредитиви и други подобни форми на кредитна подкрепа за осигуряване на незабавно прилагане на запазването.
г)
„вертикален транш“ означава транш, който излага притежателя на транша на кредитния риск по всеки издаден транш на секюритизационната сделка на пропорционален принцип.
ГЛАВА II
ЕКСПОЗИЦИЯ КЪМ КРЕДИТЕН РИСК ВЪВ ВРЪЗКА СЪС СЕКЮРИТИЗИРАЩА ПОЗИЦИЯ
Член 2
Особени случаи на експозиция към кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция
1. Когато дадена институция действа като контрагент по кредитни дериватни инструменти или като контрагент, осигуряващ хеджирането, или като доставчик на ликвидно улеснение по секюритизационна сделка, се счита, че тя остава изложена на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция, когато дериватът, хеджирането или ликвидното улеснение поемат кредитния риск на секюритизираните експозиции или секюритизиращите позиции.
2. За целите на член 405 и член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 когато ликвидното улеснение отговаря на условията, посочени в член 255, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 г., доставчикът на ликвидност не се счита за изложен на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция.
3. Когато става въпрос за пресекюритизация с повече от едно ниво или секюритизация чрез няколко отделни базисни операции, дадена институция може да се счита за изложена на кредитен риск само във връзка с отделната секюритизираща позиция или сделка, към която приема експозиция.
4. Приема се, че институциите не са в нарушение на член 405 от Регламент (ЕС) № 575/2013 в съответствие с член 14, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на консолидирана основа, при положение че са изпълнени следните условия:
а)
субектът, който държи секюритизиращите позиции, е установен в трета държава и е включен в консолидираната група в съответствие с член 18 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
б)
секюритизиращите позиции се държат в търговския портфейл на субекта, посочен в буква а), за целите на дейността по поддържане на пазара;
в)
секюритизиращите позиции не са значими по отношение на общия рисков профил на търговския портфейл на групата, посочен в буква а), и не представляват несъразмерен дял от търговската дейност на групата.
ГЛАВА III
ЗАПАЗВАНЕ НА НЕТЕН ИКОНОМИЧЕСКИ ИНТЕРЕС
Член 3
Лица, запазващи значим нетен икономически интерес
1. Запазеният значим нетен икономически интерес не се разделя между различни видове запазващи лица. Изискването за запазване на значим нетен икономически интерес се удовлетворява в пълна степен от което и да е от следните лица:
а)
инициатора или инициаторите;
б)
спонсора или спонсорите;
в)
първоначалния кредитор или първоначалните кредитори.
2. Ако секюритизираните експозиции са създадени от няколко инициатори, изискването за запазване се удовлетворява от всеки инициатор по отношение на дела от общия размер на секюритизираните експозиции, за които той е инициатор.
3. Ако секюритизираните експозиции са създадени от няколко първоначални кредитори, изискването за запазване се удовлетворява от всеки първоначален кредитор по отношение на дела от общия размер на секюритизираните експозиции, за които той е първоначален кредитор.
4. Чрез дерогация от параграфи 2 и 3, ако секюритизираните експозиции са създадени от няколко инициатори или няколко първоначални кредитори, изискването за запазване може да бъде изпълнено в пълна степен от един инициатор или първоначален кредитор, при условие че е спазено поне едно от следните условия:
а)
инициаторът или първоначалният кредитор е учредил и управлява програмата или схемата за секюритизация;
б)
инициаторът или първоначалният кредитор е учредил програмата или схемата за секюритизация и е допринесъл за над 50 % от общия размер на секюритизираните експозиции.
5. Ако секюритизираните експозиции са спонсорирани от няколко спонсори, изискването за запазване следва да бъде изпълнено от един от следните участници:
а)
спонсорът, чийто икономически интерес е най-добре съгласуван с инвеститорите, както е договорено със съответните спонсори въз основа на обективни критерии, включително структурата на таксите, участието в учредяването и управлението на програмата или схемата за секюритизация и изложеността на кредитен риск във връзка със секюритизиращите позиции;
б)
от всеки спонсор - пропорционално в зависимост от броя на спонсорите.
Член 4
Изпълнение на изискването за запазване чрез синтетична или условна форма на запазване
1. Изискването за запазване може да бъде изпълнено по начин, еквивалентен на един от вариантите, предвидени в член 405, параграф 1, алинея втора от Регламент (ЕС) № 575/2013, чрез синтетична или условна форма на запазване, когато са изпълнени следните условия:
а)
запазената сума е най-малко равностойна на изискването по варианта, към който може да бъде приравнена синтетичната или условната форма на запазване;
б)
запазващото лице изрично е оповестило, че ще запази постоянен значим нетен икономически интерес в това отношение, включително подробности относно формата на запазване, използваната методология при неговото определяне, както и неговата еквивалентност на един от посочените варианти.
2. Когато субект, различен от кредитна институция, както е определена в член 4, параграф 1, подточка 1) от Регламент (ЕС) № 575/2013, действа като запазващо лице посредством синтетична или условна форма на запазване, запазеният на синтетична или условна база интерес следва да бъде напълно обезпечен с парични средства и държан отделно като „средства, които принадлежат на клиенти“, съобразно член 13, параграф 8 от Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3).
Член 5
Вариант на запазване а): пропорционално запазване на интерес във всеки от продадените или прехвърлени на инвеститори траншове
1. Посоченото в член 405, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 575/2013 запазване на поне 5 % от номиналната стойност на всеки от продадените или прехвърлени траншове може да бъде постигнато също така посредством:
а)
запазване на най-малко 5 % от номиналната стойност на всяка от секюритизираните експозиции, при условие че кредитният риск на такива експозиции е от същия ранг или е подчинен на секюритизирания за същите експозиции кредитен риск. В случай на револвираща секюритизация, както е определена в член 242, параграф 13 от Регламент (ЕС) № 575/2013, това може да стане чрез запазване на интереса на инициатора, като се приема, че неговият интерес е възлизал на поне 5 % от номиналната стойност на всяка от секюритизираните експозиции и е бил от същия ранг или е бил подчинен на секюритизирания за същите експозиции кредитен риск;
б)
предоставянето в контекста на програма за търговски книжа, обезпечени с активи, на ликвидно улеснение, което може да бъде от най-висок ранг в договорния план за разпределение на загубите, когато са изпълнени следните условия:
i)
ликвидното улеснение обхваща 100 % от кредитния риск на секюритизираните експозиции;
ii)
ликвидното улеснение покрива кредитния риск за периода, през който запазващото лице е длъжно да поддържа икономически интерес посредством такова ликвидно улеснение за съответната секюритизираща позиция;
iii)
ликвидното улеснение се предоставя от инициатора, спонсора или първоначалния кредитор в секюритизационната сделка;
iv)
институцията, която придобива експозиция към подобна секюритизация, е получила достъп до съответната информация, позволяваща проверка на спазването на точки i), ii) и iii).
в)
Запазване на вертикален транш, който е с номинална стойност от поне 5 % от общата номинална стойност на всички емитирани траншове на дългови ценни книжа.
Член 6
Вариант на запазване б): запазване на интереса на инициатора за револвиращите експозиции
Запазването, посочено като вариант в член 405, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, може да бъде постигнато чрез запазване на най-малко 5 % от номиналната стойност на всяка от секюритизираните експозиции, при условие че запазеният кредитен риск по тези експозиции е от същия ранг или е подчинен на секюритизирания за същите експозиции кредитен риск.
Член 7
Вариант на запазване в): запазване на случайно избрани експозиции
1. Групата от най-малко 100 потенциално секюритизирани експозиции, от която са запазени и секюритизирани случайно избрани експозиции, посочени в член 405, параграф 1, буква в), втора алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, е достатъчно разнообразна, за да се избегне прекомерното концентриране на запазения интерес. При подготовката на процеса на подбор запазващото лице взема под внимание подходящи количествени и качествени показатели, за да се гарантира, че разграничението между запазените и секюритизираните експозиции е действително на случаен принцип. Ако е уместно, при подбора на експозициите запазващото лице на случайно избрани експозиции взема под внимание показатели като дата на емисия, продукт, география, дата на иницииране, падеж, съотношение между заем и стойност, вид собственост, промишлен отрасъл и остатък за изплащане.
2. Запазващото лице не определя различни отделни експозиции като запазени експозиции в различни моменти, освен ако това е необходимо за изпълнение на изискване за запазване по отношение на секюритизация, при която секюритизираните експозиции варират във времето - поради нови експозиции, които са добавени към секюритизацията, или поради промяна в нивото на отделните секюритизирани експозиции.
