РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 22 януари 2013 година
за разрешаване на засилено сътрудничество в областта на данъка върху финансовите сделки
(2013/52/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 329, параграф 1 от него,
като взе предвид исканията, отправени от Кралство Белгия, Федерална република Германия, Република Естония, Република Гърция, Кралство Испания, Френската република, Италианската република, Република Австрия, Португалската република, Република Словения и Словашката република,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид одобрението на Европейския парламент,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с член 3, параграф 3 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) Съюзът установява вътрешен пазар.
(2)
В съответствие с член 113 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) Съветът приема разпоредби за хармонизиране на законодателството относно данъците върху оборота, акцизите и другите форми на косвено данъчно облагане, в степента, в която такава хармонизация е необходима за осигуряване създаването и функционирането на вътрешния пазар и за предотвратяване на нарушаването на конкуренцията.
(3)
През 2011 г. Комисията взе под внимание дискусията на всички нива относно допълнително облагане на финансовия сектор. Тази дискусия е израз на желанието да се гарантира, че финансовият сектор поема справедлив и съществен дял от разходите, свързани с кризата, и че в бъдеще ще подлежи на равнопоставено облагане спрямо други сектори, както и на стремежа да се премахнат стимулите за прекомерно рискови дейности на финансовите институции, да се допълнят регулаторните мерки, с които се цели избягване на бъдещи кризи, и да се генерират допълнителни приходи за общите бюджети или за конкретни политически цели.
(4)
В този контекст на 28 септември 2011 г. Комисията прие предложение за Директива на Съвета относно обща система на данък върху финансовите сделки и за изменение на Директива 2008/7/ЕО (1). Основната цел на предложението беше да се осигури правилно функциониране на вътрешния пазар и да се избегне нарушаване на конкуренцията.
(5)
На заседанието на Съвета от 22 юни 2012 г. беше установено, че липсва единодушна подкрепа за предложената от Комисията обща система за данък върху финансовите сделки (ДФС). На заседанието си от 29 юни 2012 г. Европейският съвет заключи, че предложената директива няма да бъде приета от Съвета в разумен срок. На заседанието на Съвета на 10 юли 2012 г. бяха отбелязани оставащите съществени различия в мненията по отношение на необходимостта от създаване на обща система на ДФС на равнището на Съюза и беше потвърдено, че принципът на хармонизирано данъчно облагане на финансовите сделки няма в близко бъдеще да получи единодушна подкрепа в рамките на Съвета.
(6)
При тези обстоятелства единадесет държави-членки, а именно Белгия, Германия, Естония, Гърция, Испания, Франция, Италия, Австрия, Португалия, Словения и Словакия отправиха искания до Комисията с писма, получени между 28 септември и 23 октомври 2012 г., в които се посочва, че желаят да установят засилено сътрудничество помежду си в областта на ДФС. Тези държави-членки поискаха обхватът и целите на засиленото сътрудничество да се основават на предложението на Комисията за директива от 28 септември 2011 г. Отбелязана беше по-специално необходимостта от предотвратяване на действия за избягване на данъчно облагане, данъчни нарушения и прехвърляне към други юрисдикции.
(7)
Засиленото сътрудничество следва да осигури необходимата правна уредба за създаването на обща система на ДФС в участващите държави-членки и да гарантира, че са хармонизирани основните данъчни характеристики. Следва, доколкото е възможно, да бъдат избегнати стимулите за данъчен арбитраж и изкривяванията при разпределяне на средствата между финансовите пазари, както и възможностите за двойно данъчно облагане или двойно необлагане, а също и действията за избягване на данъчно облагане.
(8)
Условията, установени в член 20 от ДЕС и в членове 326 и 329 от ДФЕС, са изпълнени.
(9)
На заседанието на Съвета от 29 юни 2012 г. беше посочено, че целта за приемане на обща система за ДФС не може да бъде постигната в разумен срок от Съюза като цяло и това беше потвърдено на заседанието на Съвета от 10 юли 2012 г. Следователно е изпълнено изискването по член 20, параграф 2 от ДЕС, според което засиленото сътрудничество може да бъде установено единствено като крайна мярка.
(10)
Материалноправната област, в която ще се осъществява засиленото сътрудничество - а именно създаването на обща система на ДФС в рамките на Съюза, попада в обхвата на член 113 от ДФЕС и следователно в обхвата на Договорите.
