ДИРЕКТИВА 2013/43/ЕС НА СЪВЕТА
от 22 юли 2013 година
за изменение на Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност по отношение на незадължително и временно прилагане на механизма за обратно начисляване във връзка с доставки на някои стоки и услуги, при които съществува риск от измами
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 113 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
В Директива 2006/112/ЕО (3) на Съвета се определя, че данъкът върху добавената стойност (ДДС) е платим от всяко данъчнозадължено лице, извършващо облагаеми доставки на стоки и услуги. В случай на трансгранични сделки и в определени национални сектори с висок риск от измами обаче се предвижда прехвърляне на задължението за плащане на ДДС към лицето, което получава доставката (механизъм за обратно начисляване).
(2)
Предвид сериозния характер на измамите с ДДС на държавите членки следва да се позволи да прилагат временно механизъм, при който задължението за плащане на ДДС по отношение на доставки на определени категории стоки и услуги се прехвърля към лицето, което получава облагаеми доставки на стоки или услуги, включително когато тези категории не са посочени в член 199 от Директива 2006/112/ЕО, нито са предмет на специални дерогации, предоставени на държави членки.
(3)
За тази цел през 2009 г. Комисията представи предложение, в което се съдържаше списък на стоките и услугите, във връзка с които за ограничен срок може да се прилага механизмът за обратно начисляване. Съветът избра да раздели предложението и прие Директива 2010/23/ЕС на Съвета (4), която обаче се ограничаваше само до квотите за емисии на парникови газове предвид факта, че положението с измамите в този сектор изискваше незабавна реакция. В същото време Съветът пое политически ангажимент да продължи преговорите по оставащата част от предложението на Комисията.
(4)
Оттогава насам измами възникнаха и в други сектори и следователно към оставащата част от предложението на Комисията следва да бъдат добавени нови стоки и услуги, що се отнася до предварително определения списък на стоки и услуги, за които може да се прилага механизмът за обратно начисляване. Измами са възникнали по-специално във връзка с доставки на газ и електроенергия, далекосъобщителните услуги, конзоли за видеоигри, таблети и лаптопи, зърнени храни, индустриални култури, включително маслодайни семена и захарно цвекло, както и необработени и полуобработени метали, включително благородни метали.
(5)
Въвеждането на механизъм за обратно начисляване, насочен към посочените стоки и услуги, при които според придобития напоследък опит съществува особено висок риск от измами, за разлика от общото му прилагане, не следва да окаже неблагоприятно въздействие върху основните принципи на системата на ДДС, като например плащането на части.
(6)
Предварително определеният списък, от който държавите членки могат да избират, следва да се ограничава до доставките на стоки и услуги, за които, по най-нови данни, съществува особено висок риск от измами.
(7)
При прилагането на механизма за обратно начисляване държавите членки разполагат със свободата да определят условията за прилагане на механизма, включително да определят праговете, категориите на доставчици или получатели, спрямо които може да се прилага механизмът, и частичното прилагане на механизма за отделните категории.
(8)
Тъй като механизмът за обратно начисляване е временна мярка, която следва да се прилага до въвеждането на по-трайни законодателни решения с оглед системата на ДДС да стане по-устойчива на измами с ДДС, механизмът за обратно начисляване, предвиден по член 199а от Директива 2006/112/ЕО, трябва да се прилага само за ограничен срок.
(9)
С цел да се осигури възможност механизмът за обратно начисляване да се прилага достатъчно дълго, за да бъде ефективен и да позволи последваща оценка, е необходимо установеният понастоящем срок -30 юни 2015 г. - да бъде продължен. По същия начин следва да бъдат определени по-късни дати по отношение на датата на срока за оценка и крайната дата на срока, през който трябва да се докладва за промяна в тенденциите при дейностите с цел измама.
(10)
За да се осигури за всички държави членки възможността да прилагат механизма за обратно начисляване, съгласно посоченото по-горе, са необходими определени изменения в Директива 2006/112/ЕО.
