РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 375/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 3 април 2014 година
за създаване на Европейския доброволчески корпус за хуманитарна помощ (инициатива „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 214, параграф 5 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
Солидарността е основна ценност на Съюза и съществува потенциал за по-нататъшното разработване на способи за изразяване на солидарността на гражданите на Съюза с хората в трети държави, уязвими по отношение на предизвикани от човека кризи или природни бедствия или засегнати от такива. В допълнение към това, Съюзът като цяло е най-големият донор на хуманитарна помощ, която представлява почти 50 % от хуманитарната помощ в световен мащаб.
(2)
Доброволчеството е конкретен и ясен израз на солидарност, който дава на хората възможност да посветят своите знания, умения и време в услуга на други човешки същества, без да са водени предимно от паричен интерес.
(3)
Съществува необходимост от доразвиване на солидарността с жертвите на кризи и бедствия в трети държави, както и от повишаване на степента на осведоменост и видимостта на хуманитарната помощ и като цяло на доброволческата дейност сред гражданите на Съюза.
(4)
Концепцията на Съюза за хуманитарна помощ, в това число обща цел, принципи и добри практики, както и обща рамка за предоставяне на хуманитарната помощ от Съюза, е изложена в съвместната декларация на Съвета и представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета, Европейския парламент и Европейската комисия, озаглавена „Европейският консенсус относно хуманитарната помощ“ (2). Европейският консенсус относно хуманитарната помощ подчертава твърдия ангажимент на Съюза, като се основава на подход, обоснован от конкретните нужди, да утвърждава и насърчава основните хуманитарни принципи на хуманност, неутралност, безпристрастност и независимост. Действията на Европейския доброволчески корпус за хуманитарна помощ (инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“) следва да се ръководят от Европейския консенсус относно хуманитарната помощ.
(5)
Хуманитарната помощ от Съюза се предоставя в ситуации, в които могат да действат и други възможни инструменти, свързани със сътрудничеството за развитие, управлението на кризи и гражданската защита. При действието на инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ следва да се търси съгласуваност и взаимно допълване и да се избягва припокриване със съответните политики и инструменти на Съюза, по-специално с политиката на Съюза за хуманитарна помощ, политиката на сътрудничество за развитие и с Механизма за гражданска защита на Съюза, създаден с Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (3), Координационния център за реагиране при извънредни ситуации, създаден със същото решение, както и с Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) и делегациите на ЕС, за да се координира реакцията на Съюза при хуманитарни кризи в трети държави
(6)
Инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ следва да допринася за усилията за укрепване на капацитета на Съюза за осигуряване на свързаната с конкретните потребности хуманитарна помощ, както и за укрепване на капацитета и устойчивостта на уязвимите или засегнати от бедствия общности в трети държави. Освен това е важно да се насърчава сътрудничеството със съответните международни организации и други партньори в областта на хуманитаризма и местните и регионални участници. Това сътрудничество следва да се осъществява в съответствие с действията, предприемани от Организацията на обединените нации, за да се оказва подкрепа на централната координираща роля на Службата на ООН за координация по хуманитарните въпроси (OCHA) като цяло.
(7)
Броят, мащабът и сложността на хуманитарните кризи по света, както природни, така и предизвикани от човека, и свързаните с тях усложнения се увеличиха значително през годините и тази тенденция вероятно ще продължи да води до растяща необходимост от незабавна, ефективна, резултатна и съгласувана реакция от страна на хуманитарните организации, както и от подкрепа от тяхна страна за местните общности в трети държави, за да се намали тяхната уязвимост и да се засили устойчивостта им при бедствия.
(8)
Доброволците могат да допринасят за засилването на капацитета на Съюза за предоставяне на свързана с конкретните потребности и основаваща се на принципи хуманитарна помощ и да допринасят за повишаването на ефективността на сектора на хуманитарна дейност, когато са подбрани, обучени и подготвени за изпращане на терен по подходящ начин, така че да се гарантира, че притежават необходимите умения и компетентност да помагат по най-ефективен начин на нуждаещите се, при условие че те могат да разчитат на достатъчна подкрепа и надзор на място.
(9)
В Европа и по света съществуват доброволчески схеми, съсредоточени върху изпращането на доброволци в трети държави. Това често са национални схеми, насочени основно или изцяло към проекти за развитие. Затова инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ следва да носи добавена стойност, като предоставя на доброволците възможности за съвместен принос към операции за хуманитарна помощ, укрепвайки по този начин активното европейско гражданско участие. Инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ може също така да носи добавена стойност, като насърчава транснационалното сътрудничество между организациите, участващи в осъществяването на действията по инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“, като по този начин подобрява международните отношения, представя положителен образ на Съюза по света и насърчава интереса към общоевропейски хуманитарни проекти.
(10)
Инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ следва да бъде ефективна по отношение на разходите, следва да допълва съществуващите национални и международни доброволчески схеми, без да ги дублира, и следва да бъде съсредоточена върху решаването на проблемите на конкретни потребности и липси в хуманитарната сфера.
(11)
Както се подчертава в съобщението на Комисията от 23 ноември 2010 г., озаглавено „Доброволческата дейност като израз на солидарността на гражданите на ЕС: първи размисли за Европейски доброволен корпус за хуманитарна помощ“ в доброволческата дейност в областта на хуманитарната помощ понастоящем съществуват слабости, които могат да бъдат отстранени с инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“, ако доброволците с подходящите профили бъдат изпратени на подходящите места в подходящия момент. Това може да се постигне по-специално чрез осигуряването на европейски стандарти и процедури за намирането и подбора на хуманитарни доброволци, съвместно определени показатели за обучението и подготовката на хуманитарните доброволци за изпращане на терен, база данни на потенциалните доброволци, които се набелязват въз основа на нуждите на място, както и възможности за доброволците да допринесат при хуманитарни операции не само чрез работа на терен, но и чрез административна подкрепа и доброволчески дейности, осъществявани по интернет.
(12)
Подходящото обучение, а също така и сигурността и безопасността на доброволците следва да продължат да бъдат от първостепенна важност и да подлежат на редовен обмен на информация, включително с държавите членки. Доброволците на ЕС за хуманитарна помощ не следва да бъдат изпращани за операции, провеждани в театъра на международни и местни въоръжени конфликти.
(13)
Съюзът провежда операциите си за хуманитарна помощ в партньорство с организации, които ги осъществяват, и въз основа на конкретни потребности. Тези организации следва да играят значителна роля в осъществяването на дейността на инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“, за да се гарантират ангажираност и отговорност от страна на участниците в процеса на място и да се постигнат максимални резултати по отношение на действията по инициативата. Съюзът следва да възложи на тези организации по-специално намирането, подбора, подготовката, изпращането на терен на доброволците на ЕС за хуманитарна помощ, както и наблюдението по време на мисията и след нея в съответствие с определените от Комисията стандарти и процедури. Когато е уместно, Комисията следва да може да използва успешно обучени и подготвени доброволци за изпращане на терен в своите местни бюра за оказване на подкрепа.
(14)
Съобщението на Комисията от 25 октомври 2011 г., озаглавено „Обновена стратегия на ЕС за периода 2011-2014 г. за корпоративната социална отговорност“ посочва, че частните предприятия могат да играят важна роля и да допринесат за хуманитарните операции на Съюза по-специално чрез доброволческата дейност от страна на техни служители.
(15)
Инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ следва да помага на европейците от всички възрасти да демонстрират активно европейско гражданско участие. Инициативата следва да допринася за популяризирането на доброволческата дейност в целия Съюз и за личностното развитие и междукултурната осведоменост на участващите доброволци, като по този начин подобрява техните компетентности и пригодността им за заетост в световната икономика.
(16)
Принципите на Съюза за предоставяне на равни възможности и недопускане на дискриминация предполагат, че гражданите на Съюза и дългосрочно пребиваващите в Съюза лица от всички възрасти и поприща следва да могат да се ангажират с активно гражданско участие. Предвид конкретните предизвикателства във връзка с предоставянето на хуманитарна помощ, доброволците на ЕС за хуманитарна помощ следва да са на възраст над 18 години и могат да представляват широк спектър от профили и поколения, включително експерти и квалифицирани пенсионери.
(17)
Ясният правен статут е изключително важно предварително условие за изпращането на доброволци в държави извън територията на Съюза. Конкретните условия за изпращането на доброволците на терен следва да са договорно установени, в това число стандартите за защита и безопасност на доброволците, отговорностите на изпращащите и приемащите организации, застрахователното покритие, покриването на дневните разходи, настаняването и други съответни разходи. Изпращането на доброволците в трети държави следва да бъде предмет на подходящи разпоредби за безопасност и сигурност.
(18)
Препоръките, съдържащи се в политическата програма за доброволчеството в Европа, и работата на европейски и международни доброволчески организации и програмата на ООН за доброволци следва, когато е уместно, да бъдат отчитани при действията по инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“.
(19)
Инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ следва да подкрепя основани на конкретни потребности действия, насочени към засилване на капацитета на приемащите организации за хуманитарна помощ в трети държави с цел да се засили готовността на местно равнище и реакциите при хуманитарни кризи и да се гарантира ефективното и устойчиво въздействие на работата на доброволците на ЕС за хуманитарна помощ на място чрез управление на риска от бедствия, готовност и реагиране, наставничество, обучение за управление на доброволческата дейност и други съответни области.
(20)
Инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ следва, когато е уместно, да има за цел да допринася за засилване на равенството между половете в политиката за хуманитарна помощ на Съюза, като насърчава подходящи хуманитарни реакции в отговор на специфични нужди на жените и мъжете от всички възрасти. Специално внимание следва да се отделя на сътрудничеството с женски организации и мрежи с цел да се насърчава участието и ръководната роля на жените в хуманитарната помощ и да се използват техните способности и експертни знания за подпомагане на възстановяването, укрепването на мира, намаляването на риска от бедствия и изграждането на устойчивост на засегнатите общности.
(21)
С настоящия регламент се определя за целия финансов период финансов пакет, който в рамките на годишната бюджетна процедура представлява основната референтна сума за Европейския парламент и за Съвета по смисъла на точка 17 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление (4).
(22)
Отпускането на финансова помощ следва да се осъществява в съответствие с Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (5). Заради специфичния характер на действията по инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ е уместно да се предвиди възможността за предоставяне на финансова помощ на физически лица и на юридически лица, които са частноправни или публичноправни субекти. Важно е също така да се гарантира спазването на разпоредбите на този регламент, по-специално по отношение на заложените в него принципи за икономичност, ефикасност и ефективност.
(23)
Подобряването на изпълнението и повишаването на качеството на разходите следва да представлява ръководен принцип за постигането на целите на инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“, като същевременно се гарантира най-доброто използване на финансовите средства.
(24)
Финансовите интереси на Съюза следва да се защитават посредством пропорционални мерки през целия цикъл на разходите, в това число чрез предотвратяване, разкриване и разследване на нередности, възстановяване на изгубени, неправомерно изплатени или неправилно използвани средства, и в случаите, когато е необходимо - санкции. Следва да бъдат предприети подходящи мерки за предотвратяване на нередности и измами, както и необходимите стъпки за възстановяване на изгубени, неправомерно изплатени или неправилно използвани средства в съответствие с Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета (6), Регламент (Евратом, EО) № 2185/96 на Съвета (7) и Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 на Европейския парламент и на Съвета (8).
(25)
Участието на трети държави, по-специално присъединяващи се държави, държави кандидатки, потенциални кандидатки, държави - партньори по линия на европейската политика за съседство и държави от Европейската асоциация за свободна търговия (ЕАСТ), следва да е възможно въз основа на споразумения за сътрудничество.
(26)
Участващите доброволци и организациите, изпълняващи действия по инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“, от сътрудничещите държави, следва да също да се придържат и застъпват за зачитане на принципите, залегнали в Европейския консенсус относно хуманитарната помощ, с акцент върху защитата на „хуманитарното пространство“.
(27)
За да се предостави възможност за непрекъсната обратна връзка и подобрения и за да се повиши гъвкавостта и ефикасността на тяхното приемане, на Комисията следва да се делегират правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора по отношение на разпоредбите, свързани със стандартите за подбор, управление и изпращане на доброволците на ЕС за хуманитарна помощ, изменянето на показателите за резултати и тематичните приоритети и допълнителното определяне на процентите за разпределение на финансовия пакет за прилагане на настоящия регламент. От особена важност е Комисията да провежда подходящи консултации в хода на подготвителната си дейност, в това число на експертно равнище. При подготовката и съставянето на делегирани актове Комисията следва да осигурява едновременно, своевременно и подходящо предаване на съответните документи на Европейския парламент и на Съвета.
(28)
За да се гарантират еднакви условия за прилагането на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (9). Процедурата по разглеждане следва да се използва за приемането на процедурите за подбора, управлението и изпращането на терен на доброволците на ЕС за хуманитарна помощ, на механизма за сертифициране, програмата за обучение и годишната работна програма на инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“.
(29)
В настоящия регламент се зачитат основните права и се съблюдават принципите, признати от Хартата на основните права на Европейския съюз.
(30)
Обработването на лични данни, което се извършва в рамките на настоящия регламент, не надхвърля необходимото и пропорционалното за целите на осигуряването на гладкото функциониране на инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“. Всяко обработване на лични данни от страна на Комисията ще се осъществява в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (10). Всяко обработване на лични данни от страна на организациите, изпълняващи действията по инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“, които са законно установени в Съюза, ще се извършва в съответствие с Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (11).