Член 8
Вариант на запазване г): запазване на транша за първа загуба
1. Запазването на транша за първа загуба в съответствие с член 405, параграф 1, буква г), втората алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013 се извършва от балансови или задбалансови позиции и може също така да бъде реализирано чрез някоя от следните възможности:
а)
предоставяне на условна форма на запазването, както е посочено в член 1, параграф 1, буква в), или на ликвидно улеснение в контекста на програмата за търговски книжа, обезпечени с активи, което отговаря на следните критерии:
i)
покрива най-малко 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции;
ii)
представлява първа загубена позиция във връзка със секюритизацията;
iii)
покрива кредитния иск за целия период на задължението за запазване;
iv)
предоставя се от инициатора, спонсора или първоначалния кредитор в секюритизацията;
v)
институцията, която придобива експозиция към подобна секюритизация, е получила достъп до съответната информация, позволяваща проверка на спазването на точки i), ii), iii) и iv).
б)
свръхобезпечение - като форма на кредитно подобрение, ако това свръхобезпечение играе ролята на запазване за „първа загуба“ на най-малко 5 % от номиналната стойност на траншовете, емитирани по схемата за секюритизация.
2. Когато траншът за първа загуба надвишава 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции, запазващото лице има възможност да запази само част от такъв транш за първа загуба, когато тази част се равнява на поне 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции.
3. Във връзка с изпълнението на изискването за запазване на риска на равнище схема за секюритизация институциите вземат предвид съществуването на базисни сделки, в които инициаторите или първоначалните кредитори запазват експозиция за първа загуба на конкретното равнище на сделката.
Член 9
Вариант на запазване д): запазване на първа загуба във всяка секюритизирана експозиция
1. Запазването на експозицията за първа загуба на равнището на всяка секюритизирана експозиция в съответствие с член 405, параграф 1, буква д), втората алинея се прилага по такъв начин, че запазеният кредитен риск е винаги подчинен на кредитния риск, който е бил секюритизиран във връзка със същите тези експозиции.
2. Запазването по параграф 1 може да бъде реализирано чрез продажбата при дисконтирана стойност на базисните експозиции от инициатора или първоначалния кредитор, като размерът на отстъпката е поне 5 % от номиналната стойност на всяка експозиция, а сумата на продажбата при дисконтирана стойност подлежи на възстановяване само на инициатора или първоначалния кредитор, когато не е компенсирана от загуби, свързани с кредитния риск по секюритизираните експозиции.
Член 10
Измерване на равнището на запазване
1. При измерване на равнището на запазване на нетен икономически интерес се прилагат следните критерии:
а)
за момент на възникване се счита моментът, в който експозициите за били секюритизирани за първи път;
б)
изчисляването на равнището на запазване се основава на номиналните стойности, а цената на придобиване на активите не се взема под внимание;
в)
„допълнителният спред“, както е определен в член 242, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, не се взема под внимание, когато се оценява нетният икономически интерес на запазващото нетен икономически интерес лице;
г)
Същият вариант на запазване и същата методология се използват за изчисляване на нетния икономически интерес за периода на действие на секюритизационната сделка, освен ако извънредни обстоятелства налагат промяна и тази промяна не се използва като средство за намаляване на размера на запазения интерес.
2. В допълнение към критериите, посочени в параграф 1, при условие че липсва вграден механизъм, чрез който запазеният интерес при инициирането да намалява по-бързо от прехвърления интерес, изпълнението на изискването за запазване не се счита за засегнато от намалението на размера на запазения интерес чрез разпределяне на парични потоци или чрез разпределение на загуби, които всъщност намаляват равнището на запазване с течение на времето. От запазващото лице не се изисква постоянно възстановяване или коригиране на запазения интерес до поне 5 % при реализиране на загуби по негови експозиции или при тяхното разпределяне по неговата запазена позиция.
Член 11
Измерване на запазването за неусвоените суми в експозиции под формата на кредитни улеснения
Изчисляването на нетния икономически интерес, който трябва да бъде запазен за кредитни улеснения, включително кредитни карти, се основава единствено на вече усвоените, реализирани или получени суми и се коригира в съответствие с промените в тези суми.
Член 12
Забрана за хеджиране или продажба на запазен интерес
1. Задължението, посочено в член 405, параграф 1, трета алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, запазеният нетен икономически интерес да не бъде подлаган на редуциране на кредитния риск, поемане на къси позиции, други действия по хеджиране или продажба се прилага, като се има предвид целта на изискването за запазване и като се взема под внимание икономическата същност на сделката. Хеджирането на нетния икономически интерес не се счита за хеджиране за целите на член 405, параграф 1, трета алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013 и може да бъде съответно разрешено само ако запазващото лице не е хеджирано срещу кредитен риск на запазените секюритизиращи позиции или запазените експозиции.
2. Запазващото лице може да използва всякакви запазени експозиции или секюритизиращи позиции за обезпечаване на финансиране, при условие че тази употреба не прехвърля кредитния риск по тези запазени секюритизирани експозиции или секюритизиращи позиции към трета страна.
Член 13
Изключения от член 405, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 575/2013
Посочените в член 405, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 сделки обхващат секюритизиращите позиции в портфейла за корелационно търгуване, които са референтни инструменти, удовлетворяващи критерия по член 338, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, или са допустими за включване в портфейла за корелационно търгуване.
Член 14
Запазване на консолидирана основа
Институция, която отговаря на изискването за запазване на основата на консолидираното състояние на съответната кредитна институция майка от ЕС, на финансовия холдинг от ЕС или на смесения финансов холдинг от ЕС в съответствие с член 405, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013, в случай че запазващото лице вече не е включено в обхвата на надзора на консолидирана основа, гарантира, че един или повече от останалите субекти, включени в обхвата на надзора на консолидирана основа, предполага експозиция към секюритизацията, за да се гарантира непрекъснато изпълнение на изискването.
ГЛАВА IV
ИЗИСКВАНИЯ ЗА КОМПЛЕКСНА ПРОВЕРКА ЗА ИНСТИТУЦИИТЕ, КОИТО ПРИЕМАТ ЕКСПОЗИЦИЯ КЪМ СЕКЮРИТИЗИРАЩА ПОЗИЦИЯ
Член 15
Възлагане на дейности на външни изпълнители и други общи съображения
1. Когато липсва информация за конкретните експозиции, които ще бъдат секюритизирани, в това число за експозициите, натрупани преди тяхната секюритизация, или когато те могат да бъдат заменени в съществуваща револвираща секюритизация, институцията се счита за изпълнила задълженията си за комплексна проверка по член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 за всяка от секюритизиращите си позиции на основата на съответните критерии за допустимост за тези експозиции.
2. При възлагането на външни изпълнители на определени задачи в процеса на изпълнение на задълженията, установени в член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013, включително водене на регистри, институциите, които придобиват изложеност към риск във връзка със секюритизация, запазват пълен контрол върху този процес.
Член 16
Уточняване на рисковите параметри и структурните елементи
1. Рисковите параметри на отделната секюритизираща позиция, посочени в член 406, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, включват следните най-подходящи и съществени параметри:
а)
ранг на транша;
б)
профил на паричния поток;
в)
съществуващ рейтинг;
г)
предишни резултати от подобни траншове;
д)
задължения, свързани с траншове, включени в документацията по секюритизацията;
е)
кредитно подобрение.
2. Рисковите параметри на експозициите, свързани със секюритизиращата позиция по член 406, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 575/2013, включват най-подходящите и съществени параметри, като например показателите по член 406, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 във връзка с експозиции по жилищни ипотечни заеми. Институциите определят подходящи и съпоставими инструменти за анализ на рисковите характеристики на други класове активи.
3. Допълнителните структурни елементи, както е посочено в член 406, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕС) № 575/2013, включват дериватни инструменти, обезпечения, акредитиви и други подобни форми на кредитна подкрепа.
Член 17
Периодичност на прегледа
Институциите правят най-малко веднъж годишно преглед на съответствието си с член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 след придобиване на експозиция към секюритизираща позиция и по-често - веднага след като институциите научат за нарушение на задълженията, включени в документацията за секюритизацията, или за съществена промяна в някой от следните аспекти:
а)
структурните елементи, които могат значително да повлияят върху резултатите на секюритизиращата позиция;
б)
рисковите параметри на секюритизиращите позиции и на базисните експозиции.