(11)
Тъй като целта на предложеното действие, а именно борба с измамите с ДДС посредством временни мерки, които представляват дерогация от съществуващите правила на Съюза, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки и поради това може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(12)
Поради това Директива 2006/112/ЕО следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 2006/112/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 193 позоваването на „членове 194-199“ се заменят с позоваване на „членове 194-199б“;
2)
Член 199а се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 първото изречение се заменя със следното:
„Държавите членки могат да предвидят, до 31 декември 2018 г. и за минимален срок от две години, лицето - платец на ДДС, да е данъчнозадълженото лице, за което се извършва която и да е от следните доставки:“;
б)
в параграф 1 се добавят следните букви:
„в)
доставки на мобилни телефони, които са устройства, изработени или приспособени за употреба във връзка с лицензирана мрежа и работещи на определени честоти, независимо от това дали се използват за други цели;
г)
доставки на устройства с интегрални схеми като микропроцесори и централни процесори преди интегрирането им в продукти, предназначени за крайния потребител;
д)
доставки на газ и електроенергия за данъчнозадължен дилър съгласно член 38, параграф 2;
е)
доставки на сертификати за газ и електроенергия;
ж)
доставки на далекосъобщителни услуги съгласно член 24, параграф 2;
з)
доставки на конзоли за видеоигри, таблети и лаптопи;
и)
доставки на зърнени храни и индустриални култури, в т.ч. маслодайни семена и захарно цвекло, които обикновено не се използват в непреработен вид за крайно потребление;
й)
доставки на необработени или полуобработени метали, в т.ч. благородни метали, ако не са обхванати от член 199, параграф 1, буква г), специалните договорености относно стоките втора употреба, произведенията на изкуството, колекционерските и антикварните предмети в съответствие с членове 311-343 или специалната схема за инвестиционно злато в съответствие с членове 344-356.“;
в)
вмъкват се следните параграфи:
„1а. Държавите членки могат да определят условията за прилагането на механизма, предвиден параграф 1.
1б. Прилагането на механизма, предвиден в параграф 1, спрямо доставките на стоки и услуги, изброени в букви в)-й) от същия параграф, е обвързано с налагането на целесъобразни и ефективни задължения за отчитане на данъчнозадължените лица, доставящи стоките или услугите, спрямо които се прилага предвиденият в параграф 1 механизъм.“;
г)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Държавите членки уведомяват Комитета по ДДС за прилагането на механизма, предвиден в параграф 1, при въвеждането на такъв механизъм и предоставят на Комитета по ДДС следната информация:
а)
обхвата на мярката за прилагане на механизма, наред с вида и характеристиките на измамата, и подробно описание на придружаващите мерки, включително задълженията за отчитане по отношение на данъчнозадължените лица, както и мерките за контрол;
б)
действията, предприети за информиране на данъчнозадължените лица относно началото на прилагане на механизма;
в)
критериите за оценка, които позволяват сравнение между дейностите с цел измама по отношение на стоките и услугите, посочени в параграф 1, преди и след прилагането на механизма, дейностите с цел измама по отношение на други стоки и услуги преди и след прилагането на механизма, както и за увеличението на други видове дейности с цел измама преди и след прилагането на механизма;
г)
началната дата на мярката за прилагане на механизма и срокът, който трябва да бъде обхванат от нея.“;
д)
в параграф 3, първа алинея, първото изречение се заменя със следното:
„Не по-късно от 30 юни 2017 г. държавите членки, прилагащи предвидения в параграф 1 механизъм, представят на Комисията доклад въз основа на критериите за оценка, предвидени в параграф 2, буква в).“;
е)
в параграф 3, втора алинея, буква а) се заменя със следното:
„а)
въздействието върху дейностите с цел измама във връзка с доставки на стоки или услуги, обхванати от мярката;“;
ж)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Всяка държава членка, която е установила промяна в тенденциите при дейностите с цел измама на своя територия във връзка със стоките или услугите, изброени в параграф 1, от датата на влизането в сила на настоящия член във връзка с такива стоки и услуги, представя на Комисията доклад по този въпрос не по-късно от 30 юни 2017 г.
5. Преди 1 януари 2018 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за цялостната оценка на въздействието на предвидения в параграф 1 механизъм за борба с измамите.“.
Член 2
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 3
Прилага се до 31 декември 2018 г.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 22 юли 2013 година.
NÕUKOGU DIREKTIIV 2013/43/EL,
22. juuli 2013,
millega muudetakse direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) seoses pöördmaksustamise valikulise ja ajutise kohaldamisega teatavate pettusealdiste kaupade ja teenuste tarnete suhtes
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 113,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust (1),
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (2),
toimides seadusandliku erimenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu direktiivis 2006/112/EÜ (3) on kindlaks määratud, et käibemaksu tasuvad maksukohustuslased, kes sooritavad maksustatavaid kaubatarneid või osutavad maksustatavaid teenuseid. Piiriüleste tehingute ja teatavate omamaiste eriti riskialdiste valdkondade puhul on siiski ette nähtud, et käibemaksu tasumise kohustus pannakse isikule, kellele tarne tehakse (pöördmaksustamise mehhanism).