(31)
Бяха проведени консултации с Европейския надзорен орган по защита на данните в съответствие с член 28, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 45/2001, който на 23 ноември 2012 г. е представил становище (12).
(32)
Целесъобразно е периода на прилагане на настоящия регламент да се хармонизира с Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (13). Следователно настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2014 г.,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се създава Европейски доброволчески корпус за хуманитарна помощ (инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“) като рамка за съвместен принос от страна на европейски доброволци за подкрепа и допълване на операции за хуманитарна помощ в трети държави.
В него се определят правилата и процедурите за функционирането на инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ и правилата за осигуряването на финансова помощ.
Член 2
Обхват
Настоящият регламент се прилага по отношение на:
1)
подбор, обучение и изпращане на терен на доброволци на ЕС за хуманитарна помощ за подкрепа и допълване на хуманитарна помощ в трети държави;
2)
действия, с които се подпомага, популяризира и подготвя изпращането на доброволци на ЕС за хуманитарна помощ за подпомагане и допълване на хуманитарна помощ в трети държави;
3)
действия на територията на Съюза и извън нея, насочени към изграждането на капацитет за хуманитарна помощ в приемащите организации в трети държави.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„доброволец“ означава лице, което избира, свободно и без да е водено от паричен интерес, да участва в дейности, които са в полза на общността и в полза на обществото като цяло;
б)
„кандидат за доброволец“ означава лице, отговарящо на условията по член 11, параграф 3, което кандидатства за участие в дейностите по инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“;
в)
„доброволец на ЕС за хуманитарна помощ“ означава кандидат за доброволец, който е бил избран, обучен в съответствие с конкретни стандарти, процедури и референтни критерии, и оценен като отговарящ на условията за допустимост и регистриран като лице, което е на разположение за изпращане за подпомагане и допълване на операции за хуманитарна помощ в трети държави;
г)
„хуманитарна помощ“ означава дейности и операции в трети държави, чиято цел е да се осигури спешно подпомагане въз основа на нуждите, насочено към запазването на човешки живот, предотвратяването и облекчаването на човешко страдание и запазването на човешкото достойнство при предизвикани от човека кризи или природни бедствия. Понятието обхваща операции за подпомагане, помощ и защита при хуманитарни кризи или непосредствено след тях, подкрепящи мерки за осигуряване на достъп до нуждаещите се и за улесняване на свободното движение на помощи, както и действия, целящи подобряването на подготвеността за бедствия и намаляването на риска от тях и допринасящи за укрепване на устойчивостта и за увеличаване на капацитета за справяне с кризи и възстановяване след тях;
д)
„трета държава“ означава държава извън Съюза, в която се осъществяват дейностите и операциите за хуманитарна помощ, посочени в буква г).
Член 4
Цел
Целта на инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ е да се допринася за укрепване на капацитета на Съюза да предоставя хуманитарна помощ, основана на конкретни потребности и предназначена да спасява живот, да предотвратява и облекчава човешко страдание и да поддържа човешкото достойнство, както и за укрепване на капацитета и устойчивостта на уязвимите или поразени от бедствия общности в трети държави, по-специално чрез готовност при бедствия, намаляване на риска от бедствия и чрез засилване на връзката между подпомагане, възстановяване и развитие. Тази цел се постига чрез добавената стойност на съвместния принос на доброволците на ЕС за хуманитарна помощ, като по този начин се дава израз на ценностите на Съюза и на солидарността с хората в нужда и се насърчава видимо чувството за европейско гражданско участие.
Член 5
Общи принципи
1. Действията по инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ се осъществяват в съответствие с принципите на хуманитарната помощ - хуманност, неутралност, безпристрастност и независимост и в съответствие с Европейския консенсус относно хуманитарната помощ.
2. Действията по инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ отговарят на хуманитарните нужди на местните общности и изискванията на приемащите организации и имат за цел да допринасят за повишаването на ефективността на сектора на хуманитарна дейност.
3. Безопасността и сигурността на кандидатите за доброволци и доброволците на ЕС за хуманитарна помощ са приоритет.
4. Инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ насърчава съвместни проекти и транснационални партньорства, основани на конкретни потребности между участващи доброволци от различни държави и организации, изпълняващи действия по тази инициатива, посочени в член 10.
Член 6
Съгласуваност и взаимно допълване на действията на Съюза
1. При прилагането на настоящия регламент се осигурява съгласуваност и взаимно допълване с други инструменти и области на външната дейност на Съюза и с други свързани политики на Съюза, по-специално политиката за хуманитарната помощ, политиката за сътрудничество за развитие и Механизма за гражданска защита на Съюза, като се избягва дублиране и припокриване и като се приема, че хуманитарната помощ се урежда от принципите на хуманитарна помощ, посочени в член 5, параграф 1 от настоящия регламент. Особено внимание се обръща на гарантирането на гладък преход между предоставянето на помощ, възстановяването и развитието.
2. Комисията и държавите членки си сътрудничат за постигането на ефикасност и ефективност чрез гарантиране на последователност и съгласуваност между съответните национални доброволчески схеми и действията по инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“. Тези действия се изграждат на основата на съответните добри практики и съществуващи програми и, когато това е уместно, използват установените европейски мрежи.
3. Съюзът насърчава сътрудничеството със съответните международни организации и с други партньори в областта на хуманитаризма и със заинтересовани участници на местно и регионално равнище при осъществяването на действията по инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“.
Когато насърчават последователен международен отговор при хуманитарни кризи, действията по инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ са в съответствие с действията, извършвани от Организацията на обединените нации, за да се подкрепи централната и всеобхватна координираща роля на OCHA.
Член 7
Оперативни цели
1. Инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ има следните оперативни цели:
а)
Принос за увеличаване и подобряване на капацитета на Съюза за предоставяне на хуманитарна помощ.
Напредъкът по постигането на тази оперативна цел се оценява въз основа на показатели като:
-
броя на доброволците на ЕС за хуманитарна помощ, изпратени или подготвени за изпращане на терен с необходимите квалификации, и броя на доброволците на ЕС за хуманитарна помощ, които са изпълнили своите договори за изпращане на терен,
-
броя на лицата, до които достига предоставяната от Съюза хуманитарна помощ чрез инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“, и достигнатите средни разходи на човек,
-
степента на удовлетвореност от изпратените на терен доброволци на ЕС за хуманитарна помощ и от изпращащите и приемащите организации по отношение на ефективния хуманитарен принос на доброволците на ЕС за хуманитарна помощ на място.
б)
Подобряване на уменията, знанията и компетентностите на доброволците в областта на хуманитарната помощ и реда и условията за тяхното наемане.
Напредъкът по постигането на тази оперативна цел се оценява въз основа на показатели като:
-
броя на обучените кандидати за доброволци и доброволците, които са преминали успешно оценката след обучението,
-
броя на сертифицираните изпращащи организации, прилагащи стандартите и процедурите за управление на кандидати за доброволци и доброволци на ЕС за хуманитарна помощ,
-
степента на удовлетвореност на обучените и изпратените на терен доброволци, на изпращащите и приемащите организации по отношение на качеството на обучението, нивото на знания и компетентност на доброволците, изпълнението и адекватността на стандарти и процедури за управление на кандидатите за доброволци и доброволците на ЕС за хуманитарна помощ.
в)
Изграждане на капацитета на приемащите организации и насърчаване на доброволчеството в трети държави.
Напредъкът по постигането на тази оперативна цел се оценява въз основа на показатели като:
-
броя и вида на действията за изграждане на капацитет в трети държави,
-
числеността на персонала и доброволците от трети държави, участващи в действията за изграждане на капацитет,
-
степента на удовлетвореност на служителите на приемащите организации и на доброволците от трети държави, участващи в действия за засилване на капацитета, от качеството и ефективността на проведените действия.
г)
Комуникиране на принципите на хуманитарната помощ на Съюза, договорени в рамките на Европейският консенсус относно хуманитарната помощ.
Напредъкът по постигането на тази оперативна цел се оценява въз основа на показатели като:
-
броя, вида и разходите за информация, комуникация и действия за повишаване на осведомеността.
д)
Постигане на по-голяма последователност и съгласуваност на доброволческата дейност в държавите членки с цел подобряване на възможностите за гражданите на Съюза за участие в дейности и операции за хуманитарна помощ.
Напредъкът по постигането на тази оперативна цел се оценява въз основа на показатели като:
-
броя на сертифицираните изпращащи организации,
-
броя и вида на дейностите за техническа помощ за изпращащите организации,
-
разпространението и възпроизвеждането на стандартите и процедурите за управление на кандидатите за доброволци и доброволците на ЕС за хуманитарна помощ от страна на други доброволчески схеми.
2. Показателите, посочени в параграф 1, букви а)-д), се използват, по целесъобразност, за наблюдението, оценката и прегледа на резултатите. Те са примерни и могат да бъдат изменяни посредством делегирани актове в съответствие с член 24, за да се вземе под внимание опитът от измерването на напредъка.
ГЛАВА II
ДЕЙСТВИЯ ПО ИНИЦИАТИВАТА „ДОБРОВОЛЦИ НА ЕС ЗА ХУМАНИТАРНА ПОМОЩ“
Член 8
Действия по инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“
Инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ преследва целите, посочени в членове 4 и 7, посредством следните видове действия:
-
разработване и поддържане на стандарти по отношение на кандидатите за доброволци и доброволците на ЕС за хуманитарна помощ,
-
разработване и поддържане на механизъм за сертифициране за изпращащите и приемащите организации,
-
намиране и подбор на кандидати за доброволци,
-
създаване на програма за обучение и подкрепа на обучението и стажуването,
-
създаване, поддръжка и актуализиране на база данни на доброволците на ЕС за хуманитарна помощ,
-
изпращане на доброволци на ЕС за хуманитарна помощ за подпомагане и допълване на хуманитарната помощ в трети държави,
-
изграждане на капацитета на приемащите организации,
-
създаване и управление на Мрежа за инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“,
-
комуникация и повишаване на осведомеността,
-
помощна дейност, способстваща за отчетността, прозрачността и ефективността на инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“.
Член 9
Стандарти и процедури по отношение на кандидатите за доброволци и доброволците на ЕС за хуманитарна помощ
1. Въз основа на съществуващите съответни практики Комисията установява стандарти и процедури, обхващащи необходимите условия, договорености и изисквания, които трябва да бъдат прилагани от изпращащите и приемащите организации при определянето, подбора, подготовката, управлението и изпращането на терен на кандидатите за доброволци и доброволците на ЕС за хуманитарна помощ за подпомагане на операциите за оказване на хуманитарна помощ в трети държави:
2. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 24 за определяне на стандарти относно:
-
рамка на компетентности, използвана за идентификация, подбор и подготовка на доброволците като младши или утвърдени специалисти,
-
разпоредби за осигуряване на равни възможности и недискриминация при установяването и процеса на подбор,
-
разпоредби за гарантиране на спазването от страна на изпращащите и приемащите организации на съответно национално законодателство и на правото на Съюза, както и на правото на приемащата държава,
-
стандарти, уреждащи партньорствата между изпращащите и приемащите организации,
-
разпоредби за признаване на уменията и компетентностите, придобити от доброволци на ЕС за хуманитарна помощ, в съответствие със съществуващите съответни инициативи на Съюза.
3. На Комисията се предоставя правомощието да приема актове за изпълнение за определяне:
-
процедурите, които трябва да бъдат следвани при идентификацията, подбора и необходимата подготовка на кандидатите за доброволци преди изпращането на терен, включително за стаж, когато е уместно,
-
разпоредби за изпращане на терен и управление на доброволци на ЕС за хуманитарна помощ в трети държави, включително, наред с другото, наблюдение на място, продължаваща подкрепа чрез обучение, наставничество, допълнително обучение, необходими условия на труд, подкрепа след завръщането от терен,
-
осигуряването на застрахователно покритие и условия на живот на доброволци, включително осигуряването на дневни разходи, жилищно настаняване, пътуване и други съответни разходи,
-
процедурите, които трябва да бъдат следвани преди, по време на и след изпращане на терен, за да се гарантира задължение за полагане на грижа и подходящи мерки за безопасност и сигурност, включително протоколи за евакуация по медицински причини и планове за сигурност, които обхващат аварийна евакуация от трети държави, включително необходимите процедури за връзка с националните органи,
-
процедури за мониторинг и оценка на индивидуалните резултати от дейността на доброволци на ЕС за хуманитарна помощ.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 26, параграф 2.
Член 10
Механизъм за сертифициране на изпращащите и приемащите организации
1. Комисията разработва посредством актове за изпълнение механизъм за сертифициране с участието, ако е целесъобразно, на партньорите в областта на хуманитарната помощ, с който се гарантира спазването от страна на изпращащите организации на стандартите и процедурите, посочени в член 9, както и диференциран механизъм за сертифициране за приемащите организации.
Комисията установява процедура, свързана с функционирането на механизмите за сертифициране, като се основава на съответните съществуващи механизми и процедури за сертифициране, чрез актове за изпълнение.Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 26, параграф 2.