Член 18
Стрес тестове
1. Стрес тестовете по член 406, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013 включват всички съответни секюритизиращи позиции и са част от стратегиите и процедурите за стрес тестове, които институциите извършват в съответствие с процедурата за оценка на вътрешната капиталова адекватност, посочена в член 73 от Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (4).
2. С цел изпълнение на изискванията за стрес тестовете, посочени в член 406, параграф 1, втората алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, институциите могат да използват съпоставими финансови модели, разработени от трети страни, в допълнение към разработените от АВКО, при условие че при поискване могат да докажат, че преди инвестицията са положили дължимата грижа с цел да проверят точността на съответните допускания и структурирането на моделите, както и да разберат методологията, допусканията и резултатите.
3. При провеждането на стрес тестовете, посочени в член 406, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, в рамките на програмата за търговски книжа, обезпечени с активи съгласно 242, подточка 9) от Регламент (ЕС) № 575/2013, която е подкрепена от ликвидно улеснение, покриващо в пълна степен кредитния риск на секюритизираните експозиции, институциите могат да направят стрес тестове по-скоро във връзка с кредитоспособността на доставчика на ликвидното улеснение, отколкото по отношение на секюритизираните експозиции.
Член 19
Експозиции в търговския портфейл и банковия портфейл
1. Поддържането на секюритизираща позиция съответно в търговския или банковия портфейл само по себе си не представлява достатъчно основание за прилагането на различни правила и процедури или различна интензивност на прегледа в изпълнение на задължението за комплексна проверка по член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013. При определяне на това, дали да се прилагат различни правила и процедури или различна интензивност на прегледа, под внимание се вземат всички значими фактори, оказващи съществено въздействие върху рисковия профил на всеки от портфейлите и на съответните секюритизиращи позиции, включително размера на позициите, въздействието върху капиталовата база на институцията при неблагоприятни обстоятелства, както и концентрацията на риск в една конкретна сделка, емитент или клас активи.
2. Институциите гарантират, че всяко съществено изменение, задълбочаващо рисковия профил на секюритизиращите позиции в техния търговски и банков портфейл, се отразява чрез съответните промени в техните процедури за комплексна проверка по отношение на тези секюритизиращи позиции. В тази връзка в своите формални правила и процедури за търговския и банковия портфейл институциите определят обстоятелствата, които може да доведат до преглед на задълженията във връзка с комплексната проверка.
Член 20
Позиции в портфейла за корелационно търгуване
Член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 се смята за спазен, когато са изпълнени следните условия:
а)
секюритизиращите позиции или са държани в портфейла за корелационно търгуване и са референтни инструменти по член 338, параграф 1, буква б) от посочения регламент, или отговарят на изискванията за включване в портфейла за корелационно търгуване;
б)
институцията се съобразява с член 377 от посочения регламент, що се отнася до изчисляването на изискванията за собствените средства във връзка с нейния портфейл за корелационно търгуване;
в)
подходът на институцията за изчисляване на собствените средства във връзка с търговския портфейл води до всеобхватно и задълбочено познаване на рисковия профил на нейната инвестиция в секюритизиращи позиции;
г)
институцията е приложила формални правила и процедури, подходящи за портфейла за корелационно търгуване и съизмерими с рисовия профил на нейните инвестиции в съответните секюритизирани позиции, за анализиране и съхранение на съответната информация, посочена в член 406, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
ГЛАВА V
ИЗИСКВАНИЯ ЗА ИНИЦИАТОРИТЕ, СПОНСОРИТЕ И ПЪРВОНАЧАЛНИТЕ КРЕДИТОРИ
Член 21
Политики за кредитиране
1. Изпълнението на задължението по член 408 от Регламент (ЕС) № 575/2013 от страна на институциите инициатори или спонсори не предполага включването на типове заемополучатели и кредитни продукти, които са едни и същи за секюритизираните и несекюритизираните експозиции.
2. Когато институциите спонсори и инициатори не са били ангажирани в първоначалното отпускане на кредити за експозициите, които ще бъдат секюритизирани, или не са активни в отпускането на кредити за специфични видове експозиции, които ще бъдат секюритизирани, тези институции получават цялата необходима информация, за да се прецени дали критериите, приложени към кредитирането на тези експозиции, са също толкова надеждни и точни, както критериите, приложими към несекюритизирани експозиции.
Член 22
Оповестяване на равнището на поетото задължение за поддържане на нетен икономически интерес
1. В съответствие с член 409 от Регламент (ЕС) № 575/2013 запазващото лице предоставя на инвеститорите най-малко следната информация относно равнището на задължението си за поддържане на нетен икономически интерес в схемата на секюритизация:
а)
потвърждение за идентификационните данни на запазващото лице и за това, дали то е в ролята на инициатор, спонсор или първоначален кредитор;
б)
дали във връзка със запазването на нетен икономически интерес са приложени възможностите, предвидени в член 405, параграф 1, втората алинея, букви а), б), в), г) или д) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
в)
всяка промяна във възможностите за запазване на нетен икономически интерес, както е посочено в буква б), в съответствие с член 10, параграф 1, буква г);
г)
потвърждение за равнището на запазване при иницииране и за задължението за запазване на текуща основа, което се отнася само до продължаване на изпълнението на първоначалното задължение и не изисква данни относно текущата номинална или пазарна стойност или относно каквито и да било обезценки или намаления на стойността на запазения интерес.
2. Когато изключенията по член 405, параграф 3 или параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 са приложими към сделка по секюритизация, институциите, действащи като инициатор, спонсор или първоначален кредитор, оповестяват информация относно приложимото изключение за инвеститорите.
3. Информацията, посочена в параграфи 1 и 2, се документира по подходящ начин и се оповестява публично, освен при двустранни или частни сделки, при които непубличното оповестяване се счита за достатъчно от страните. Включването на декларация за задължение за запазване в проспекта за ценни книжа, емитирани като част от програмата за секюритизация, се разглежда като подходящо средство за изпълнение на изискването.
4. Оповестената информация се потвърждава също така след инициирането със същата периодичност, както периодичността на отчитане на сделката, най-малко веднъж годишно и при което и да е от следните обстоятелства:
а)
при нарушаване на задължение за запазване по член 405, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
б)
при съществена промяна в резултатите на секюритизиращата позиция или рисковите параметри на секютиризацията, или базисните експозиции;
в)
при нарушение на задълженията, включени в документацията по секюритизацията.
Член 23
Оповестяване на данни от съществено значение
1. Инициаторите, спонсорите и първоначалните кредитори гарантират, че данните от съществено значение в съответствие с член 409 от Регламент (ЕС) № 575/2013 са лесно достъпни за инвеститорите, без да се налагат прекомерни административни тежести.
2. Подходящото оповестяване по член 409 от Регламент (ЕС) № 575/2013 се извършва най-малко веднъж годишно и при следните обстоятелства:
а)
когато се променят съществено резултатите на секюритизиращата позиция или рисковите параметри на секютиризацията, или базисните експозиции;
б)
при нарушение на задълженията, включени в документацията по секюритизацията;
в)
За да може да се приеме, че данните са от съществено значение по отношение на отделните базисни експозиции, в общия случай те се предоставят за всеки кредит поотделно, като в някои случаи се допуска и предоставяне на данните на агрегирана основа. При оценката на това, дали обобщената информация е достатъчна, се вземат под внимание различни фактори, сред които нееднородността на базисния пул и дали управлението на експозициите в такъв пул се основава на самия пул или се извършва на базата на всеки отделен заем.
3. Изискването за оповестяване е подчинено на всякакви други правни или регулаторни изисквания, приложими към запазващото нетен икономически интерес лице.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 24
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 13 март 2014 година.
KOMISJONI DELEGEERITUD MÄÄRUS (EL) nr 625/2014,
13. märts 2014,
millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 575/2013 seoses regulatiivsete tehniliste standarditega, millega täpsustatakse ülekantud krediidiriskist tulenevate riskipositsioonidega seoses investoritele, sponsoritele, algsetele laenuandjatele ja väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutustele ja investeerimisühingutele esitatavaid nõudeid
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määrust (EL) nr 575/2013 krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta ja määruse (EL) nr 648/2012 muutmise kohta, (1) eriti selle artikli 410 lõiget 2,
ning arvestades järgmist:
(1)
Majandusliku huvi säilitamise eesmärk on viia väärtpaberistatud riskipositsioonide krediidiriski üle kandva poole huvid kooskõlla selle poole huvidega, kes kõnealuse krediidiriski enda kanda võtab. Kui üksus väärtpaberistab enda kohustusi, siis toimub huvide kooskõlla viimine automaatselt olenemata sellest, kas lõplik võlgnik oma võla tagab. Kui on selge, et krediidirisk jääb väärtpaberistamise tehingu algatajale, on huvi säilitamine tema poolt ebavajalik ja ei parandaks olukorda võrreldes juba olemasolnud positsiooniga.