(2)
Käibemaksupettuste raskust arvestades tuleks liikmesriikidel lubada ajutiselt kohaldada mehhanismi, mille korral käibemaksu tasumise kohustus seoses teatavate kauba- ja teenustekategooriatega pannakse isikule, kellele maksustatavad kaubatarned tehakse ja teenused osutatakse, isegi juhul, kui need kategooriad ei ole loetletud direktiivi 2006/112/EÜ artiklis 199 või kui nende suhtes ei kohaldata liikmesriikidele tehtud konkreetseid erandeid.
(3)
Komisjon esitas sel eesmärgil 2009. aastal ettepaneku, mis sisaldab loetelu kaupadest ja teenustest, mille suhtes võib piiratud aja jooksul kohaldada pöördmaksustamise mehhanismi. Nõukogu otsustas ettepaneku kaheks jagada ja võttis vastu nõukogu direktiivi 2010/23/EL (4), mis puudutas siiski üksnes kasvuhoonegaaside saastekvoote, kuna selles sektoris esinevad pettused nõudsid viivitamatut reageerimist. Samal ajal võttis nõukogu poliitilise kohustuse jätkata läbirääkimisi komisjoni ettepaneku ülejäänud osa üle.
(4)
Pärast seda on esinenud pettusi muudes sektorites ja seetõttu tuleks komisjoni ettepanekus sisalduvasse kaupade ja teenuste loetellu lisada uusi kaupu ja teenuseid, mille suhtes võib kohaldada pöördmaksustamist. Eelkõige on pettusi esinenud seoses gaasi ja elektrienergia, telekommunikatsiooniteenuste, mängukonsoolide, tahvel- ja sülearvutite, teravilja, tehniliste kultuuride, sealhulgas õliseemnete ja suhkrupeedi, ning toormetalli ja metallide pooltoodete, sealhulgas väärismetallide tarnetega.
(5)
Sellise pöördmaksustamise mehhanismi rakendamine kaupade ja teenuste puhul, mis hiljutiste kogemuste põhjal on eriti pettusealtid, ei tohiks, erinevalt üldisest kohaldamisest, mõjutada negatiivselt käibemaksusüsteemi aluspõhimõtteid (nt osadena maksmist).
(6)
Eelnevalt kindlaksmääratud loetelu, mille hulgast liikmesriigid võivad valida, peaks piirduma nende kaupade ja teenuste tarnetega, mis on hiljutiste kogemuste põhjal eriti pettusealtid.
(7)
Pöördmaksustamist mehhanismi kohaldades on liikmesriikidel õigus kehtestada selle tingimused, sealhulgas määrata kindlaks künnised, tarnijate või saajate kategooriad, kelle suhtes mehhanismi võidakse kohaldada, ja mehhanismi osaline kohaldamine kategooriates.
(8)
Kuna pöördmaksustamise mehhanism on ajutine meede, mille peaksid asendama pikemaajalised seadusandlikud lahendused, mille eesmärk on muuta käibemaksusüsteem käibemaksupettuste suhtes vastupidavamaks, direktiivi 2006/112/EÜ artikli 199a alusel kehtestatud pöördmaksustamise mehhanismi peaks kohaldama üksnes piiratud ajavahemiku jooksul.
(9)
Selleks et tagada, et pöördmaksustamise mehhanismi saaks kohaldada piisavalt kaua, nii et see oleks tõhus ja selle toimimist saaks hinnata, on vaja pikendada praegust 30. juunini 2015 kestvat ajapiirangut. Samuti tuleks edasi lükata hindamisperioodi kuupäeva ja selle perioodi lõppkuupäeva, mille jooksul tuleb teada anda pettustes aset leidnud muutustest.
(10)
Selleks et pakkuda kõigile liikmesriikidele eespool sätestatud pöördmaksustamise mehhanismi kohaldamise võimalust, on vaja teha direktiivi 2006/112/EÜ spetsiaalne muudatus.
(11)
Kuna kavandatud meetme eesmärki, nimelt käibemaksupettuste probleemi lahendamist ajutiste meetmete abil, mis kalduvad kõrvale kehtivatest liidu eeskirjadest, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning seetõttu on seda parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(12)
Direktiivi 2006/112/EÜ tuleks seetõttu vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
Artikkel 1
Direktiivi 2006/112/EÜ muudetakse järgmiselt.
1)
Artiklis 193 asendatakse viide „artiklitele 194-199” viitega „artiklitele 194-199b”.