2. При изготвянето на механизма за сертифициране Комисията търси взаимодействия с инструментите за партньорство на Комисията в областта на хуманитарната помощ и съществуващите хуманитарни стандарти с цел административно опростяване. Този сертифициращ механизъм е приобщаващ и не дискриминира нито една организация, която отговаря на условията.
3. Изпращащите организации отговарят на условията за допустимост за сертифициране, ако:
а)
се придържат към стандартите и процедурите, посочени в член 9;
б)
осъществяват дейност в сферата на хуманитарната помощ съгласно определението в член 3, буква г); и
в)
принадлежат към някоя от следните категории:
i)
неправителствени организации с нестопанска цел, които са създадени в съответствие със законодателството на държава членка и чието седалище се намира на територията на Съюза;
ii)
публичноправни органи с граждански характер, чиято дейност се урежда от правото на държава членка;
iii)
неправителствените организации с нестопанска цел, установени в държавите, посочени в член 23 при условията, определени в този член и в посочените в него споразумения;
iv)
публичноправните органи с граждански характер, създадени в държавите, посочени в член 23 при условията, определени в този член и в посочените в него споразумения;
v)
международната федерация на националните дружества на Червения кръст и Червения полумесец.
4. Организациите в трети държави отговарят на условията за допустимост за приемащи организации,ако:
а)
се придържат се към стандартите и процедурите, посочени в член 9;
б)
осъществяват дейност в сферата на хуманитарната помощ съгласно определението в член 3, буква г); и
в)
принадлежат към някоя от следните категории:
i)
неправителствени организации с нестопанска цел, осъществяващи дейност или установени в трета държава съгласно действащото в тази държава законодателство;
ii)
публичноправни органи с граждански характер, чиято дейност се урежда от правото на трета държава;
iii)
международни агенции и организации.
5. Без да се засягат изискванията, посочени в параграфи 3 и 4, изпращащите и приемащите организации могат да осъществяват действия по инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ съвместно с частни организации със стопанска цел.
6. Въз основа на предварителна оценка на потребностите, изпращащите организации, които трябва да бъдат сертифицирани, могат да се възползват от техническа помощ, с която се цели засилване на техния капацитет за участие в инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ и гарантиране съответствие със стандартите и процедурите, посочени в член 9.
Приемащите организации, които трябва да бъдат сертифицирани, могат също така да се възползват от помощта, посочена в първа алинея, в рамките на действията, посочени в член 15.
7. Комисията своевременно публикува списъка със сертифицираните изпращащи и приемащи организации след сертифицирането.
Член 11
Идентификация и подбор на кандидати за доброволци
1. Въз основа на предварителна оценка на нуждите в трети държави, извършена от изпращащи или приемащи организации, или от други съответни участници в процеса, сертифицираните изпращащи организации идентифицират и подбират кандидати за доброволци, които да бъдат обучени.
2. Идентифицирането и подборът на кандидатите за доброволци се извършва в съответствие със стандартите и процедурите, посочени в член 9 при зачитане на принципите за недопускане на дискриминация и за предоставяне на равни възможности.
3. Следните категории лица, които са най-малко на възраст 18 години, могат да кандидатстват за доброволци:
а)
граждани на Съюза;
б)
граждани на трети държави, дългосрочно пребиваващи в държава членка; и
в)
граждани на държавите, посочени в член 23, параграф 1, при условията, посочени в същия член.
Член 12
Програма за обучение и подпомагане на обучение и стажове
1. Комисията създава програма за обучение, с която кандидатите за доброволци да бъдат подготвени за изпращане с цел подпомагане и допълване на хуманитарната помощ, която се основава на съществуващи програми и процедури, при участието, по целесъобразност, на специализирани институции.
2. Кандидатите за доброволци, открити и подбрани в съответствие с член 11, отговарят на условията за допустимост за участие в провежданата от квалифицирани организации програма за обучение. Конкретният обхват и съдържанието на обучението, което всеки кандидат за доброволец трябва да премине, се определят от съответната сертифицирана изпращаща организация, при провеждане на консултация с приемащата организация, въз основа на потребностите, като се взема предвид предишният опит на кандидата за доброволец и предвижданото изпращане на терен.
3. Като част от своето обучение, и по-специално от своята подготовка за изпращане на терен от кандидатите за доброволци може да се изисква да вземат участие в стажове в сертифицирани изпращащи организации, по възможност в държава, различна от държавата им на произход.
4. Без да се засягат разпоредбите на параграф 3, кандидатите за доброволци, които не са преминали стаж, могат да получат, когато това е целесъобразно, допълнителна подготовка преди изпращането на терен, която да бъде специално изготвена с оглед потребностите и конкретните обстоятелства на изпращането на терен. Подготовката и стажовете са в съответствие със стандартите и процедурите за подготовка, посочени в член 9.
5. Програмата за обучение включва оценка на подготвеността на кандидатите за доброволци за изпращане в операции за подпомагане и допълване на хуманитарна помощ в трети държави и за отговаряне на местните потребности. Оценката се извършва в сътрудничество с изпращащите организации.
6. Комисията приема условията и реда за програмата за обучение и процедурата за оценяване на подготвеността на кандидатите за доброволци за изпращане на терен посредством актове за изпълнение. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 26, параграф 2.
Член 13
База данни на доброволците на ЕС за хуманитарна помощ
1. Кандидатите за доброволци, които успешно са преминали оценката, посочена в член 12, параграф 5, се считат за доброволци на ЕС за хуманитарна помощ и се допускат до изпращане на терен. Те са включени като такива в базата данни на доброволци на ЕС за хуманитарна помощ.
2. Комисията създава, поддържа и актуализира базата данни на доброволците на ЕС за хуманитарна помощ (включително по отношение на наличността и допустимостта на доброволците на ЕС за хуманитарна помощ и за изпращане на място) и урежда достъпа до нея и нейното използване. Обработката на личните данни, събирани в тази база данни и за целите на базата данни, се извършва, когато е необходимо, в съответствие с Директива 95/46/ЕО и на Регламент (ЕО) № 45/2001.
Член 14
Изпращане на доброволци на ЕС за хуманитарна помощ в трети държави
1. Регистрираните в базата данни доброволци на ЕС за хуманитарна помощ могат да бъдат изпращани, за да подпомагат и допълват хуманитарната помощ съгласно определението в член 3, буква г):
а)
от сертифицирани изпращащи организации в приемащи организации в трети държави; или
б)
когато това е целесъобразно, от Комисията в местните ѝ бюра за хуманитарна помощ.
2. Изпращането на терен отговаря на реалните нужди, изразени на местно равнище от приемащите организации.
3. По отношение на изпращането на терен, посочено в параграф 1, буква а), сертифицираните изпращащи организации осигуряват съответствие със стандартите и процедурите, посочени в член 9. Доброволците на ЕС за хуманитарна помощ не се изпращат на терен за операции, провеждани в театъра на международни и местни въоръжени конфликти.
4. Сертифицираните изпращащи организации информират съответните национални органи на държавите членки и другите участващи държави в съответствие с член 23, преди някой от техните граждани да бъде изпратен на терен като доброволец на ЕС за хуманитарна помощ съгласно стандартите и процедурите, посочени в член 9.
5. Конкретните условия за изпращане на терен и ролята на доброволците на ЕС за хуманитарна помощ се определят при провеждане на консултация с приемащите организации, в договор между изпращащите организации и доброволците на ЕС за хуманитарна помощ, като там са включени техните права и задължения, продължителността и местоположението на операцията, както и задачите на доброволците на ЕС за хуманитарна помощ.
6. По отношение на изпращането на терен, посочено в параграф 1, буква б), Комисията подписва с доброволците на ЕС за хуманитарна помощ „договор за изпращане на доброволец“, в който се определят конкретният ред и условия за изпращане. С договорите за изпращане на доброволци на последните не се предоставят права и не се възлагат задължения, произтичащи от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и Условията за работа на другите служители на Европейския съюз, посочени в регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 259/68 на Съвета (14).
7. Всеки доброволец на ЕС за хуманитарна помощ има определен ръководител от приемащата организация, който да упражнява надзор и да подпомага доброволеца по време на изпращането му на място.
Член 15
Изграждане на капацитет за хуманитарна помощ на приемащите организации
Въз основа на предварителна оценка на потребностите в трети държави, извършена от изпращащи или приемащи организации или други съответни участници в процеса, Комисията подкрепя действия, насочени към укрепването на капацитета на приемащите организации за хуманитарна помощ, за да се засили готовността на местна почва и капацитета за реагиране на хуманитарни кризи и за да се гарантира ефективно и дългосрочно въздействие на работата на доброволците на ЕС за хуманитарна помощ на място, в това число:
а)
управление на риска при бедствия, готовност и реагиране, обучения за управление на доброволци и други свързани области за персонала и доброволците от приемащите организации;
б)
обмен на най-добри практики, техническа помощ, туининг програми и обмен на персонал и доброволци, създаване на мрежи, както и други свързани действия.
Член 16
Мрежа за инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“
1. Комисията създава и управлява Мрежа за инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“, която се състои от:
а)
кандидати за доброволци и доброволците на ЕС за хуманитарна помощ, които участват или са участвали в инициативата;
б)
изпращащи и приемащи организации;
в)
представители на държавите членки и на Европейския парламент.
2. По-специално, мрежата за инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“:
а)
улеснява взаимодействието и служи за платформа за обмен на знания, консултации и разпространение на информация, за обмен на най-добри практики, както и за целите на необходимата оценка, посочена в член 21, параграф 3;
б)
улеснява изграждането на партньорства и разработването на съвместни проекти за изпращане на терен и дейности за изграждане на капацитет, ангажиращи изпращащи организации в Съюза, както и приемащи организации от трети държави;
в)
осигурява база, на която да се основават действията по инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ с оглед гарантиране на непрестанно подобряване и ефективен мониторинг и оценка;
г)
осигурява възможности за онлайн доброволчески проекти, свързани с инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“.
Член 17
Комуникация и повишаване на осведомеността
1. Комисията подкрепя действия за информиране на обществеността, комуникация и повишаване на осведомеността, за да се популяризира видима инициатива „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ и да се насърчи доброволчеството в областта на хуманитарната помощ в Съюза и неговите държави членки, както и в третите държави, получаващи подкрепа от действията по тази инициатива.
2. Комисията изработва план за комуникация във връзка с целите, действията и видимите резултати на инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“, в който се определят комуникационните и информационните дейности, насочени към обществеността, и по-конкретно към бъдещи потенциални кандидати за доброволци и бенефициерите на действията по посочената инициатива. Този план за комуникация се прилага от Комисията и от бенефициерите, по-специално изпращащите и приемащите организации, както и доброволците на ЕС за хуманитарна помощ.
ГЛАВА III
ПЛАНИРАНЕ И РАЗПРЕДЕЛЕНИЕ НА СРЕДСТВАТА
Член 18
Допустими действия
1. Действията, посочени в член 8, отговарят на условията за получаване на финансова помощ, в това число мерките, необходими за тяхното осъществяване, както и мерки за засилване на координацията между инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ и други съответни схеми на национално и международно равнище, основаващи се на съществуващите добри практики.
2. С финансовата помощ, посочена в параграф 1, могат да се покриват също така разходи, свързани с подготвителни дейности и дейности за наблюдение, контрол, одит и оценка, които са необходими с оглед на управлението на инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ и постигането на нейните цели.
3. Разходите, посочени в параграф 2, могат да включват по-специално проучвания, срещи на експерти, информационни и комуникационни действия, както е посочено в член 17, включително институционална комуникация във връзка с политическите приоритети на Съюза, доколкото те са свързани с целите на инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“, разходи за мрежи на информационните технологии, съсредоточени в обработването и обмена на информация (включително тяхното свързване със съществуващи или бъдещи системи за насърчаване на междусекторния обмен на данни и съответното оборудване), както и всякакви други разходи на Комисията за техническа и административна помощ.
Член 19
Бенефициери на финансова помощ
Финансова помощ съгласно настоящия регламент може да се предоставя на физически и юридически лица, независимо дали те са частноправни или публичноправни субекти, които тогава се считат за бенефициери на финансова помощ по смисъла на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
Член 20
Финансов пакет
1. Финансовият пакет за прилагането на настоящия регламент за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г. възлиза на 147 936 000 EUR по текущи цени. Годишните бюджетни кредити се разрешават от Европейския парламент и от Съвета в границите на многогодишната финансова рамка. При необходимост за покриване на подобни разходи могат да бъдат предвидени бюджетни кредити за плащания в бюджета след 2020 г., за да бъде възможно управлението на плащанията за действия, които все още не са приключили до 31 декември 2020 г.
2. Финансовият пакет, посочен в параграф 1, се отпуска за периода 2014-2020 г. съгласно оперативните цели, тематичните приоритети и процентите, определени в приложението.
3. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 24, за да изменя приоритетите и да адаптира всяка една от стойностите в приложението с над 10 до 20 процентни пункта. Подобно адаптиране може да се извърши единствено след резултатите от преглед от страна на Комисията на тематичните приоритети и процентите, посочени в приложението, във връзка с резултата от междинната оценка, посочена в член 27, параграф 4, буква б), в който случай делегираните актове се приемат до 30 юни 2018 г.