(2)
Asjakohane on selgitada, millal loetakse ülekantud krediidiriskist tulenev riskipositsioon esinevat teatavatel spetsiifilistel juhtudel, mil väärtpaberistamise positsiooni krediidiriskist tulenev riskipositsioon võib tekkida sellistel krediidiasutustel ja investeerimisühingutel, kes ei tegutse väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsori või algse laenuandjana, sealhulgas juhul, kui krediidiasutus või investeerimisühing tegutseb seoses väärtpaberistamise tehinguga tuletisinstrumendi või riskimaanduse vastaspoolena või likviidsuse tagamise tehingu pakkujana, ning juhul, kui krediidiasutus või investeerimisühing hoiab väärtpaberistamise positsioone kauplemisportfellis turutegemise kontekstis.
(3)
Edasiväärtpaberistamise tehingutes toimub krediidiriski ülekandmine varade esmase väärtpaberistamise tasemel ja tehingu teisel, ümberstruktureeritud tasemel. Need tehingu kaks taset ja ka neile vastavad kaks korda, mil krediidirisk üle kantakse, on käesolevas määruses sätestatud nõuete seisukohast sõltumatud. Krediidiasutused ja investeerimisühingud peaksid tagama neto majandusliku huvi säilitamise ja hoolsuskohustuse tehingu igal sellisel tasandil, kus neil tekib ülekantud krediidiriskist tulenev riskipositsioon. Seega kui krediidiasutusel või investeerimisühingul tekib riskipositsioon ainult tehingu teisel, ümberstruktureeritud tasemel, siis on neto majandusliku huvi säilitamise ja hoolsuskohustusega seotud nõuded selle krediidiasutuse või investeerimisühingu suhtes kohaldatavad vaid seoses tehingu teise tasemega. Need krediidiasutused ja investeerimisühingud, kellel tekib samas edasiväärtpaberistamise tehingus riskipositsioon varade esmase väärtpaberistamise tasemel, peaksid täitma säilitamise ja hoolsuskohustusega seotud nõudeid seoses tehingu esmase väärtpaberistamise tasemega.
(4)
Asjakohane on üksikasjalikumalt sätestada säilitamiskohustuse kohaldamine, sealhulgas nõuded, mida tuleb täita olukorras, kus väärtpaberistamise tehingu algatajaid, sponsoreid või algseid laenuandjaid on mitu, erinevate säilitamisvõimalustega seonduvad üksikasjad ning see, kuidas mõõta säilitamisnõuet tehingu algatamisel ja jooksvalt ning kuidas kohaldada erandeid.
(5)
Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 punktides a-e sätestatakse erinevad võimalused huvi säilitamise nõude täitmiseks. Käesolevas määruses selgitatakse üksikasjalikult, mil viisil igaüht neist võimalustest tuleb täita.
(6)
Huvi säilitamise saaks saavutada sünteetilises või tingimuslikus vormis säilitamisega, tingimusel et sellised meetodid on täielikult kooskõlas ühega määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 punktides a-e sätestatud võimalustest, millega sünteetilises või tingimuslikus vormis säilitamist saab võrdsustada, ja et tagatud on avalikustamisnõuete täitmine.
(7)
Säilitatud huvi riskimaandus ja müümine on keelatud, kui kõnealused tehnikad töötavad vastu säilitamisnõude eesmärgile, mis tähendab, et neid võib lubada juhul, kui nendega ei maandata säilitatud väärtpaberistamise positsioonidest või säilitatud riskipositsioonidest tulenevat säilitaja krediidiriski.
(8)
Selleks et tagada neto majandusliku huvi jätkuv säilitamine, peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud tagama, et väärtpaberistamise struktuuri ei ole integreeritud mis tahes mehhanismi, mille tõttu tehingu algatamisel kohaldatav minimaalne säilitamisnõue kahaneb tingimata kiiremini kui üleantud huvi. Samuti ei tohiks säilitatud huvi rahavoogude seisukohast prioritiseerida, et saada tagasimaksetest või amortiseerimisest eelisjärjekorras kasu, selliselt et säilitatud huvi langeks alla 5 % müüdud väärtpaberistamise seeriate või väärtpaberistatud riskipositsioonide jooksvast nimiväärtusest. Lisaks sellele ei tohiks väärtpaberistamise positsioonist tulenevat riskipositsiooni võtvale krediidiasutusele või investeerimisühingule võimaldatud osalus tema krediidiriski kahjude katmisel kahaneda ebaproportsionaalselt aluseks olevate riskipositsioonidega seoses tehtavate tagasimaksete määraga.
(9)
Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel peaks olema võimalik kasutada muude kolmandate isikute kui krediidikvaliteeti hindavate asutuste väljatöötatud finantsmudeleid, et vähendada halduskoormust ja nõuete täitmise kulusid hoolsuskohustuse täitmisel. Krediidiasutused ja investeerimisühingud peaksid kolmandate isikute finantsmudeleid kasutama vaid juhul, kui nad on enne investeerimist rakendanud nõuetekohast hoolsust, et valideerida mudelites kasutatud asjaomased eeldused ja mudelite struktuur ning mõista selliste mudelite metoodikat, eeldusi ja tulemusi.
(10)
Äärmiselt oluline on ka täpsustada, kui sageli peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud enda hoolsuskohustuse nõuete täitmist kontrollima, kuidas hinnata seda, kas kauplemisportfelli ja kauplemisportfellivälise tegevuse puhul on asjakohane kasutada erinevaid põhimõtteid ja protseduure, ning kuidas hinnata nõuetele vastavust, kui positsioonid kuuluvad korrelatsioonil põhinevasse kauplemisportfelli, samuti selgitada teatavaid määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 406 kasutatud mõisteid, nagu „riskitunnused” ja „struktuursed näitajad”.
(11)
Kooskõlas määruse (EL) nr 575/2013 artikli 14 lõikega 2 ei tohiks kolmandas riigis asutud ettevõtjaid, kes on konsolideeritud vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artiklile 18, kuid ei kuulu otseselt täiendavate riskikaalude kohaldamisalasse, käsitada teatavatel piiratud asjaoludel, nagu turutegemise eesmärgil kauplemisportfellis hoitavate riskipositsioonide puhul, määruse (EL) nr 575/2013 artiklit 405 rikkuvana. Krediidiasutusi ja investeerimisühinguid ei tohiks käsitada kõnealust artiklit rikkuvana, kui mis tahes sellised kauplemisportfellis hoitavad riskipositsioonid või positsioonid ei ole olulised ega moodusta ebaproportsionaalset osa kauplemistegevusest, tingimusel et riskipositsioone või positsioone mõistetakse täielikult ning et rakendatud on formaalseid põhimõtteid ja protseduure, mis on asjakohased ja proportsionaalsed kõnealuse ettevõtja ja konsolideerimisgrupi üldise riskiprofiiliga.
(12)
Säilitamiskohustuse ja kogu olulise teabe taseme, sealhulgas aluseks olevate riskipositsioonide krediidikvaliteedi ja tulemusnäitajate algne ja pidev investoritele avalikustamine on vajalik hoolsuskohustuse tulemuslikuks täitmiseks väärtpaberistamise positsioonide suhtes. Avalikustatud teave peaks hõlmama üksikasju säilitaja identiteedi, valitud säilitamisvõimaluse ning majandusliku huvi säilitamise kohustuse algse ja jätkuva täitmise kohta. Kui kohaldatavad on määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõigetes 3 ja 4 sätestatud erandid, tuleks eraldi avalikustada sellised väärtpaberistatud riskipositsioonid, mille puhul säilitamisnõue ei ole kohaldatav, ja mittekohaldatavuse põhjus.
(13)
Käesolev määrus põhineb regulatiivsete tehniliste standardite eelnõul, mille Euroopa järelevalveasutus (Euroopa Pangandusjärelevalve) esitas komisjonile.