2)
Artiklit 199a muudetakse järgmiselt:
a)
lõike 1 esimene lause asendatakse järgmisega:
„Liikmesriigid võivad kuni 31. detsembrini 2018 ja vähemalt kaheaastaseks ajavahemikuks ette näha, et käibemaksu on kohustatud tasuma maksukohustuslane, kellele tehakse mõni järgmistest tarnetest:”;
b)
lõikele 1 lisatakse järgmised punktid:
„c)
mobiiltelefonide tarned, mis on valmistatud või kohandatud töötamiseks litsentsitud võrkudes ja kindlaksmääratud sagedustel, sõltumata sellest, kas neil on või puudub mõni muu kasutusala;
d)
integraallülituse seadmete tarned, nagu mikroprotsessorid ja keskprotsessorid enne lõpptarbijale suunatud tootega liitmist;
e)
gaasi ja elektrienergia tarned artikli 38 lõikes 2 määratletud maksukohustuslasest edasimüüjale;
f)
gaasi ja elektrienergia sertifikaatide tarned;
g)
artikli 24 lõikes 2 määratletud telekommunikatsiooniteenused;
h)
mängukonsoolide, tahvel- ja sülearvutite tarned;
i)
teravilja ja tehniliste kultuuride, sealhulgas õliseemnete ja suhkrupeedi, mida töötlemata kujul tavaliselt lõpptarbimiseks ei kasutata, tarned;
j)
toormetallid ja metallide pooltoodete, sealhulgas väärismetallide, kui need ei ole muidu hõlmatud artikli 199 lõike 1 punktiga d või kui nende suhtes ei kehti kasutatud kaupade, kunstiteoste, kollektsiooniesemete ja antiikesemete suhtes kohaldatav erikord vastavalt artiklitele 311-343 või investeeringukulla erikord vastavalt artiklitele 344-356, tarned.”;
c)
lisatakse järgmised lõiked:
„1a. Liikmesriigid võivad kehtestada lõikes 1 sätestatud mehhanismi kohaldamise tingimused.
1b. Lõikes 1 sätestatud mehhanismi kohaldamisega kõnealuse lõike punktides c-j loetletud kaupade või teenuste tarnete suhtes kaasneb asjakohaste ja tõhusate aruandluskohustuste kehtestamine nende maksustatavate isikute suhtes, kes tarnivad kaupu või teenuseid, mille suhtes kohaldatakse lõikes 1 sätestatud mehhanismi.”;
d)
lõige 2 asendatakse järgmisega:
„2. Liikmesriigid teavitavad käibemaksukomiteed lõikes 1 sätestatud mehhanismi kohaldamisest sellise mehhanismi kasutuselevõtmisel ja esitavad käibemaksukomiteele järgmise teabe:
a)
mehhanismi kohaldava meetme rakendusala koos pettuste liigi ja tunnustega ning kaasnevate meetmete üksikasjalik kirjeldus, sealhulgas maksustatavate isikute mis tahes aruandluskohustused ja mis tahes kontrollimeetmed;
b)
meetmed, mis on võetud selleks, et teavitada asjaomaseid maksustatavaid isikuid mehhanismi kohaldamise alustamisest;
c)
hindamiskriteeriumid, mis võimaldavad võrrelda lõikes 1 loetletud kaupade ja teenustega seotud pettusi enne ja pärast mehhanismi kohaldamist, muude kaupade ja teenustega seotud pettusi enne ja pärast mehhanismi kohaldamist ning muud liiki pettuste mis tahes võimalikku sagenemist enne ja pärast mehhanismi kohaldamist;
d)
mehhanismi kohaldava meetme alguskuupäev ja kohaldamise periood.”;
e)
lõike 3 esimese lõigu esimene lause asendatakse järgmisega:
„Liikmesriigid, kes kohaldavad lõikes 1 sätestatud mehhanismi, peavad lõike 2 punktis c sätestatud hindamiskriteeriumide põhjal ning hiljemalt 30. juuniks 2017 esitama komisjonile aruande.”;
f)
lõike 3 teise lõigu punkt a asendatakse järgmisega:
„a)
pettuste mõju meetmega hõlmatud kaupade tarnetele või teenuste osutamisele;”
g)
lõige 4 asendatakse järgmisega:
„4. Iga liikmesriik, kes on avastanud oma territooriumil muutusi käesoleva artikli jõustumisest lõikes 1 loetletud kaupade või teenustega seotud pettuste suundumustes seoses nende kaupade või teenustega, esitab komisjonile selle kohta aruande hiljemalt 30. juuniks 2017.
5. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule enne 1. jaanuari 2018 üldise hindamisaruande, milles hinnatakse lõikes 1 sätestatud mehhanismi mõju pettusevastasele võitlusele.”
Artikkel 2
Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 3
Käesolevat direktiivi kohaldatakse kuni 31. detsembrini 2018.
Artikkel 4
Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel, 22. juuli 2013