4. Когато императивни причини за спешност налагат необходимост от промяна на наличните бюджетни средства за помощ за операции за реагиране при неотложни ситуации, Комисията се оправомощава да приеме делегирани актове за преработка на посочените в приложението стойности с над 10 и не повече от 20 процентни пункта, в рамките на наличните бюджетни средства и в съответствие с предвидената в член 25 процедура.
Член 21
Видове финансова помощ и процедури за изпълнение
1. Комисията отпуска финансовата помощ от Съюза в съответствие с Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
2. Финансовата помощ по линия на настоящия регламент може да се отпуска във всяка една от формите, предвидени в Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
3. С оглед на прилагането на настоящия регламент Комисията приема годишна работна програма на инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ посредством актове за изпълнение. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 26, параграф 2. Годишната работна програма определя набелязаните цели, очакваните резултати, метода на изпълнение и общия размер на свързаните с това разходи. В работната програма се съдържа и описание на действията, които ще се финансират, указание за размера на средствата, определени за всяко действие, при отчитане по целесъобразност на оценените нужди, и примерен график за изпълнение. По отношение на безвъзмездните средства годишната работна програма съдържа приоритетите, основните критерии за оценка и максималния процент на съфинансиране. Годишната програма определя също така участието на трети държави съгласно условията, посочени в член 23.
Член 22
Защита на финансовите интереси на Съюза
1. Комисията предприема необходимите мерки, с които се гарантира, че при изпълнението на действия, финансирани по инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“, финансовите интереси на Съюза са защитени чрез прилагането на превантивни мерки срещу измами, корупция и всякакви други незаконни дейности посредством ефективни проверки и, при установяването на нередности, посредством възстановяването на неправомерно изплатени суми и, когато е уместно, посредством ефективни, пропорционални и възпиращи санкции.
2. Комисията или нейни представители и Сметната палата имат правомощия за извършване на одити по документи и на място на всички бенефициери на безвъзмездни средства, изпълнители и подизпълнители, които са получили средства от Съюза по инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“.
3. На Европейската служба за борба с измамите (OLAF) се разрешава да извършва проверки и инспекции на място по отношение на икономически оператори, имащи пряко или непряко отношение към такова финансиране, в съответствие с процедурите, предвидени в Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 и Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 с цел да установи дали е била осъществена измама, корупция или някаква друга незаконна дейност, накърняваща финансовите интереси на Съюза във връзка със споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, решение за отпускане на безвъзмездни средства или договор за финансиране по инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“.
4. Без да се засягат разпоредбите на параграфи 1 и 2, в споразумения за сътрудничество с трети държави и международни организации, споразумения за отпускане на безвъзмездни средства, решения за отпускане на безвъзмездни средства и договори, произтичащи от прилагането на настоящия регламент, на Комисията, Сметната палата и OLAF изрично се предоставят пълномощия за извършване на такива одити, проверки и инспекции на място, при надлежно спазване на всички съответни процесуални гаранции.
ГЛАВА IV
СЪТРУДНИЧЕСТВО С ДРУГИ ДЪРЖАВИ
Член 23
Сътрудничество с други държави
1. В инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ могат да участват:
а)
граждани и изпращащи организации от държави в процес на присъединяване, държави кандидатки и потенциални кандидатки и държави - партньори по линия на европейската политика за съседство, в съответствие с общите принципи и общия ред и условия за участие на тези държави в програмите на Съюза, определени в съответните рамкови споразумения и решения на Съвета за асоцииране или в подобни договорености;
б)
граждани и изпращащи организации от държави, членуващи в Европейската асоциация за свободна търговия, които са част от Европейското икономическо пространство (ЕИП), в съответствие с условията, определени в Споразумението за ЕИП;
в)
граждани и изпращащи организации от други европейски държави, при условие че с тези държави са сключени двустранни споразумения;
2. Участващите доброволци и организации, които осъществяват действия по инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“, от сътрудничещите държави, спазват също така общите принципи, очертани в член 4.
3. Сътрудничеството с участващите държави, посочени в параграф 1,се основава, когато е целесъобразно, на предоставянето от страна на участващите държави на допълнителни финансови средства, които следва да се предоставят в съответствие с процедури, които ще се договорят с тези държави.
ГЛАВА V
ДЕЛЕГИРАНЕ НА ПРАВОМОЩИЯ И ПРАВИЛА ЗА ПРИЛАГАНЕ
Член 24
Делегиране
1. Правомощията за приемане на делегирани актове се предоставят на Комисията при спазване на условията, предвидени в настоящия член.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 7, параграф 2, в член 9, параграф 2, и в член 20, параграф 3, се предоставя на Комисията за срок от седем години, считано от 25 април 2014 г.
3. Делегираните правомощия, посочени в член 7, параграф 2, в член 9, параграф 2, и в член 20, параграф 3, могат да бъдат оттеглени по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощията, посочени в това решение. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна дата, посочена в решението. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след приемането на делегиран акт Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 7, параграф 2, член 9, параграф 2, и член 20, параграф 3, влиза в сила само ако, в срок от два месеца от уведомяването на Европейския парламент и на Съвета за него, нито Европейският парламент, нито Съветът не е представил възражение, или ако преди изтичането на този срок Европейският парламент и Съветът са информирали Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 25
Процедура по спешност
1. При извънредни и надлежно обосновани обстоятелства делегираните актове, приети съгласно настоящия член, влизат в сила незабавно и се прилагат, докато не бъдат представени възражения в съответствие с параграф 2. В нотификацията относно делегирания акт до Европейския парламент и Съвета се посочват причините за използването на процедурата по спешност.
2. Европейският парламент или Съветът могат да повдигнат възражения срещу делегиран акт в съответствие с процедурата, посочена в член 24, параграф 5. В такъв случай Комисията отменя акта незабавно след нотифицирането на решението на Европейския парламент или на Съвета, с което се представят възражения.
Член 26
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитета, създаден съгласно член 17, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1257/96 на Съвета (15). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
ГЛАВА VI
НАБЛЮДЕНИЕ И ОЦЕНКА
Член 27
Наблюдение и оценка
1. Действията по инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“, за които се получава финансова помощ, са обект на редовно наблюдение с цел да се следи тяхното осъществяване, както и на редовна независима външна оценка, за да се оцени тяхната резултатност, ефективност и въздействието от тях спрямо целите на инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“. Наблюдението и оценката включват докладите, посочени в параграф 4, както и други дейности във връзка с конкретни аспекти от настоящия регламент, които могат да започнат по всяко време в хода на прилагането му.
2. Изпращащите организации, които изпращат доброволци на ЕС за хуманитарна помощ извън територията на Съюза, отговарят за наблюдението на тяхната дейност и редовно представят на Комисията доклади във връзка с наблюдението, като защитават всички права на отделните доброволци по отношение на защитата на личните данни.
3. При оценките се използват съществуващите стандарти за оценяване, в това число тези, които са разработени от Организацията за икономическо сътрудничество и развитие и Комитета за подпомагане на развитието, с цел измерване на въздействието на инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ върху хуманитарната помощ в дългосрочен план. Във фазата на оценка Комисията осигурява редовното допитване до всички съответни заинтересовани страни, в това число доброволци, изпращащи и приемащи организации, местното население и общности, на които се оказва помощ, хуманитарни организации и работещите на място. Резултатите от оценката се вземат предвид при проектирането на програмите и разпределението на средствата.
4. Комисията представя пред Европейския парламент и Съвета:
а)
годишни доклади, в които се разглежда напредъкът, постигнат при прилагането на настоящия регламент, в това число резултатите и, в рамките на възможното, основните резултати;
б)
междинен доклад за оценка във връзка с постигнатите резултати и качествените и количествените аспекти на прилагането на настоящия регламент, включително относно въздействието на инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ в областта на хуманитаризма и съотношението между разходи и ефикасност на програмата, през първите три години от неговото прилагане не по-късно от 31 декември 2017 г.;
в)
съобщение относно продължаващото прилагане на настоящия регламент, основаващо се на междинния доклад за оценка, посочен в буква б) от настоящия параграф, не по-късно от 31 декември 2018 г.;
г)
доклад за последваща оценка за седемгодишния финансов период на прилагане не по-късно от 31 декември 2021 г.
5. Комисията преразглежда мерките, установени в настоящия регламент, до 1 септември 2019 г. и когато това е целесъобразно след приключването на междинния доклад за оценка, посочен в буква б) от параграф 4 от настоящия член, придружава прегледа със законодателно предложение за изменение на настоящия регламент.
6. Комисията също така редовно информира ЕСВД за дейностите на инициативата „Доброволци на ЕС за хуманитарна помощ“ съгласно съответните работни ангажименти.
ГЛАВА VII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 28
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 3 април 2014 година.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 375/2014,
3. aprill 2014,
millega asutatakse Euroopa vabatahtlik humanitaarabikorpus (ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitlev algatus)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 214 lõiget 5,
võttes arvesse komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (1)
ning arvestades järgmist:
(1)
Solidaarsus on liidu üks põhiväärtusi. On võimalik leida täiendavaid viise, kuidas liidu kodanikud saaksid väljendada oma solidaarsust inimtegevusest tingitud kriiside või loodusõnnetuste tõttu haavatavate või neis kannatada saanud kolmandate riikide inimestega. Ühtlasi on liit maailma suurim humanitaarabi rahastaja, kelle kanda on peaaegu 50 % kogu maailma humanitaarabist.
(2)
Vabatahtlik tegevus väljendab solidaarsust konkreetselt ja nähtavalt, kuna selle kaudu saavad inimesed pakkuda teistele oma teadmisi, oskusi ja aega ilma rahaliste ajenditeta.
(3)
Vaja on suurendada liidu kodanike solidaarsust kriiside ja suurõnnetuste ohvritega kolmandates riikides, parandada kodanike teadlikkust humanitaarabist ja vabatahtlikust tegevusest ning muuta need nähtavamaks.
(4)
Liidu arusaam humanitaarabist (ühine eesmärk, põhimõtted, hea tava ja liidu humanitaarabi andmise ühine raamistik) on esitatud nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate, Euroopa Parlamendi ja Euroopa Komisjoni ühisavalduses „Euroopa konsensus humanitaarabi valdkonnas” (2). „Euroopa konsensuses humanitaarabi valdkonnas” rõhutatakse liidu kindlat pühendumust vajadustel põhinevale lähenemisviisile ning selliste kesksete humanitaarpõhimõtete toetamisele ja edendamisele nagu humaansus, neutraalsus, erapooletus ja sõltumatus. Euroopa vabatahtliku humanitaarabikorpuse (ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitlev algatus) tegevuses tuleks tugineda „Euroopa konsensusele humanitaarabi valdkonnas”.
(5)
Liidu humanitaarabi antakse olukordades, milles võidakse kasutada ka muid arengukoostöö, kriisiohjamise ja kodanikukaitsega seonduvaid vahendeid. ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitlev algatus peaks toimima seonduvate liidu poliitikavaldkondade ja vahenditega sidusal ja neid täiendaval viisil ning vältima nendega kattumist, eelkõige pidades silmas liidu humanitaarabipoliitikat, arengukoostööpoliitikat ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusega nr 1313/2013/EL (3) loodud liidu kodanikukaitse mehhanismi, nimetatud otsusega loodud hädaolukordadele reageerimise koordinatsioonikeskust ning Euroopa välisteenistust ja ELi delegatsioone, eesmärgiga koordineerida liidu reageerimist humanitaarkriisidele kolmandates riikides.
(6)
ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitlev algatus peaks aitama kaasa püüdlustele tugevdada liidu suutlikkust anda vajadustel põhinevat humanitaarabi ning parandada kolmandate riikide haavatavas olukorras olevate või katastroofis kannatanud kogukondade suutlikkust ja vastupanuvõimet. Lisaks on oluline edendada koostööd asjaomaste rahvusvaheliste organisatsioonide ja teiste humanitaarvaldkonna koostööpartnerite ning kohalike ja piirkondlike osalejatega. Koostööd tuleks teha kooskõlas ÜRO võetud meetmetega, et toetada ÜRO humanitaarasjade koordinatsioonibüroo keskset ja üldist koordineerivat rolli.
(7)
Maailmas aset leidvate nii loodusõnnetustest kui ka inimtegevusest põhjustatud humanitaarkriiside hulk, ulatus ja keerulisus on aastate jooksul märkimisväärselt kasvanud ja see suundumus tõenäoliselt jätkub. See on suurendanud vajadust viivitamata, tõhusalt, tulemuslikult ja ühtselt tegutsevate ning kolmandate riikide kohalikke kogukondi toetavate humanitaarabi andjate järele, eesmärgiga vähendada nende kogukondade haavatavust ja tugevdada nende katastroofidele vastupanu võimet.
(8)
Vabatahtlikud saavad aidata tõhustada liidu suutlikkust anda vajadustel põhinevat ja valdkonna põhimõtetele vastavat humanitaarabi ja aidata kaasa humanitaarabisektori tulemuslikkuse suurendamisele, kui nad on valitud, koolitatud ja lähetuseks ettevalmistatud asjakohaselt, nii et neil oleksid abi vajavate inimeste võimalikult tõhusaks aitamiseks olemas vajalikud oskused ja pädevused, ning kui nad saavad vabatahtliku töö toimumiskohas asjakohast toetust ja juhendamist.