(14)
Euroopa järelevalveasutus (Euroopa Pangandusjärelevalve) on viinud käesoleva määruse aluseks oleva regulatiivsete tehniliste standardite eelnõu kohta läbi avatud avaliku konsultatsiooni, analüüsinud võimalikke seotud kulusid ja kasu ning küsinud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1093/2010 (2) artikli 37 kohaselt moodustatud pangandussektori sidusrühmade kogu arvamust,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
MÕISTED JA AVATUS VÄÄRTPABERISTAMISE RISKILE
Artikkel 1
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)
„säilitaja” - väärtpaberistamise tehingu algatajana, sponsorina või algse laenuandjana tegutsev üksus, kes kooskõlas määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõikega 1 säilitab väärtpaberistamises neto majandusliku huvi;
b)
„sünteetilises vormis säilitamine” - majandusliku huvi säilitamine, kasutades tuletisinstrumente;
c)
„tingimuslikus vormis säilitamine” - majandusliku huvi säilitamine, kasutades garantiisid, akreditiive või muid sarnaseid krediidiriski kahjude katmisel osalemise vorme, mis tagavad säilitatud huvi viivitamatu täitmise;
d)
„vertikaalne väärtpaberistamise seeria” - väärtpaberistamise seeria, millest selle omanikule tuleneb väärtpaberistamise tehingu raames emiteeritud iga väärtpaberistamise seeria krediidirisk proportsionaalsel alusel.
II PEATÜKK
VÄÄRTPABERISTAMISE POSITSIOONI KREDIIDIRISKIST TULENEV RISKIPOSITSIOON
Artikkel 2
Konkreetsed väärtpaberistamise positsiooni krediidiriskist tuleneva riskipositsiooni juhtumid
1. Kui krediidiasutus või investeerimisühing tegutseb väärtpaberistamise tehinguga seoses krediidituletisinstrumendi vastaspoolena, riskimaandust pakkuva vastaspoolena või likviidsuse tagamise tehingu pakkujana, loetakse tal tekkivat väärtpaberistamise positsiooni krediidiriskist tulenev riskipositsioon, kui väärtpaberistatud riskipositsioonide või väärtpaberistamise positsioonide krediidirisk võetakse tuletisinstrumendi, riskimaanduse või likviidsuse tagamise tehinguga enda kanda.
2. Kui määruse (EL) nr 575/2013 artiklite 405 ja 406 kohaldamisel vastab likviidsuse tagamise tehing määruse (EL) nr 575/2013 artikli 255 lõikes 2 sätestatud tingimustele, siis ei loeta likviidsuse pakkujal tekkivat väärtpaberistamise positsiooni krediidiriskist tulenevat riskipositsiooni.
3. Rohkem kui ühe väärtpaberistamise tasemega edasiväärtpaberistamise või mitmete erinevate aluseks olevate tehingutega väärtpaberistamise raames loetakse krediidiasutusel või investeerimisühingul tekkivat vaid selle konkreetse väärtpaberistamise positsiooni või tehingu krediidiriskist tulenev riskipositsioon, mille suhtes ta riskipositsiooni võtab.
4. Kooskõlas määruse (EL) nr 575/2013 artikli 14 lõikega 2 ei käsitata krediidiasutusi ja investeerimisühinguid konsolideeritud alusel määruse (EL) nr 575/2013 artiklit 405 rikkuvana, kui täidetud on järgmised tingimused:
a)
väärtpaberistamise positsiooni hoidev ettevõtja on asutatud kolmandas riigis ja kuulub määruse (EL) nr 575/2013 artikli 18 kohaselt konsolideerimisgruppi;
b)
väärtpaberistamise positsioone hoitakse punktis a osutatud ettevõtja kauplemisportfellis turutegemise eesmärgil;
c)
väärtpaberistamise positsioonid ei ole punktis a osutatud konsolideerimisgrupi kauplemisportfelli üldise riskiprofiili seisukohast olulised ega moodusta ebaproportsionaalset osa konsolideerimisgrupi kauplemistegevusest.
III PEATÜKK
NETO MAJANDUSLIKU HUVI SÄILITAMINE
Artikkel 3
Olulise neto majandusliku huvi säilitajad
1. Säilitatud olulist neto majanduslikku huvi ei jaotata eri liiki säilitajate vahel. Olulise neto majandusliku huvi säilitamise kohustust täidab täielikult mis tahes järgnev üksus:
a)
väärtpaberistamise tehingu algataja või kui neid on mitu, siis väärtpaberistamise tehingu algatajad;
b)
sponsor või kui neid on mitu, siis sponsorid;
c)
algne laenuandja või kui neid on mitu, siis algsed laenuandjad.
2. Kui väärtpaberistatud riskipositsioonid loovad mitu väärtpaberistamise tehingu algatajat, siis täidab säilitamisnõuet iga väärtpaberistamise tehingu algataja seoses selle osaga väärtpaberistatud riskipositsioonide kogumahust, mille puhul ta on väärtpaberistamise tehingu algataja.
3. Kui väärtpaberistatud riskipositsioonid loovad mitu algset laenuandjat, siis täidab säilitamisnõuet iga algne laenuandja seoses selle osaga väärtpaberistatud riskipositsioonide kogumahust, mille puhul ta on algne laenuandja.
4. Kui väärtpaberistatud riskipositsioonid loovad mitu väärtpaberistamise tehingu algatajat või mitu algset laenuandjat, siis erandina lõigetest 2 ja 3 võib säilitamiskohustust täielikult täita üksainus väärtpaberistamise tehingu algataja või algne laenuandja, kui täidetud on üks järgmistest tingimustest:
a)
väärtpaberistamise tehingu algataja või algne laenuandja on asjaomase programmi või väärtpaberistamise skeemi koostanud ja haldab seda;
b)
väärtpaberistamise tehingu algataja või algne laenuandja on asjaomase programmi või väärtpaberistamise skeemi koostanud ja on sellesse paigutanud üle 50 % väärtpaberistatud riskipositsioonide kogumahust.
5. Kui väärtpaberistatud riskipositsiooni on sponsoreerinud mitu sponsorit, siis täidab säilitamisnõuet kas:
a)
see sponsor, kelle majanduslik huvi on vastavalt kõnealuste sponsorite poolt objektiivsete kriteeriumite (sealhulgas teenustasude struktuur, osalemine programmi või väärtpaberistamise skeemi koostamises ja haldamises ning avatus väärtpaberistamistest tulenevale krediidiriskile) alusel kokkulepitule investorite omaga kõige paremini kooskõlas;
b)
iga sponsor proportsionaalselt sponsorite arvuga.
Artikkel 4
Säilitamisnõude täitmine sünteetilises või tingimuslikus vormis säilitamise kaudu
1. Säilitamisnõude võib täita viisil, mis on samaväärne ühega määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 teises lõigus sätestatud võimalustest, sünteetilises või tingimuslikus vormis säilitamise kaudu, kui täidetud on järgmised tingimused:
a)
säilitatud summa on vähemalt võrdne selle võimaluse kohase nõudega, millega sünteetilises või tingimuslikus vormis säilitamist saab võrdsustada,
b)
säilitaja on oma olulise neto majandusliku huvi jätkuva sellisel viisil säilitamise, sealhulgas üksikasjad huvi säilitamise vormi, selle kindlaksmääramiseks kasutatud metoodika ja selle samaväärsuse kohta ühega kõnealustest võimalustest, selgesõnaliselt teatavaks teinud.
2. Kui säilitajana tegutseb sünteetilises või tingimuslikus vormis säilitamise kaudu muu üksus kui määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 1 määratletud krediidiasutus, peab sünteetilisel või tingimuslikul alusel säilitatud huvi olema täielikult tagatud rahalise tagatisega ja seda tuleb hoida eraldi klientide varana, millele on osutatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/39/EÜ (3) artikli 13 lõikes 8.
Artikkel 5
Säilitamisvõimalus a: proportsionaalne säilitamine igas investoritele müüdud või üle kantud väärtpaberistamise seerias
1. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 punktis a osutatud vähemalt 5 % säilitamise iga müüdud või üle kantud väärtpaberistamise seeria nimiväärtusest võib saavutada ka järgmiselt:
a)
säilitades vähemalt 5 % iga väärtpaberistatud riskipositsiooni nimiväärtusest, tingimusel et selliste riskipositsioonide krediidirisk kuulub samasse nõudeõiguse järku kui samade riskipositsioonide puhul väärtpaberistatud krediidirisk või on sellele allutatud. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 242 punktis 13 määratletud uueneva väärtpaberistamise puhul toimuks see väärtpaberistamise tehingu algataja huvi säilitamise kaudu, eeldusel et väärtpaberistamise tehingu algataja huvi moodustas vähemalt 5 % iga väärtpaberistatud riskipositsiooni nimiväärtusest ning kuulus samasse nõudeõiguse järku kui samade riskipositsioonidega seoses väärtpaberistatud krediidirisk või oli sellele allutatud;
b)
pakkudes varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi raames likviidsuse tagamise tehingut, mis võib kuuluda kaskaadimõjuga lepingus kõrgemasse nõudeõiguse järku, kui täidetud on järgmised tingimused:
i)
likviidsuse tagamise tehing katab väärtpaberistatud riskipositsioonide krediidiriski 100 % ulatuses;
ii)
likviidsuse tagamise tehing katab krediidiriski senikaua, kuni säilitaja peab asjaomase väärtpaberistamise positsiooni puhul majandusliku huvi sellise likviidsuse tagamise tehingu abil säilitama;
iii)
likviidsuse tagamise tehingut pakub väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja;
iv)
krediidiasutusele või investeerimisühingule, kellel tekib kõnealusest väärtpaberistamisest tulenev riskipositsioon, on antud juurdepääs asjakohasele teabele, et tal oleks võimalik punktide i, ii ja ii täitmist kontrollida;
c)
säilitades vertikaalse väärtpaberistamise seeria, mille nimiväärtus moodustab vähemalt 5 % kõigi emiteeritud võlakirjade väärtpaberistamise seeriate nimiväärtuste kogusummast.
Artikkel 6
Säilitamisvõimalus b: väärtpaberistamise tehingu algataja huvi säilitamine uuenevate nõuete puhul
Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 punktis b osutatud säilitamise võib saavutada, säilitades vähemalt 5 % iga väärtpaberistatud riskipositsiooni nimiväärtusest, tingimusel et selliste riskipositsioonide säilitatud krediidirisk kuulub samasse nõudeõiguse järku kui samade riskipositsioonide puhul väärtpaberistatud krediidirisk või on sellele allutatud.
Artikkel 7
Säilitamisvõimalus c: juhuslikult valitud riskipositsioonide säilitamine
1. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 teise lõigu punktis c osutatud vähemalt 100st potentsiaalselt väärtpaberistatud riskipositsioonist koosnev kogum, millest säilitatavad ja väärtpaberistatud riskipositsioonid juhuslikult valitakse, peab olema piisavalt mitmekesine, et vältida säilitatud huvi ülemäärast kontsentreeritust. Valiku protsessiks valmistumisel võtab säilitaja arvesse asjakohaseid kvantitatiivsed ja kvalitatiivseid tegureid tagamaks, et säilitatud ja väärtpaberistatud riskipositsioonide eristamine oleks tõepoolest juhuslik. Kui see on asjakohane, võtab juhuslikult valitud riskipositsioonide säilitaja riskipositsioonide valikul arvesse selliseid tegureid nagu emissiooni kuupäev, toode, geograafia, tehingu algatamise kuupäev, lõpptähtpäev, laenusumma ja tagatisvara väärtuse suhtarv, kinnisvara liik, majandusharu ja laenujääk.
2. Säilitaja ei tohi erinevatel ajahetkedel määrata säilitatud riskipositsioonideks erinevaid konkreetseid riskipositsioone, välja arvatud juhul, kui see on vajalik säilitamisnõude täitmiseks sellise väärtpaberistamise puhul, kus väärtpaberistatud riskipositsioonid kõiguvad aja jooksul kas uute riskipositsioonide väärtpaberistamisse lisandumise või konkreetsete väärtpaberistatud riskipositsioonide taseme muutumise tõttu.
Artikkel 8
Säilitamisvõimalus d: esimese järjekoha kahju väärtpaberistamise seeria säilitamine
1. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 teise lõigu punkti d kohane esimese järjekoha kahju väärtpaberistamise seeria säilitamise nõue täidetakse kas bilansiliste või bilansiväliste positsioonide abil ning selle võib täita ka ühel järgmistest viisidest:
a)
sellise artikli 1 lõike 1 punktis c osutatud tingimuslikus vormis säilitamise pakkumisega või varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi raames sellise likviidsuse tagamise tehingu pakkumisega, mis vastab järgmistele kriteeriumitele:
i)
see katab vähemalt 5 % väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtusest;
ii)
see kujutab endast asjaomases väärtpaberistamises esimese järjekoha kahju positsiooni;
iii)
see katab krediidiriski säilitamiskohustuse kogu kestuse vältel;
iv)
seda pakub väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja;
v)
krediidiasutusele või investeerimisühingule, kellel tekib kõnealusest väärtpaberistamisest tulenev riskipositsioon, on antud juurdepääs asjakohasele teabele, et tal oleks võimalik punktide i, ii ja iii ja iv täitmist kontrollida;
b)
ületagatusega kui krediidikvaliteedi parandamise viisiga, kui kõnealune ületagatus toimib esimese järjekoha kahju säilitamisena vähemalt 5 % ulatuses väärtpaberistamise raames emiteeritud väärtpaberistamise seeriate nimiväärtusest.
2. Kui esimese järjekoha kahju väärtpaberistamise seeria ületab 5 % väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtusest, on säilitajal võimalik säilitada vaid teatav osa kõnealusest esimese järjekoha kahju väärtpaberistamise seeriast, kui kõnealune osa on samaväärne vähemalt 5 %-ga väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtusest.
3. Riski säilitamise nõude täitmiseks väärtpaberistamise skeemi tasemel ei võta krediidiasutused ja investeerimisühingud arvesse selliste aluseks olevate tehingute olemasolu, milles väärtpaberistamise tehingu algatajad või algsed laenuandjad säilitavad esimese järjekoha kahju riskipositsiooni tehingupõhisel tasemel.
Artikkel 9
Säilitamisvõimalus e: esimese järjekoha kahju väärtpaberistamise seeria säilitamine igas väärtpaberistatud riskipositsioonis
1. Artikli 405 lõike 1 teise lõigu punkti e kohast võimalust säilitada esimese järjekoha kahju riskipositsioon iga väärtpaberistatud riskipositsiooni tasemel kohaldatakse selliselt, et säilitatud krediidirisk on alati allutatud samade riskipositsioonidega seoses väärtpaberistatud krediidiriskile.
2. Lõikes 1 osutatud säilitamisnõude võib täita aluseks olevate riskipositsioonide diskonteeritud väärtuses müügiga väärtpaberistamise tehingu algataja või algse laenuandja poolt, kui diskonto summa moodustab vähemalt 5 % iga riskipositsiooni nimiväärtusest ja kui diskonteeritud müügisumma on väärtpaberistamise tehingu algatajale või algsele laenuandjale rahas tagastatav ainult juhul, kui seda ei ole kasutatud väärtpaberistatud riskipositsioonidega seonduva krediidiriskiga seoses kantud kahjude katmiseks.
Artikkel 10
Säilitamise taseme mõõtmine
1. Neto majandusliku huvi säilitamise taseme mõõtmisel kohaldatakse järgmiseid kriteeriume:
a)
tehingu algatamisena käsitatakse aega, mil riskipositsioonid esmakordselt väärtpaberistati;
b)
säilitamise taseme arvutamine põhineb nimiväärtustel ja varade soetushinda sealjuures arvesse ei võeta;
c)
säilitaja neto majandusliku huvi mõõtmisel ei võeta arvesse määruse (EL) nr 575/2013 artikli 242 punktis 1 määratletud ületulu;
d)
väärtpaberistamise tehingu kogu kehtivusajal kasutatakse neto majandusliku huvi arvutamiseks sama säilitamisvõimalust ja metoodikat, välja arvatud juhul, kui muutmine on vajalik erandlike asjaolude tõttu ja seda ei kasutata säilitatud huvi summa vähendamiseks.
2. Lisaks lõikes 1 sätestatud kriteeriumitele ei loeta säilitatud huvi amortiseerimist rahavoogude allokeerimise või kahjude allokeerimise kaudu, mis tegelikult aja jooksul säilitamise taset vähendab, säilitamisnõude täitmist mõjutanuks, tingimusel et puudub integreeritud mehhanism, mille tõttu tehingu algatamisel säilitatud huvi kahaneks kiiremini kui üleantud huvi. Säilitajalt ei nõuta, et ta pidevalt täiendaks või korrigeeriks oma säilitatud huvi vähemalt 5 %-ni, kui tema riskipositsioonidelt realiseeritakse või tema säilitatud huvisse allokeeritakse kahjumeid.