(9)
Euroopas ja mujal maailmas eksisteerivad vabatahtliku tegevuse programmid, milles keskendutakse vabatahtlike lähetamisele kolmandatesse riikidesse. Need on sageli riiklikud programmid, milles keskendutakse kas peaasjalikult või üksnes arenguprojektidele. ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatusega tuleks seega pakkuda lisaväärtust, luues vabatahtlikele võimalused panustada ühiselt humanitaarabioperatsioonidesse ning tugevdades seeläbi Euroopa kodanikuaktiivsust. ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatusega saab pakkuda lisaväärtust ka ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse alla kuuluvate meetmete rakendamises osalevate organisatsioonide riikidevahelist koostööd edendades ning parandades seeläbi rahvusvahelisi suhteid, luues maailmas liidust positiivse kuvandi ja suurendades huvi üleeuroopaliste humanitaarprojektide vastu.
(10)
ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitlev algatus peaks olema kulutõhus, täiendama toimivaid riiklikke ja rahvusvahelisi vabatahtliku tegevuse programme ilma neid dubleerimata ning olema suunatud peamiselt konkreetsetele vajadustele ja puudujääkidele humanitaarabi valdkonnas.
(11)
Nagu on rõhutatud komisjoni 23. novembri 2010. aasta teatises „ELi kodanike solidaarsuse väljendamine vabatahtliku tegevuse kaudu: esmased tähelepanekud Euroopa vabatahtliku humanitaarabikorpuse kohta”, on praegu humanitaarabi alal toimuvas vabatahtlikus töös puudujääke, mida ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitlev algatus saab korvata profiililt sobivate vabatahtlikega, keda lähetatakse õigel ajal õigesse kohta. See on eelkõige saavutatav humanitaarabi vabatahtlike väljaselgitamist ja valikut käsitlevate Euroopa standardite ja menetluste kehtestamise kaudu, töötades välja vabatahtlike väljaõpet ja lähetamiseks ettevalmistamist käsitlevad ühiselt kokkulepitud võrdlusalused, luues andmebaasi potentsiaalsetest vabatahtlikest, kes on selgitatud välja vastavalt kõnealuse valdkonna vajadustele, pakkudes vabatahtlikele võimalusi osaleda humanitaarabioperatsioonides lisaks lähetustele ka tugiteenuste ja veebipõhise vabatahtliku tegevuse kaudu.
(12)
Vabatahtlike asjakohane väljaõpe, julgeolek ja turvalisus peaks olema esmatähtsal kohal ning sellega seoses peaks toimuma korrapärane teabevahetus, sealhulgas liikmesriikidega. ELi humanitaarabi vabatahtlikke ei lähetata operatsioonidele, mida viiakse läbi rahvusvaheliste ja riigisiseste relvastatud konfliktide piirkonnas.
(13)
Liit viib humanitaarabioperatsioone läbi vajaduspõhiselt ja partnerluses rakendusorganisatsioonidega. Neil organisatsioonidel peaks olema oluline roll ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse alla kuuluvate meetmete rakendamisel, et tagada kohapeal osalejate vastutus ja vabatahtliku korpuse võimalikult tõhus toimimine. Liit peaks usaldama sellistele organisatsioonidele eelkõige ELi humanitaarabi vabatahtlike väljaselgitamise, valimise, ettevalmistamise, lähetamise ning järelevalve missiooni ajal ja pärast seda kooskõlas komisjoni kehtestatud normide ja menetlustega. Komisjon peaks saama vajaduse korral kasutada väljaõppe saanud ja lähetusteks ettevalmistatud vabatahtlikke tugiülesannete täitmiseks piirkondlikes büroodes.
(14)
Komisjoni 25. oktoobri 2011. aasta teatises „ELi uuendatud strateegia aastateks 2011-2014 ettevõtja sotsiaalse vastutuse valdkonnas” leitakse, et eraettevõtetel võib olla oluline roll ja nad võivad liidu humanitaarabioperatsioonidele kaasa aidata eeskätt töötajate vabatahtliku tegevuse kaudu.
(15)
ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitlev algatus peaks aitama igas vanuses eurooplastel näidata üles Euroopa kodanikuaktiivsust. Algatus peaks soodustama vabatahtlikku tööd kogu liidus ning edendama osalevate vabatahtlike isiklikku arengut ja teadlikkust eri kultuuridest, parandades seeläbi nende oskusi ja tööalast konkurentsivõimet maailmamajanduse kontekstis.
(16)
Vastavalt liidu võrdsete võimaluste ja mittediskrimineerimise põhimõttele peaks erinevatel elualadel tegutsevatel ja igas vanuses liidu kodanikel ja pikaaegsetel elanikel olema võimalus osaleda vabatahtlikus töös aktiivsete kodanikena. Arvestades humanitaartegevuse spetsiifilisi väljakutseid, peaksid ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitlevas algatuses osalejad olema vähemalt 18-aastased ning esindama mitmesuguseid profiile ja vanuserühmi, sealhulgas eksperdid ja kogemustega pensionärid.
(17)
Selge õiguslik staatus on oluline eeldus selleks, et vabatahtlikke saaks lähetada väljaspool liitu asuvatesse riikidesse. Lepinguga tuleb kindlaks määrata vabatahtlike lähetamise tingimused, sealhulgas vabatahtlike kaitset ja ohutust käsitlevad normid, lähetavate ja vastuvõtvate organisatsioonide vastutus, kindlustuskaitse, elamis-, majutus- ja muud vajalikud kulud. Vabatahtlike lähetamisel kolmandatesse riikidesse tuleks kohaldada asjakohaseid ohutus- ja julgeolekumeetmeid.
(18)
Kui see on asjakohane, tuleks ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse tegevuses arvesse võtta Euroopa vabatahtliku tegevuse poliitilises tegevuskavas sisalduvaid soovitusi ning Euroopa ja rahvusvaheliste vabatahtlike organisatsioonide ja ÜRO vabatahtlike programmi raames tehtud tööd.
(19)
ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitlev algatus peaks toetama vajaduspõhiseid meetmeid, mis on suunatud kolmandates riikides vastuvõtvate organisatsioonide humanitaarabi andmise suutlikkuse suurendamisele, eesmärgiga parandada kohalikku valmisolekut ja reageerimist humanitaarkriisidele ning tagada ELi humanitaarabi vabatahtlike kohapealse töö tõhusus ja püsiv mõju, kasutades selleks katastroofiriskide juhtimist, valmisolekut ja reageerimist, juhendamist, vabatahtlike juhtimist hõlmavat koolitust ja muid asjakohaseid valdkondi.
(20)
ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitlev algatus peaks asjakohasel juhul aitama tugevdada soolist mõõdet liidu humanitaarabipoliitikas, edendades humanitaarkriiside korral asjakohast reageerimist igas vanuses naiste ja meeste spetsiifilistele vajadustele. Erilist tähelepanu tuleks pöörata koostööle naisühenduste ja naiste võrgustikega, et edendada naiste osalemist ja juhtrolli humanitaarabi valdkonnas ning kasutada nende võimekust ja oskusi kriisijärgse taastumise, rahu kindlustamise, katastroofiohu vähendamise ja kannatanud kogukondade vastupanuvõime tugevdamise heaks.
(21)
Käesoleva määrusega nähakse kogu rahastamisperioodiks ette rahastamispakett, mis on Euroopa Parlamendile ja nõukogule iga-aastase eelarvemenetluse käigus peamiseks juhiseks Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni eelarvealast koostööd ja usaldusväärset finantsjuhtimist käsitleva 2. detsembri 2013. aasta (4) institutsioonidevahelise kokkuleppe punkti 17 tähenduses.
(22)
Rahalise abi eraldamine peaks toimuma kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL, Euratom) nr 966/2012 (5). ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse alla kuuluvate meetmete eripära arvestades tuleks sätestada, et rahalist abi võib anda füüsilistele isikutele ning eraõiguslikele ja avalik-õiguslikele juriidilistele isikutele. Samuti on oluline tagada, et nimetatud määruse eeskirjad oleksid täidetud, eelkõige arvestades määruses sätestatud säästlikkuse, tõhususe ja mõjususe põhimõtteid.
(23)
Rakendamise ja kulutuste tõhustamine peaksid olema juhtpõhimõteteks ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse eesmärkide saavutamisel ning samal ajal tuleks tagada rahaliste vahendite optimaalne kasutamine.
(24)
Euroopa Liidu finantshuve tuleks kogu kulutsükli vältel kaitsta proportsionaalsete meetmete kaudu, mis hõlmavad rikkumiste ärahoidmist, avastamist ja uurimist, samuti kaduma läinud, alusetult väljamakstud või ebaõigesti kasutatud vahendite tagasinõudmist ning asjakohasel juhul karistusi. Võtta tuleks asjakohaseid meetmeid, et hoida ära rikkumisi ja pettusi ning nõuda tagasi kaduma läinud, alusetult väljamakstud või ebaõigesti kasutatud vahendid kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ, Euratom) nr 2988/95, (6) nõukogu määrusega (Euratom, EÜ) nr 2185/96, (7) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL, Euratom) nr 883/2013 (8).
(25)
Kolmandate riikide, eeskätt ühinevate riikide, kandidaatriikide, võimalike kandidaatriikide, Euroopa naabruspoliitika partnerriikide ja Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni (EFTA) riikide osalemine peaks olema võimalik koostöölepingute alusel.
(26)
Osalevad vabatahtlikud ja ELi vabatahtlikke käsitleva algatuse alla kuuluvate meetmete rakendamises osalevad organisatsioonid koostööd tegevatest riikidest peaksid samuti kinni pidama „Euroopa konsensus humanitaarabi valdkonnas” sätestatud põhimõtetest ning nende järgimist edendama, rõhutades seejuures eriti nn humanitaarruumi kaitse vajadust.
(27)
Pideva tagasiside ja edusammude tagamiseks ning õigusaktide vastuvõtmise paindlikkuse ja tõhususe suurendamiseks tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda volitused võtta vastu õigusakte seoses sätetega, milles käsitletakse ELi humanitaarabi vabatahtlike valimise, juhtimise ja lähetamise norme, tulemusnäitajate muutmist, valdkondlikke prioriteete ja käesoleva määruse rakendamiseks ettenähtud rahastamispaketi jagunemisega seotud protsendimäärade kohandamist. Eriti tähtis on see, et komisjon viiks ettevalmistuse ajal läbi nõutavad konsultatsioonid, sealhulgas ekspertidega. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(28)
Selleks et tagada käesoleva määruse rakendamise ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks kasutada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011 (9). Kontrollimenetlust tuleks kasutada ELi humanitaarabi vabatahtlike valimise, juhtimise ja lähetamise menetluste, sertifitseerimissüsteemi, koolitusprogrammi ja ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse iga-aastase tööprogrammi vastuvõtmiseks.
(29)
Käesolevas määruses austatakse põhiõigusi ja peetakse kinni Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga tunnustatud põhimõtetest.
(30)
Käesoleva määruse raames toimuval isikuandmete töötlemisel ei minda kaugemale, kui see on vajalik ja proportsionaalne ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse sujuva toimimise tagamiseks. Komisjon juhindub isikuandmete töötlemisel Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusest (EÜ) nr 45/2001 (10). Liidus seaduslikult asutatud ELi vabatahtlikke käsitleva algatuse alla kuuluvate meetmete rakendamises osalevad organisatsioonid juhinduvad isikuandmete töötlemisel Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivist 95/46/EÜ (11).
(31)
Euroopa andmekaitseinspektoriga konsulteeriti vastavalt määruse (EÜ) nr 45/2001 artikli 28 lõikele 2 ja ta esitas oma arvamuse 23. novembril 2012 (12).
(32)
Käesoleva määruse kohaldamisaega tuleks kohandada nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 1311/2013 (13) kohaldamisajaga. Seetõttu tuleks käesolevat määrust kohaldada alates 1. jaanuarist 2014,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
SISSEJUHATAVAD SÄTTED
Artikkel 1
Reguleerimisese
Käesoleva määrusega asutatakse Euroopa vabatahtlik humanitaarabikorpus (ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitlev algatus), mis toimib kolmandates riikides humanitaarabi toetavate ja täiendavate Euroopa vabatahtlike ühismeetmete raamistikuna.
Käesolevas määruses kehtestatakse ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse tegevust käsitlevad eeskirjad ja menetlused ning rahalise abi andmist käsitlevad eeskirjad.
Artikkel 2
Reguleerimisala
Käesolevat määrust kohaldatakse:
1)
ELi humanitaarabi vabatahtlike valimise, koolitamise ja lähetamise suhtes ülesandega toetada ja täiendada humanitaarabi kolmandates riikides;
2)
meetmete suhtes, millega toetatakse, edendatakse ja valmistatakse ette ELi humanitaarabi vabatahtlike lähetamist humanitaarabi toetamiseks ja täiendamiseks kolmandates riikides;
3)
liidusiseste ja -väliste meetmete suhtes, mille abil püütakse suurendada kolmandate riikide vastuvõtvate organisatsioonide humanitaarabi andmise suutlikkust.