Artikkel 11
Säilitamise mõõtmine kasutamata krediidilimiitidest tulenevate riskipositsioonide puhul
Krediidilimiitide, sealhulgas krediitkaartide puhul säilitatava neto majandusliku huvi arvutamisel võetakse aluseks ainult limiitide juba kasutatud, realiseeritud või laekunud summad ning arvutust korrigeeritakse vastavalt kõnealuste summade muutustele.
Artikkel 12
Säilitatud huvi riskimaanduse ja müügi keeld
1. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 kolmandas lõigus sätestatud kohustust, mille kohaselt neto majandusliku huvi suhtes ei kohaldata mis tahes krediidiriski maandamist, lühikesi positsioone, muid riskimaanduseid ega müüki, kohaldatakse säilitamisnõude eesmärki silmas pidades ja tehingu majanduslikku sisu arvesse võttes. Neto majandusliku huvi riskimaanduseid ei loeta määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 kolmanda lõigu tähenduses riskimaanduseks - ja seega võib neid lubada - ainult juhul, kui nendega ei maandata säilitaja jaoks krediidiriski, mis tuleneb kas säilitatud väärtpaberistamise positsioonidest või säilitatud riskipositsioonidest.
2. Säilitaja võib kasutada mis tahes säilitatud riskipositsioone või väärtpaberistamise positsioone tagatud rahastamistehingutes tagatisena, kui sellise kasutamisega ei kaasne kõnealuste säilitatud riskipositsioonide või väärtpaberistamise positsioonide krediidiriski ülekandmine kolmandale isikule.
Artikkel 13
Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõikest 1 tehtavad erandid
Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõikes 4 osutatud tehingud hõlmavad korrelatsioonil põhinevasse kauplemisportfelli kuuluvaid väärtpaberistamise positsioone, mille puhul on tegemist määruse (EL) nr 575/2013 artikli 338 lõike 1 punktis b sätestatud kriteeriumile vastavate aluseks olevate instrumentidega, või väärtpaberistamise positsioone, mis on aktsepteeritavad korrelatsioonil põhinevasse kauplemisportfelli kaasamiseks.
Artikkel 14
Säilitamine konsolideeritud alusel
Krediidiasutus või investeerimisühing, kes täidab säilitamisnõuet temaga seotud ELis emaettevõtjana tegutseva krediidiasutuse, ELis tegutseva finantsvaldusettevõtja või ELis tegutseva segafinantsvaldusettevõtja konsolideeritud olukorra alusel kooskõlas määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõikega 2, tagab juhul, kui säilitaja enam ei kuulu konsolideeritud järelevalve alla, et üks või mitu üksust, kelle suhtes jätkuvalt kohaldatakse konsolideeritud järelevalvet, võtavad väärtpaberistamisest tuleneva riskipositsiooni enda kanda, et tagada kõnealuse nõude jätkuv täitmine.
IV PEATÜKK
HOOLSUSKOHUSTUSE NÕUDED KREDIIDIASUTUSTE JA INVESTEERIMISÜHINGUTE PUHUL, KELLEL TEKIB VÄÄRTPABERISTAMISE POSITSIOONIST TULENEV RISKIPOSITSIOON
Artikkel 15
Tegevuse edasiandmine ja muud üldised kaalutlused
1. Kui konkreetsete väärtpaberistatavate riskipositsioonide kohta ei ole kättesaadavat teavet, sealhulgas selle kohta, kus riskipositsioonid koonduvad enne nende väärtpaberistamist või kas nendega võib asendada olemasolevasse uuenevasse väärtpaberistamisesse kuuluvaid riskipositsioone, loetakse krediidiasutus või investeerimisühing täitvat määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 406 sätestatud hoolsuskohustust oma iga üksiku väärtpaberistamise positsiooni puhul selliste riskipositsioonide suhtes kohaldatavate asjaomaste aktsepteeritavuse kriteeriumite alusel.
2. Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kellel tekib väärtpaberistamise riskidest tulenev riskipositsioon, säilitavad sellise tegevuse edasiandmisel, mis seondub määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 406 sätestatud kohustuste täitmiseks rakendatava protsessi teatavate ülesannetega, sealhulgas arvestuse pidamisega, täieliku kontrolli kõnealuse protsessi üle.
Artikkel 16
Riskitunnuste ja struktuursete näitajate täpsustamine
1. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 406 lõike 1 punktis b osutatud väärtpaberistamise üksiku positsiooni riskitunnused hõlmavad järgmiseid kõige asjakohasemaid ja olulisemaid tunnuseid, nagu:
a)
väärtpaberistamise seeria nõudeõiguse järk;
b)
rahavoogude profiil;
c)
mis tahes olemasolev krediidireiting;
d)
sarnaste väärtpaberistamise seeriate varasemate perioodide tulemusnäitajad;
e)
väärtpaberistamisega seotud dokumentatsiooni kuuluvate väärtpaberistamise seeriatega seonduvad kohustused;
f)
krediidikvaliteedi parandamine.
2. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 406 lõike 1 punktis c sätestatud nende riskipositsioonide riskitunnused, mis on aluseks väärtpaberistamise positsioonile, hõlmavad kõige asjakohasemaid ja olulisemaid tunnuseid, sealhulgas määruse (EL) nr 575/2013 artikli 406 lõikes 2 osutatud teavet tulemusnäitajate kohta seoses elamukinnisvarale seatud hüpoteekidest tulenevate riskipositsioonidega. Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad muude varaklasside riskitunnuste analüüsimiseks kindlaks asjakohased ja võrreldavad parameetrid.
3. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 406 lõike 1 punktis g osutatud täiendavad struktuursed näitajad hõlmavad tuletisinstrumente, garantiisid, akreditiive ja muid sarnaseid osalusi krediidiriski kahjude katmisel.
Artikkel 17
Kontrollimise sagedus
Pärast seda, kui krediidiasutusel või investeerimisühingul tekib väärtpaberistamise positsioonist tulenev riskipositsioon, kontrollib ta oma tegevuse vastavust määruse (EL) nr 575/2013 artiklile 406 vähemalt kord aastas või sagedamini, kui ta saab teada väärtpaberistamisega seonduvas dokumentatsioonis ette nähtud kohustuste rikkumisest või olulisest muutusest mis tahes järgnevas:
a)
struktuursetes näitajates, mis võivad väärtpaberistamise positsiooni tulemusnäitajaid oluliselt mõjutada;
b)
väärtpaberistamise positsioonide ja aluseks olevate riskipositsioonide riskitunnustes.
Artikkel 18
Stressitestid
1. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 406 lõike 1 teises lõigus osutatud stressitestid hõlmavad kõiki asjaomaseid väärtpaberistamise positsioone ning need integreeritakse stressitestimise strateegiatesse ja protsessidesse, mida krediidiasutused ja investeerimisühingud rakendavad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/36/EL (4) artiklis 73 sätestatud sisemise kapitali adekvaatsuse hindamise protsessi raames.
2. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 406 lõike 1 teises lõigus osutatud stressitestimise nõuete täitmiseks võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud lisaks krediidikvaliteeti hindavate asutuste väljatöötatud finantsmudelitele kasutada ka võrreldavaid muude kolmandate isikute väljatöötatud finantsmudeleid, tingimusel et nad suudavad nõudmise korral tõendada, et nad rakendasid enne investeerimist nõuetekohast hoolsust, et valideerida mudelites kasutatud asjaomased eeldused ja mudelite struktuuri ning mõista metoodikat, eeldusi ja tulemusi.
3. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 406 lõikes 1 osutatud stressitestide tegemisel seoses määruse (EL) nr 575/2013 artikli 242 punktis 9 osutatud varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmiga, mida toetatakse sellise likviidsuse tagamise tehinguga, mis täielikult katab väärtpaberistatud riskipositsioonide krediidiriski, võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud teha stressitesti väärtpaberistatud riskipositsioonide asemel likviidsuse tagamise tehingu pakkuja krediidivõimelisuse kohta.