Artikkel 3
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „vabatahtlik”- isik, kes vabast tahtest ajendatuna ja taotlemata rahalise kasu saamist osaleb tegevuses, millest on kasu kogukonnale ja kogu ühiskonnale;
b) „vabatahtlikuks kandideerija”- isik, kes vastab artikli 11 lõike 3 kohaselt ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse meetmetes osalemise taotlemise tingimustele;
c) „ELi humanitaarabi vabatahtlik”- vabatahtlikuks kandideerija, kes on välja valitud ja asjakohaselt koolitatud vastavalt eriomastele normidele, menetlustele ja võrdluskriteeriumitele ning kes vastab asjaomastele tingimustele ja on kantud registrisse isikuna, keda saab lähetada humanitaarabi toetamiseks ja täiendamiseks kolmandatesse riikidesse;
d) „humanitaarabi”- tegevus ja operatsioonid kolmandates riikides, mille eesmärk on pakkuda vajadustel põhinevat hädaabi, mille eesmärk on inimtegevusest põhjustatud kriiside või loodusõnnetuste korral hoida inimelu, vältida ja leevendada inimkannatusi ning säilitada inimväärikus. Humanitaarabi hõlmab abi-, pääste- ja kaitsemeetmeid humanitaarkriisi ajal või vahetult selle järel, toetusmeetmeid, et tagada juurdepääs abivajajatele ja hõlbustada abi takistusteta kohaletoimetamist, samuti meetmeid, mille eesmärk on parandada suurõnnetusteks valmisolekut ja õnnetusriski vähendamist ning edendada vastupanuvõimet ja suutlikkust kriisidega toime tulla ja neist taastuda;
e) „kolmas riik”- väljaspool liitu asuv riik, kus toimuvad punktis d osutatud humanitaarabitegevus ja -operatsioonid.
Artikkel 4
Eesmärk
ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse eesmärk on aidata tõhustada liidu suutlikkust anda vajaduspõhist humanitaarabi, mille eesmärk on hoida inimelu, vältida ja leevendada inimkannatusi ja säilitada inimväärikus ning parandada kolmandates riikides haavatavas olukorras olevate või katastroofis kannatanud kogukondade suutlikkust ja vastupanuvõimet, eelkõige katastroofideks valmisoleku, katastroofiohu vähendamise ning häda-, taastamis- ja arenguabi tõhusama seostamise abil. See eesmärk saavutatakse ELi humanitaarabi vabatahtlike ühise panusena lisaväärtusega ning sellega väljendatakse liidu väärtusi ja solidaarsust abi vajavate inimestega ning edendatakse nähtavalt Euroopa kodanikuaktiivsust.
Artikkel 5
Üldpõhimõtted
1. ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitlev algatus toimib kooskõlas humanitaarabi inimlikkuse, neutraalsuse, erapooletuse ja sõltumatuse põhimõtetega ning humanitaarabi valdkonna Euroopa konsensusega.
2. ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse raames toimuv tegevus vastab kohalike kogukondade humanitaarvajadustele ja vastuvõtvate organisatsioonide nõuetele ning aitab eesmärgina kaasa humanitaarabivaldkonna tulemuslikkuse suurendamisele.
3. Vabatahtlikuks kandideerijate ja ELi humanitaarabi vabatahtlike ohutus ja julgeolek on esmatähtis.
4. ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitlev algatus edendab vajaduspõhiseid ühisprojekte ja riikidevahelisi partnerlusi erinevatest riikidest pärit vabatahtlike ja artiklis 10 osutatud organisatsioonide vahel, mis rakendavad nimetatud algatuse alla kuuluvaid meetmeid.
Artikkel 6
Liidu meetmete sidusus ja vastastikune täiendavus
1. Käesoleva määruse rakendamisel tagatakse sidusus ja vastastikune täiendavus liidu välistegevuse muude vahendite ja valdkondadega ja liidu muude asjakohaste poliitikavaldkondadega, eelkõige humanitaarabipoliitika, arengukoostööpoliitika ja ELi kodanikukaitse mehhanismiga, vältides dubleerimist ja kattumist ning tunnistades asjaolu, et humanitaarabi suhtes kohaldatakse käesoleva määruse artikli 5 lõikes 1 osutatud humanitaarabi põhimõtteid. Erilist tähelepanu pööratakse sujuvale üleminekule häda-, taastamis- ja arenguabi vahel.
2. Komisjon ja liikmesriigid teevad koostööd tõhususe ja tulemuslikkuse saavutamiseks, tagades liikmesriikide vabatahtliku töö programmide ja ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse tegevuse ühtsuse ja sidususe. Kõnealune tegevus põhineb asjakohasel heal taval ja olemasolevatel programmidel ning kasutab asjakohasel juhul juba loodud Euroopa võrgustikke.
3. Liit edendab koostööd asjakohaste rahvusvaheliste organisatsioonide, muude humanitaarabi koostööpartnerite ning kohalike ja piirkondlike osalistega ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse alla kuuluvate meetmete rakendamisel.
Selleks et edendada ühtset rahvusvahelist humanitaarkriisidele reageerimist, peavad ELi humanitaarabi vabatahtlike algatusega seotud meetmed olema kooskõlas ÜRO võetud meetmetega ja toetama ÜRO humanitaarasjade koordinatsioonibüroo keskset ja üldist koordineerivat rolli.
Artikkel 7
Tegevuseesmärgid
1. ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse tegevuseesmärgid on järgmised:
a)
aidata suurendada ja parandada liidu suutlikkust humanitaarabi andmisel.
Edusamme kõnealuse tegevuseesmärgi saavutamisel hinnatakse järgmiste põhinäitajate alusel:
-
lähetatud või lähetusvalmis nõutava kvalifikatsiooniga ELi humanitaarabi vabatahtlike arv ning vabatahtliku lepingu täitnud ELi humanitaarabi vabatahtlike arv;
-
ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse kaudu antud humanitaarabi saajate arv ja keskmised kulud abisaaja kohta;
-
lähetatud ELi humanitaarabi vabatahtlike ning lähetavate ja vastuvõtvate organisatsioonide rahulolu ELi humanitaarabi vabatahtlike kohapealse tegeliku panusega humanitaarabi andmisse;
b)
parandada vabatahtlike oskusi, teadmisi ja pädevusi humanitaarabi valdkonnas ning nende osalemise tingimusi.
Edusamme kõnealuse tegevuseesmärgi saavutamisel hinnatakse järgmiste põhinäitajate alusel:
-
koolituse saanud vabatahtlikuks kandideerijate arv ning pärast koolitust edukalt hindamise läbinud vabatahtlike arv;
-
sertifitseeritud lähetavate organisatsioonide arv, kes kohaldavad vabatahtlikuks kandideerijate ja ELi humanitaarabi vabatahtlike lähetamist ja juhtimist käsitlevaid norme ja menetlusi;
-
koolitatud ja lähetatud vabatahtlike ning lähetavate ja vastuvõtvate organisatsioonide rahulolu vabatahtlike koolituse kvaliteediga, teadmiste tasemega ja pädevustega ning vabatahtlike kandidaatide ja ELi humanitaarabi vabatahtlike lähetamist ja juhtimist käsitlevate normide ja menetluste täitmise ja asjakohasusega.
c)
Suurendada vastuvõtvate organisatsioonide suutlikkust ja edendada vabatahtlikku tegevust kolmandates riikides.
Edusamme kõnealuse tegevuseesmärgi saavutamisel hinnatakse järgmiste põhinäitajate alusel:
-
kolmandates riikides suutlikkuse suurendamise meetmete arv ja liik;
-
suutlikkuse suurendamise meetmetes osalevate kolmandate riikide personali ja vabatahtlike arv;
-
vastuvõtvate organisatsioonide töötajate ja suutlikkuse suurendamises osalevate kolmandate riikide vabatahtlike rahulolu võetud meetmete kvaliteedi ja tulemuslikkusega.
d)
Teavitada liidu humanitaarabi põhimõtetest, milles on kokku lepitud humanitaarabi valdkonna Euroopa konsensuses.
Edusamme kõnealuse tegevuseesmärgi saavutamisel hinnatakse järgmiste põhinäitajate alusel:
-
teavitamise, teabevahetuse ja teadlikkuse suurendamise meetmete arv, liik ja maksumus.
e)
Vabatahtliku tegevuse sidususe ja ühtsuse tugevdamine liikmesriikides eesmärgiga parandada liidu kodanike võimalusi osaleda humanitaarabimeetmetes ja -operatsioonides:
Edusamme kõnealuse tegevuseesmärgi saavutamisel hinnatakse järgmiste põhinäitajate alusel:
-
sertifitseeritud lähetavate organisatsioonide arv;
-
lähetavate organisatsioonide tehnilise abi meetmete arv ja liik;
-
vabatahtlikuks kandideerijate ja ELi humanitaarabi vabatahtlike juhtimist käsitlevate normide ja menetluste levitamine ja kasutamine muudes vabatahtliku tegevuse programmides.
2. Lõike 1 punktides a-e mainitud näitajaid kasutatakse vastavalt vajadusele tulemuste seireks, hindamiseks ja läbivaatamiseks. Need on soovituslikud ja neid võib muuta rakendusaktidega vastavalt artiklile 24, et võtta arvesse edusammude hindamisest tulenevat kogemust.
II PEATÜKK
MEETMED ELI HUMANITAARABI VABATAHTLIKKE KÄSITLEVA ALGATUSE RAAMES
Artikkel 8
Meetmed ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse raames
ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitlev algatus taotleb artiklites 4 ja 7 osutatud eesmärke järgmiste meetmetega:
-
vabatahtlikuks kandideerijaid ja ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitlevate eeskirjade ja menetluste väljatöötamine ja tagamine;
-
lähetavaid ja vastuvõtvaid organisatsioone käsitleva sertifitseerimissüsteemi väljatöötamine ja tagamine;
-
vabatahtlikuks kandideerijate väljaselgitamine ja valik;
-
koolitusprogrammi koostamine ning koolitus- ja praktikavõimaluste toetamine;
-
ELi humanitaarabi vabatahtlike andmebaasi loomine, selle pidamine ja ajakohastamine;
-
ELi humanitaarabi vabatahtlike lähetamine ülesandega toetada ja täiendada humanitaarabi kolmandates riikides;
-
vastuvõtvate organisatsioonide suutlikkuse suurendamine;
-
ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse võrgustiku loomine ja haldamine;
-
teabevahetus ja teadlikkuse suurendamine;
-
muu tegevus, mille abil paraneb ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse vastutusvõime, läbipaistvus ja tõhusus.
Artikkel 9
Vabatahtlikuks kandideerijaid ja ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitlevad eeskirjad ja menetlused
1. Tuginedes kehtivatele asjaomastele tavadele, kehtestab komisjon eeskirjad ja menetlused, mis hõlmavad vajalikke tingimusi, korda ja nõudeid, mida lähetavad ja vastuvõtvad organisatsioonid peavad kohaldama, kui nad selgitavad välja, valivad, valmistavad ette, juhivad ja lähetavad vabatahtlikuks kandideerijaid ja ELi humanitaarabi vabatahtlikke toetama humanitaarabioperatsioone kolmandates riikides.
2. Komisjonile antakse õigus võtta kooskõlas artikliga 24 vastu delegeeritud õigusakte, millega kehtestatakse järgmised normid:
-
pädevusraamistik, mida kasutada vabatahtlike väljaselgitamiseks, valimiseks ja ettevalmistamiseks noorem- või vanemspetsialistidena;
-
eeskirjad, millega tagatakse võrdsed võimalused ja mittediskrimineerimine väljaselgitamise ja valimise protsessis;
-
eeskirjad, millega tagada lähetavate ja vastuvõtvate organisatsioonide vastavus asjaomasele riiklikule ja liidu õigusele ning vastuvõtva riigi õigusele;
-
eeskirjad lähetavate ja vastuvõtvate organisatsioonide partnerluse kohta;
-
eeskirjad, mille alusel tunnistada ELi humanitaarabi vabatahtlike omandatud oskusi ja pädevusi kooskõlas olemasolevate asjaomaste liidu algatustega.
3. Komisjonile antakse õigus võtta vastu rakendusakte, millega kehtestatakse
-
menetlused, mida tuleb järgida vabatahtlikuks kandideerijate väljaselgitamiseks, valimiseks ja vajalikuks lähetamiseelseks ettevalmistamiseks, sh asjakohasel juhul praktikavõimalused;
-
sätted, mille alusel lähetada ELi humanitaarabi vabatahtlikke kolmandatesse riikidesse ja neid seal juhtida, sealhulgas järelevalve kohapeal, nende jätkuv toetamine juhendamise, mentorluse, lisakoolituse, vajalike töötingimuste loomise ja lähetamisjärgse toetuse abil;
-
sätted, mis näevad ette vabatahtlike kindlustuskaitse ja elamistingimused, sealhulgas elamis-, majutus-, reisi- ja muude vajalike kulude katmise;
-
menetlused, mida tuleb järgida enne lähetust, lähetuse ajal ja pärast lähetust, et tagada hoolsuskohustus ning asjakohased ohutus- ja julgeolekumeetmed, siia alla kuuluvad ka meditsiinilise evakueerimise protokollid ja julgeolekukavad, mis hõlmavad hädaolukorras evakueerimist kolmandatest riikidest, sealhulgas vajalikke menetlusi koostöö tegemiseks riiklike asutustega;
-
menetlused, et seirata ja hinnata ELi humanitaarabi vabatahtlike individuaalseid töötulemusi.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 26 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 10
Lähetavate ja vastu võtvate organisatsioonide sertifitseerimise süsteem
1. Komisjon töötab rakendusaktidega välja sertifitseerimissüsteemi, kaasates asjakohasel juhul humanitaarvaldkonna partnerid, millega tagatakse lähetavate organisatsioonide vastavus artiklis 9 osutatud normidele ja menetlustele, ja eraldi sertifitseerimissüsteemi vastuvõtvatele organisatsioonidele.