Artikkel 19
Kauplemisportfelli kuuluvad ja selle välised riskipositsioonid
1. Väärtpaberistamise positsiooni hoidmine vastavalt kas kauplemisportfellis või selle väliselt ei ole iseenesest piisav põhjus erinevate põhimõtete ja protseduuride ega erineva intensiivsusega kontrollimise kohaldamiseks määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 406 osutatud hoolsuskohustuse täitmise eesmärgil. Selle kindlakstegemisel, kas kohaldada tuleb erinevaid põhimõtteid ja protseduure või erineva intensiivsusega kontrollimist, võetakse arvesse kõiki asjakohaseid kauplemisportfelli ja kauplemisportfellivälise tegevuse ning asjaomaste väärtpaberistamise positsioonide riskiprofiili oluliselt mõjutavaid tegureid, sealhulgas positsioonide suurust, mõju krediidiasutuse või investeerimisühingu kapitalibaasile stressiperioodidel ning riski kontsentreerumist ühe konkreetse tehingu, emitendi või varaklassi suhtes.
2. Krediidiasutused ja investeerimisühingud tagavad, et mis tahes olulise muutusega, mis suurendab nende kauplemisportfelli kuuluvate ja selle väliste väärtpaberistamise positsioonide riskiprofiili, kaasneb asjakohane muutus kõnealuste väärtpaberistamise positsioonidega seonduvates hoolsuskohustuse protseduurides. Sellega seoses määravad krediidiasutused ja investeerimisühingud oma kauplemisportfelliga ja kauplemisportfellivälise tegevusega seonduvates formaalsetes põhimõtetes ja protseduurides kindlaks asjaolud, mis käivitavad hoolsuskohustuse kontrollimise.
Artikkel 20
Korrelatsioonil põhinevasse kauplemisportfelli kuuluvad positsioonid
Määruse (EL) nr 575/2013 artikkel 406 loetakse täidetuks, kui täidetud on järgmised tingimused:
a)
väärtpaberistamise positsioone kas hoitakse korrelatsioonil põhinevas kauplemisportfellis ja nende puhul on tegemist kõnealuse määruse artikli 338 lõike 1 punktis b osutatud aluseks olevate instrumentidega või need on korrelatsioonil põhinevasse kauplemisportfelli kaasamiseks aktsepteeritavad;
b)
krediidiasutus või investeerimisühing täidab korrelatsioonil põhineva kauplemisportfelliga seonduvate omavahendite nõuete arvutamisel kõnealuse määruse artiklit 377;
c)
meetod, mille kohaselt krediidiasutus või investeerimisühing arvutab oma kauplemisportfelli omavahendeid, annab tulemuseks igakülgse ja põhjaliku arusaamise tema poolt väärtpaberistamise positsioonidesse tehtud investeeringute riskiprofiilist;
d)
krediidiasutus või investeerimisühing on määruse (EL) nr 575/2013 artikli 406 lõikes 1 osutatud asjaomase teabe analüüsimiseks ja registreerimiseks rakendanud selliseid formaalseid põhimõtteid ja protseduure, mis on asjakohased tema korrelatsioonil põhineva kauplemisportfelli puhul ning proportsionaalsed tema poolt asjaomastesse väärtpaberistamise positsioonidesse tehtud investeeringute riskiprofiiliga.
V PEATÜKK
NÕUDED VÄÄRTPABERISTAMISE TEHINGU ALGATAJATE, SPONSORITE JA ALGSETE LAENUANDJATE PUHUL
Artikkel 21
Laenuandmise põhimõtted
1. Määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 408 osutatud kohustuse täitmine väärtpaberistamise tehingu algatajast või sponsorist krediidiasutuste ja investeerimisühingute poolt ei tähenda, et laenuvõtja liigid ja laenutooted peaksid olema väärtpaberistatud ja väärtpaberistamata riskipositsioonide puhul samad.
2. Kui väärtpaberistamise tehingu algatajast või sponsorist krediidiasutused ja investeerimisühingud ei ole olnud seotud algse laenu andmisega, millest tulenevad riskipositsioonid väärtpaberistatakse, või ei tegele laenuandmisega kindlat liiki väärtpaberistatavate riskipositsioonide puhul, peavad nad saama kogu teabe, mis on vajalik, et hinnata, kas kõnealuste riskipositsioonide puhul kohaldatavad laenuandmise kriteeriumid on sama põhjendatud ja täpselt kindlaksmääratud kui kriteeriumid, mida kohaldatakse väärtpaberistamata riskipositsioonide puhul.
Artikkel 22
Neto majandusliku huvi säilitamise kohustuse taseme avalikustamine
1. Säilitaja avalikustab määruse (EL) nr 575/2013 artikli 409 kohaselt investoritele oma väärtpaberistamises neto majandusliku huvi säilitamise kohustuse taseme kohta vähemalt järgmise teabe:
a)
kinnitus säilitaja identiteedi ja selle kohta, kas ta täidab säilitamiskohustust väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsori või algse laenuandjana;
b)
see, kas neto majandusliku huvi säilitamiseks on kohaldatud määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 teise lõigu punktis a, b, c, d või e sätestatud säilitamise viisi;
c)
mis tahes muutus punktis b osutatud neto majandusliku huvi säilitamise viisis kooskõlas artikli 10 lõike 1 punktiga d;
d)
kinnitus säilitamise taseme kohta tehingu algatamisel ja jätkuva säilitamise kohustuse kohta, mis seostub üksnes algse kohustuse jätkuva täitmisega ega nõua andmeid praeguse nimi- või turuväärtuse ega säilitatud huvi mis tahes väärtuse languse või allahindaluse kohta.
2. Kui väärtpaberistamise tehingu suhtes on kohaldatavad määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõikes 3 või 4 sätestatud erandid, avalikustavad väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsori või algse laenuandjana tegutsevad krediidiasutused ja investeerimisühingud investoritele teabe kohaldatava erandi kohta.
3. Lõigetes 1 ja 2 osutatud avalikustamine peab olema asjakohaselt dokumenteeritud ja avalikult kättesaadavaks tehtud, välja arvatud kahepoolsete või eraviisiliste tehingute puhul, kus pooled peavad piisavaks eraviisilist avalikustamist. Säilitamiskohustuse kohta märkuse lisamist väärtpaberistamise programmi raames emiteeritavate väärtpaberite prospekti loetakse asjakohaseks kõnealuse nõude täitmise viisiks.
4. Samuti peab avalikustamine olema pärast tehingu algatamist kinnitatud sama regulaarselt kui on tehingu aruandluse sagedus, vähemalt kord aastas ja igal juhul järgmiste asjaolude korral:
a)
kui aset leiab määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõikes 1 osutatud säilitamiskohustuse rikkumine;
b)
kui väärtpaberistamise positsiooni tulemusnäitajad või väärtpaberistamise või aluseks olevate riskipositsioonide riskitunnused oluliselt muutuvad;
c)
kui aset on leidnud väärtpaberistamisega seotud dokumentatsioonis ette nähtud kohustuste rikkumine.
Artikkel 23
Olulise teabe avalikustamine
1. Väärtpaberistamise tehingu algatajad, sponsorid ja algsed laenuandjad tagavad, et investoritel on määruse (EL) nr 575/2013 artikli 409 kohasele olulisele teabele probleemideta ligipääs, ilma et see põhjustaks ülemäärast halduskoormust.
2. Määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 409 osutatud asjakohane avalikustamine toimub vähemalt kord aastas ja järgmiste asjaolude korral:
a)
kui väärtpaberistamise positsiooni tulemusnäitajad või väärtpaberistamise või aluseks olevate riskipositsioonide riskitunnused oluliselt muutuvad;
b)
kui aset on leidnud väärtpaberistamisega seotud dokumentatsioonis ette nähtud kohustuste rikkumine.
c)
Selleks et teavet saaks pidada konkreetsete aluseks olevate riskipositsioonide puhul oluliseks, tuleb see üldjuhul esitada iga laenu lõikes eraldi, kuid on siiski juhtusid, kus selle võib esitada koondteabena. Tegurite hulka, mida võetakse arvesse selle hindamisel, kas koondteabe esitamine on piisav, kuuluvad aluseks oleva kogumi kontsentreeritus ning see, kas kõnealusesse kogumisse kuuluvate riskipositsioonide haldamine põhineb kogumil endal või toimub iga laenu lõikes eraldi.
3. Avalikustamisnõue ei piira säilitaja suhtes kohaldatavate mis tahes muude juriidiliste või regulatiivsete nõuete kohaldamist.
VI PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 24
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 13. märts 2014