Lähtudes olemaolevatest asjakohastest sertifitseerimissüsteemidest ja -menetlustest, kehtestab komisjon rakendusaktidega sertifitseerimissüsteemide toimimise menetluse. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artiklis 26 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2. Sertifitseerimissüsteemi väljatöötamisel taotleb komisjon halduse lihtsustamise eesmärgil sünergiat komisjoni partnerlusvahenditega humanitaarabi valdkonnas ja kehtivate humanitaarnormidega. Sertifitseerimissüsteem peab olema kaasav ega tohi diskrimineerida ühtegi nõuetele vastavat organisatsiooni.
3. Lähetavad organisatsioonid vastavad sertifitseerimise tingimustele, kui
a)
nad järgivad artiklis 9 osutatud eeskirju ja menetlusi;
b)
nad tegutsevad humanitaarabi valdkonnas vastavalt artikli 3 punktis d sätestatule ja
c)
nad kuuluvad ühte järgmistest kategooriatest:
i)
valitsusvälised mittetulundusorganisatsioonid, mis on asutatud liikmesriigi õigusaktide alusel ja mille peakorter asub liidus;
ii)
tsiviilotstarbelised avalik-õiguslikud asutused, mida reguleerivad liikmesriigi õigusaktid;
iii)
valitsusvälised mittetulundusorganisatsioonid, mis on asutatud artiklis 23 osutatud riikides nimetatud artiklis sätestatud tingimustel ja selles mainitud lepingute alusel;
iv)
tsiviilotstarbelised avalik-õiguslikud asutused, mis on asutatud artiklis 23 osutatud riikides nimetatud artiklis sätestatud tingimustel ja selles mainitud lepingute alusel;
v)
Punase Risti ja Punase Poolkuu Ühingute Rahvusvaheline Föderatsioon.
4. Kolmandate riikide organisatsioonid vastavad vastuvõtvale organisatsioonile seatud tingimustele, kui
a)
nad järgivad artiklis 9 osutatud eeskirju ja menetlusi;
b)
nad tegutsevad humanitaarabi valdkonnas vastavalt artikli 3 punktis d sätestatule ja
c)
nad kuuluvad ühte järgmistest kategooriatest:
i)
valitsusvälised mittetulundusorganisatsioonid, kes tegutsevad või on asutatud kolmandas riigis kõnealuses riigis kehtivate õigusaktide alusel;
ii)
tsiviilotstarbelised avalik-õiguslikud asutused, mida reguleerivad kolmanda riigi õigusaktid;
iii)
rahvusvahelised asutused ja organisatsioonid.
5. Ilma et see piiraks lõigetes 3 ja 4 osutatud nõuete kohaldamist, võivad lähetavad ja vastuvõtvad organisatsioonid rakendada ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatusega seotud meetmeid koostöös erasektori tulundusorganisatsioonidega.
6. Lähtuvalt eelnevast vajaduste hindamisest võivad sertifitseerimisele kuuluvad lähetavad organisatsioonid saada tehnilist abi, mille eesmärk on suurendada nende suutlikkust osaleda ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitlevas algatuses ja tagada vastavus artiklis 9 osutatud normidele ja menetlustele.
Sertifitseerimisele kuuluvad vastuvõtvad organisatsioonid võivad samuti saada esimeses lõigus osutatud abi artiklis 15 osutatud meetmetega seoses.
7. Komisjon avaldab sertifitseeritud lähetavate ja vastuvõtvate organisatsioonide nimekirja õigeaegselt pärast sertifitseerimist.
Artikkel 11
Vabatahtlikuks kandideerijate väljaselgitamine ja valik
1. Tuginedes lähetavate või vastuvõtvate organisatsioonide või muude asjaomaste osalejate poolt kolmandates riikides eelnevalt läbi viidud vajaduste hindamisele, valivad sertifitseeritud lähetavad organisatsioonid välja koolituseks sobivad vabatahtlikuks kandideerijad.
2. Vabatahtlikuks kandideerijate väljaselgitamine ja valimine toimub kooskõlas artiklis 9 osutatud normide ja menetlustega ning järgib mittediskrimineerimise ja võrdsete võimaluste põhimõtet.
3. Vabatahtlikuks võivad kandideerida järgmised vähemalt 18-aastased isikud:
a)
liidu kodanikud;
b)
liidu ühes liikmesriigis pikaajaliselt elavad kolmandate riikide kodanikud ja
c)
artikli 23 lõikes 1 osutatud riikide kodanikud kooskõlas kõnealuses artiklis osutatud tingimustega.
Artikkel 12
Koolituskava ning koolituse ja praktika toetus
1. Tuginedes olemasolevatele programmidele ja menetlustele ning kaasates asjakohasel juhul spetsialiseerunud asutusi, koostab komisjon koolitusprogrammi, mille eesmärk on valmistada vabatahtlikuks kandideerijad ette lähetuseks, mille ülesanne on humanitaarabi toetamine ja täiendamine.
2. Artikli 11 kohaselt väljaselgitatud ja valitud vabatahtlikuks kandideerijad võivad osaleda kvalifitseeritud organisatsioonide korraldatud koolitusprogrammis. Sertifitseeritud lähetav organisatsioon, pidades nõu sertifitseeritud vastuvõtva organisatsiooniga, määrab kindlaks igalt vabatahtlikuks kandideerijalt nõutava läbitava koolituse mahu ja sisu vastavalt vajadustele ja võttes arvesse vabatahtlikuks kandideerija eelnevat kogemust ja kavandatavat lähetust.
3. Vabatahtlikuks kandideerijalt võidakse osana koolitusest ja eeskätt osana lähetuseks valmistumisest nõuda praktika sooritamist mõnes sertifitseeritud lähetavas organisatsioonis, võimaluse korral mujal kui päritoluriigis.
4. Ilma et see piiraks lõike 3 kohaldamist, võivad vabatahtlikuks kandideerijad, kes ei ole läbinud praktikat, asjakohasel juhul saada lähetamisele eelnevat täiendavat koolitust, mis kavandatakse lähetuse vajadusi ja eripära silmas pidades. See ettevalmistus ja praktika toimub kooskõlas artiklis 9 osutatud normide ja menetlustega.
5. Koolitusprogramm hõlmab hindamist, mille käigus hinnatakse vabatahtlikuks kandideerija valmisolekut lähetuseks ülesandega toetada ja täiendada humanitaarabi kolmandates riikides ning tema valmidust vastata kohalikele vajadustele. Hindamine toimub koostöös lähetavate organisatsioonidega.
6. Koolitusprogrammi üksikasjad ja vabatahtlikuks kandideerijate lähetuseks valmisolekut käsitleva hindamismenetluse kehtestab komisjon rakendusaktidega. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 26 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 13
ELi humanitaarabi vabatahtlike andmebaas
1. Vabatahtlikuks kandideerijad, kes on edukalt läbinud artikli 12 lõikes 5 osutatud hindamise, arvatakse ELi humanitaarabi vabatahtlike hulka ja neid võib lähetusse saata. Nende nimed kantakse ELi humanitaarabi vabatahtlike andmebaasi.
2. Komisjon loob ELi humanitaarabi vabatahtlike andmebaasi (mis sisaldab andmeid ka ELi humanitaarabi vabatahtlike lähetusse saatmise võimaluste ja sobilikkuse kohta), haldab ja ajakohastab seda ning reguleerib sellele juurdepääsu ja selle kasutamist. Sellesse andmebaasi või selle jaoks kogutud isikuandmeid töödeldakse asjakohasel juhul kooskõlas direktiiviga 95/46/EÜ ja määrusega (EÜ) nr 45/2001.
Artikkel 14
ELi humanitaarabi vabatahtlike lähetamine kolmandatesse riikidesse
1. Andmebaasi kantud ELi humanitaarabi vabatahtlikke võib lähetada ülesandega toetada ja täiendada humanitaarabi vastavalt artikli 3 punktile d järgmiselt:
a)
sertifitseeritud lähetavad organisatsioonid kolmandates riikides asuvatesse vastuvõtvatesse organisatsioonidesse või
b)
komisjon oma humanitaarabi piirkondlikesse büroodesse tugiülesannete täitmiseks, kui see on asjakohane.
2. Lähetamine peab vastama tegelikele vajadustele, mida on väljendanud kohalikud vastuvõtvad organisatsioonid.
3. Lõike 1 punktis a osutatud lähetamise puhul tagavad lähetavad organisatsioonid artiklis 9 osutatud normide täitmise. ELi humanitaarabi vabatahtlikke ei lähetata operatsioonidele, mida viiakse läbi rahvusvaheliste ja riigisiseste relvastatud konfliktide alal.
4. Sertifitseeritud lähetavad organisatsioonid teavitavad artikli 23 kohaselt liikmesriikide ja teiste osalevate riikide asjaomaseid riiklikke asutusi, enne kui üks nende kodanikest lähetatakse ELi humanitaarabi vabatahtlikuna kooskõlas artiklis 9 osutatud eeskirjade ja menetlustega.
5. ELi humanitaarabi vabatahtlike lähetamist käsitlevad konkreetsed tingimused ja roll määratakse tihedas koostöös vastuvõtvate organisatsioonidega kindlaks lähetava organisatsiooni ja ELi humanitaarabi vabatahtliku vahel sõlmitavas lepingus, milles märgitakse ära ka ELi humanitaarabi vabatahtliku õigused ja kohustused, lähetuse kestus, toimumiskoht ja vabatahtlikule seatavad ülesanded.
6. Lõike 1 punktis b osutatud lähetamise puhul allkirjastab komisjon ELi humanitaarabi vabatahtlikega lähetuslepingu, milles määratakse kindlaks lähetuse konkreetsed tingimused. Lähetuslepingud ei anna vabatahtlikele nõukogu määrusega (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68 (14) kehtestatud Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjadest ning liidu muude teenistujate teenistustingimustest tulenevaid õigusi ja kohustusi.
7. Igale ELi humanitaarabi vabatahtlikule määratakse vastuvõtvast organisatsioonist juhendaja, kes lähetuse ajal ELi humanitaarabi vabatahtlikku kontrollib ja teda abistab.
Artikkel 15
Vastuvõtvate organisatsioonide humanitaarabialase suutlikkuse suurendamine
Tuginedes lähetavate või vastuvõtvate organisatsioonide või muude asjaomaste osalejate poolt kolmandates riikides eelnevalt läbi viidud vajaduste hindamisele, toetab komisjon meetmeid, mis on suunatud vastuvõtvate organisatsioonide humanitaarabialase suutlikkuse suurendamisele, parandamaks kohalikku valmisolekut ja reageerimist humanitaarkriisidele ning tagamaks ELi humanitaarabi vabatahtlike kohapealse töö tõhusus ja püsiv mõju, sealhulgas järgmisi meetmeid:
a)
katastroofiriskide juhtimine, valmisolek ja reageerimine, juhendamine, vabatahtlike juhtimist hõlmav koolitus ning muud vastuvõtvate organisatsioonide personalile ja vabatahtlikele vajalikud valdkonnad;
b)
parimate tavade vahetamine, tehniline abi, mestimis- ning personali ja vabatahtlike vahetusprogrammid, võrgustike loomine ja muud asjakohased meetmed.
Artikkel 16
ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse võrgustik
1. Komisjon loob ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse võrgustiku ja haldab seda. Võrgustikku kuuluvad
a)
vabatahtlikuks kandideerijad ja ELi humanitaarabi vabatahtlikud, kes osalevad või on osalenud algatuses;
b)
lähetavad ja vastuvõtvad organisatsioonid;
c)
liikmesriikide ja Euroopa Parlamendi esindajad.
2. ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse võrgustiku ülesanded on eelkõige järgmised:
a)
hõlbustada kontakte ja pakkuda platvormi teadmiste jagamiseks, konsulteerimiseks ja teabe levitamiseks, heade tavade vahetamiseks ning artikli 21 lõikes 3 osutatud vajaduste hindamiseks;
b)
hõlbustada partnerluse loomist ning lähetamist ja suutlikkuse suurendamise meetmeid käsitlevate ühisprojektide väljatöötamist, kuhu oleksid kaasatud lähetavad organisatsioonid kogu liidust ning vastuvõtvad organisatsioonid kolmandates riikides;
c)
luua alus, millele rajada ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse alla kuuluvad meetmed eesmärgiga tagada jätkuv täiustamine ning tõhus seire ja hindamine;
d)
pakkuda võimalusi veebipõhiseks vabatahtlikuks tegevuseks projektides, mis on seotud ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatusega.
Artikkel 17
Teabevahetus ja teadlikkuse suurendamine
1. Komisjon toetab avalikkuse teavitamist, teabevahetust ja teadlikkuse suurendamise kampaaniaid, et edendada nähtavat ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitlevat algatust ning julgustada humanitaarabi-alast vabatahtlikku tegevust liidus ja liikmesriikides ning kolmandates riikides, kes saavad kasu selle algatuse alla kuuluvatest meetmetest.
2. Komisjon koostab ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse eesmärke, meetmeid ja nähtavaid tulemusi käsitleva teavituskava, milles määratakse kindlaks teavitamis- ja levitamistegevused, mis on suunatud avalikkusele, eelkõige tulevastele võimalikele vabatahtlikuks kandideerijatele ja nimetatud algatuse alla kuuluvatest meetmetest kasusaajatele. Seda teavituskava rakendavad komisjon ja kasusaajad, eeskätt lähetavad ja vastuvõtvad organisatsioonid ning ELi humanitaarabi vabatahtlikud.
III PEATÜKK
PROGRAMMITÖÖ JA RAHALISTE VAHENDITE ERALDAMINE
Artikkel 18
Rahastamiskõlblikud meetmed
1. Artiklis 8 nimetatud meetmed on rahastamiskõlblikud, sealhulgas nende rakendamiseks vajalikud meetmed ning vajalikud meetmed, mille eesmärk on kehtivatele headele tavadele tuginedes suurendada ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse ja muude asjaomaste programmide koordineerimist riiklikul ja rahvusvahelisel tasandil.
2. Lõikes 1 osutatud rahalisest abist võib katta ka ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse juhtimiseks ja selle eesmärkide saavutamiseks vajalike ettevalmistustööde, seire, kontrolli, auditi ja hindamisega seotud kulusid.
3. Lõikes 2 osutatud kulud võivad hõlmata eelkõige kulusid, mis on seotud uuringute, ekspertide kohtumiste, artiklis 17 sätestatud teavitamis- ja teabevahetusmeetmetega, sealhulgas liidu poliitiliste prioriteetide tutvustamisega niivõrd, kui see on seotud ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse üldeesmärkidega, samuti kulusid, mis on seotud IT-võrkudega, mis keskenduvad teabe töötlemisele ja -vahetusele (sealhulgas nende ühendamine olemasolevate või tulevaste süsteemidega, mille eesmärk on edendada valdkonnaülest andmevahetust, ning seotud varustus), koos kõigi muude komisjoni kantud tehnilise ja haldusabi kuludega.
Artikkel 19
Rahalise abi saajad
Käesoleva määruse alusel võib rahalist abi anda avalik-õiguslikele või eraõiguslikele füüsilistele ja juriidilistele isikutele, keda seejärel loetakse rahalise abi saajateks määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 tähenduses.
Artikkel 20
Rahastamispakett
1. Rahastamispakett käesoleva määruse rakendamiseks 1. jaanuarist 2014 kuni 31. detsembrini 2020 on 147 936 000 eurot jooksevhindades. Iga-aastased eraldised määratakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu poolt kindlaks vastavalt mitmeaastases finantsraamistikus sätestatud piirmääradele. Vajaduse korral võib sarnaste kulude katmiseks kanda eelarvesse maksete assigneeringuid ka pärast 2020. aastat, et oleks võimalik hallata makseid seoses meetmetega, mida ei ole 2020. aasta 31. detsembriks veel lõpule viidud.
2. Lõikes 1 osutatud rahastamispakett eraldatakse ajavahemikuks 2014-2020 vastavalt lisas sätestatud tegevuseesmärkidele, valdkondlikele prioriteetidele ja protsendimääradele.
3. Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte artiklis 24 sätestatud tingimustel, et muuta prioriteete ja korrigeerida lisas sätestatud näitajaid rohkem kui 10 protsendipunkti ja maksimaalselt 20 protsendipunkti võrra. Korrigeerimine viiakse läbi pärast seda, kui komisjon on läbi vaadanud lisas sätestatud valdkondlikud prioriteedid ja protsendimäärad, võttes arvesse artikli 27 lõike 4 punktis b osutatud vahehindamise tulemusi, kusjuures delegeeritud õigusaktid võetakse vastu 30. juuniks 2018.
4. Kui tungiv kiireloomulisus nõuab, et on vaja läbi vaadata eelarvevahendid, mis on kättesaadavad hädaolukordadele reageerimise meetmete toetuseks, on komisjonil õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et muuta lisas sätestatud iga näitajat rohkem kui 10 protsendipunkti ja maksimaalselt 20 protsendipunkti võrra, võttes arvesse olemasolevaid eelarvevahendeid ja toimides artiklis 25 sätestatud korras.
Artikkel 21
Rahalise abi vormid ja rakenduskord
1. Komisjon annab liidu rahalist abi kooskõlas määrusega (EL, Euratom) nr 966/2012.
2. Käesoleva määruse alusel võib anda rahalist abi määruses (EL, Euratom) nr 966/2012 sätestatud mis tahes vormis.
3. Käesoleva määruse rakendamiseks võtab komisjon rakendusaktidena vastu ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse iga-aastase tööprogrammi. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 26 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega. Iga-aastases tööprogrammis määratakse kindlaks eesmärgid, oodatavad tulemused, rakendamise meetod ja seotud tulude kogusumma. Samuti sisaldavad iga-aastased tööprogrammid rahastatavate meetmete kirjeldust, märget igale meetmele eraldatud summa kohta, võttes asjakohasel juhul arvesse hinnatud vajadusi, ja rakendamise soovituslikku ajakava. Toetuste puhul sisaldavad iga-aastased tööprogrammid prioriteete, peamisi hindamiskriteeriume ja maksimaalset kaasrahastamise määra. Iga-aastases tööprogrammis määratakse kindlaks ka kolmandate riikide osalemine artiklis 23 osutatud tingimustel.
Artikkel 22
Liidu finantshuvide kaitse
1. Komisjon võtab asjakohaseid meetmeid tagamaks, et ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse alusel rahastatavate meetmete rakendamisel kaitstakse liidu finantshuve pettuse, korruptsiooni ja muu ebaseadusliku tegevuse vastu rakendatavate ennetusmeetmetega, tõhusa kontrolliga, ja kui avastatakse rikkumisi, alusetult väljamakstud summade sissenõudmisega ning asjakohasel juhul tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate karistustega.
2. Komisjonil või tema esindajatel ja kontrollikojal on õigus auditeerida dokumentide põhjal ja kohapeal kõiki toetusesaajaid, töövõtjaid ja alltöövõtjaid, keda on ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse alusel rahastatud liidu vahenditest.
3. Euroopa Pettustevastasel Ametil (OLAF) lubatakse korraldada sellise rahastamisega otseselt või kaudselt seotud ettevõtjate tööruumides kohapealseid kontrolle, mis peavad toimuma määruses (Euratom, EÜ) nr 2185/96 ja määruses (EL, Euratom) nr 883/2013 sätestatud korras ning mille eesmärk on teha kindlaks, kas toetuslepingu, toetuse andmise otsuse või ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse alusel rahastatud lepinguga seoses on esinenud pettust, korruptsiooni või mis tahes muud liidu finantshuve kahjustavat ebaseaduslikku tegevust.
4. Ilma et see piiraks lõigete 1 ja 2 kohaldamist, antakse kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega sõlmitud lepingutega, toetuslepingutega ja toetuse andmise otsustega, samuti käesoleva määruse rakendamisest tulenevate lepingutega komisjonile, kontrollikojale ja OLAFile sõnaselgelt õigus selliseks auditeerimiseks ja kohapealseks kontrolliks, kusjuures nõuetekohaselt tuleb järgida menetluslikke tagatisi.
IV PEATÜKK
KOOSTÖÖ TEISTE RIIKIDEGA
Artikkel 23
Koostöö teiste riikidega
1. ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitlevas algatuses võivad osaleda
a)
kodanikud ja lähetavad organisatsioonid ühinevatest riikidest, kandidaatriikidest, potentsiaalsetest kandidaatriikidest ja Euroopa naabruspoliitika partnerriikidest vastavalt üldpõhimõtetele ja üldistele tingimustele, mis reguleerivad nende riikide osalemist liidu programmides, nagu on kehtestatud asjaomastes raamlepingutes ja assotsiatsiooninõukogu otsustes või samalaadsetes kokkulepetes;
b)
kodanikud ja lähetavad organisatsioonid Euroopa Majanduspiirkonda (EMP) kuuluvatest EFTA riikidest vastavalt EMP lepingus sätestatud tingimustele;
c)
kodanikud ja lähetavad organisatsioonid teistest Euroopa riikidest, kellega on sõlmitud kahepoolsed lepingud.
2. Osalevad vabatahtlikud ja koostööd tegevatest riikidest pärit organisatsioonid, kes rakendavad ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse alla kuuluvaid meetmeid, järgivad samuti artiklis 4 sätestatud üldpõhimõtteid.
3. Lõikes 1 osutatud koostöö osalevate riikidega põhineb vajaduse korral osalevate riikide antavatel lisaassigneeringutel, mis eraldatakse nimetatud riikidega kokku lepitud korras.
V PEATÜKK
VOLITUSTE DELEGEERIMINE JA RAKENDUSSÄTTED
Artikkel 24
Delegeeritud volituste rakendamine
1. Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2. Õigus võtta vastu artikli 7 lõikes 2, artikli 9 lõikes 2 ja artikli 20 lõikes 3 osutatud delegeeritud õigusakte antakse komisjonile seitsmeks aastaks alates 25. aprillist 2014.
3. Euroopa Parlament või nõukogu võib artikli 7 lõikes 2, artikli 9 lõikes 2 ja artikli 20 lõikes 3 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. Otsus ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
5. Artikli 7 lõike 2, artikli 9 lõike 2 ja artikli 20 lõike 3 alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväidet või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväidet. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.
Artikkel 25
Kiirmenetlus
1. Erandlikel ja põhjendatud juhtudel jõustub käesoleva artikli kohaselt vastuvõetud delegeeritud õigusakt viivitamata ja seda kohaldatakse seni, kuni selle suhtes ei esitata lõike 2 kohaselt vastuväidet. Delegeeritud õigusakti teatavakstegemisel Euroopa Parlamendile ja nõukogule põhjendatakse kiirmenetluse kasutamist.
2. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad delegeeritud õigusakti suhtes vastuväite esitada kooskõlas artikli 24 lõikes 5 osutatud menetlusega. Sellisel juhul tunnistab komisjon õigusakti viivitamata kehtetuks pärast seda, kui Euroopa Parlament või nõukogu teatab oma otsusest esitada vastuväide.
Artikkel 26
Komiteemenetlus
1. Komisjoni abistab nõukogu määruse (EÜ) nr 1257/96 (15) artikli 17 lõike 1 alusel moodustatud komitee. Nimetatud komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2. Käesolevale lõikele osutamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
VI PEATÜKK
SEIRE JA HINDAMINE
Artikkel 27
Seire ja hindamine
1. ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse alla kuuluvaid rahalist abi saavaid meetmeid seiratakse korrapäraselt, et jälgida nende rakendamist, ning hinnatakse korrapäraselt sõltumatu välishindamise kaudu, eesmärgiga mõõta nende tõhusust, tulemuslikkust ja mõju seoses ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse eesmärkidega. Seire ja hindamine hõlmab lõikes 4 osutatud aruandeid ja käesoleva määruse konkreetseid aspekte käsitlevaid muid tegevusi, mida võib määruse rakendamise ajal algatada.
2. Lähetavad organisatsioonid, kes saadavad ELi humanitaarabi vabatahtlikke väljapoole liitu, vastutavad vabatahtlike tegevuse seire eest ja esitavad komisjonile korrapäraseid seirearuandeid, tagades kõik vabatahtlike õigused seoses isikuandmete kaitsega.
3. Hindamisel kasutatakse kehtivaid hindamisstandardeid, sealhulgas Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni arenguabi komitee välja töötatud standardeid, et mõõta ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse pikaajalist mõju humanitaarabile. Hindamisetapis tagab komisjon korrapärased konsulteerimised kõikide asjaomaste sidusrühmadega, sealhulgas vabatahtlikega, lähetavate ja vastuvõtvate organisatsioonidega, abistatava kohaliku elanikkonnaga, humanitaarorganisatsioonide ja -töötajatega. Hindamistulemusi arvestatakse programmi koostamisel ja vahendite eraldamisel.
4. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule
a)
aastaaruanded, milles hinnatakse käesoleva määruse rakendamisel tehtud edusamme, sealhulgas tulemusi, ning tuuakse võimaluse korral välja peamised tagajärjed;
b)
hiljemalt 31. detsembriks 2017 hindamise vahearuande käesoleva määruse rakendamise kolme esimese aasta jooksul saavutatud tulemuste ning rakendamisega seotud kvalitatiivsete ja kvantitatiivsete näitajate kohta, sealhulgas ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse mõju kohta humanitaarvaldkonnas ja programmi kulutasuvuse kohta;
c)
hiljemalt 31. detsembriks 2018 teatise käesoleva määruse rakendamise jätkamise kohta, mille aluseks on käesoleva lõike punktis b osutatud hindamise vahearuanne;
d)
hiljemalt 31. detsembriks 2021 järelhindamise aruande rakendamise seitsmeaastase rahastamisperioodi kohta.
5. Komisjon vaatab 1. septembriks 2019 läbi käesolevas määruses sätestatud meetmed ja lõike 4 punktis b osutatud hindamise vahearuande järeldustest lähtudes lisab asjakohasel juhul sellele läbivaatusele seadusandliku ettepaneku käesoleva määruse muutmiseks.
6. Komisjon teavitab asjakohaste töökokkulepete kohaselt ka Euroopa välisteenistust korrapäraselt ELi humanitaarabi vabatahtlikke käsitleva algatuse tegevusest.
VII PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 28
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 3. aprill 2014