(11)
Засиленото сътрудничество в областта на създаването на обща система на ДФС има за цел да осигури правилното функциониране на вътрешния пазар. Чрез това сътрудничество се избягва едновременното съществуване на различни национални режими, а оттам - ненужното фрагментиране на пазара, както и последващите проблеми под формата на нарушаване на конкуренцията, отклонения в търговията между различните продукти, участници и географски региони, и стимули, насърчаващи стопанските субекти да избягват данъчното облагане чрез операции с ниска икономическа стойност. Тези въпроси са от особено значение във финансовата област, която се отличава с високо мобилни данъчни основи. По този начин засиленото сътрудничество благоприятства осъществяването на целите на Съюза, защитава интересите му и засилва процеса на интеграция в съответствие с член 20, параграф 1 от ДЕС.
(12)
Създаването на обща хармонизирана система на ДФС не е включено в списъка с областите от изключителната компетентност на Съюза, установен в член 3, параграф 1 от ДФЕС. Тъй като тя служи за функционирането на вътрешния пазар, съгласно член 113 от ДФЕС тя попада в обхвата на споделената компетентност на Съюза по смисъла на член 4 от ДФЕС и следователно не е от изключителната компетентност на Съюза.
(13)
Засиленото сътрудничество във въпросната област е в съответствие с Договорите и с правото на Съюза съгласно член 326, първа алинея от ДФЕС. Съгласно член 326, втора алинея от ДФЕС то няма да засяга вътрешния пазар, нито икономическото, социалното и териториалното сближаване, не представлява пречка, нито дискриминация спрямо търговията между държавите-членки и не предизвиква нарушения на конкуренцията между тях.
(14)
В съответствие с член 327 от ДФЕС засиленото сътрудничество в съответната област зачита компетентността, правата и задълженията на държавите-членки, които не участват в него. Тази система няма да попречи на неучастващите държави-членки да запазят или да въведат ДФС въз основа на нехармонизирани национални правила. Общата система на ДФС ще определи данъчните права на участващите държави-членки единствено въз основа на подходящи критерии за привързване.
(15)
При изпълнение на всяко от условията за участие, изложени в настоящото решение, и в съответствие с член 328 от ДФЕС засиленото сътрудничество в посочената в решението област е отворено по всяко време за всички държави-членки, желаещи да спазват вече приетите в тази насока актове,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
На Кралство Белгия, Федерална република Германия, Република Естония, Република Гърция, Кралство Испания, Френската република, Италианската република, Република Австрия, Португалската република, Република Словения и Словашката република се разрешава да установят засилено сътрудничество помежду си в областта на създаването на обща система на данък върху финансовите сделки, като за целта прилагат съответните разпоредби на Договорите.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 22 януари 2013 година.
NÕUKOGU OTSUS,
22. jaanuar 2013,
millega antakse luba teha tõhustatud koostööd finantstehingute maksu valdkonnas
(2013/52/EL)
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 329 lõiget 1,
võttes arvesse Belgia Kuningriigi, Saksamaa Liitvabariigi, Eesti Vabariigi, Kreeka Vabariigi, Hispaania Kuningriigi, Prantsusmaa Vabariigi, Itaalia Vabariigi, Austria Vabariigi, Portugali Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovakkia Vabariigi esitatud taotlusi,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut
ning arvestades järgmist:
(1)
Vastavalt Euroopa Liidu lepingu artikli 3 lõikele 3 rajab liit siseturu.
(2)
Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 113 võtab nõukogu vastu sätted käibemaksu, aktsiisi ja teisi kaudseid makse käsitlevate õigusaktide ühtlustamiseks sel määral, mis on vajalik siseturu rajamise ja toimimise tagamiseks ja konkurentsi moonutamise vältimiseks.
(3)
2011. aastal võttis komisjon teadmiseks kõigil tasanditel käiva arutelu finantssektori lisamaksustamise teemal. See arutelu tuleneb soovist tagada, et finantssektor annab õiglase ja olulise panuse kriisi kulude kandmisesse ja et finantssektorit maksustatakse tulevikus teiste sektoritega võrdselt, vähendada finantseerimisasutuste liiga riskantset tegevust, täiendada reguleerivaid meetmeid, mille eesmärk on vältida tulevasi kriise, ning luua lisatulu üldeelarves või spetsiifiliste poliitiliste eesmärkide jaoks.
(4)
Seda arvestades võttis komisjon 28. septembril 2011 vastu nõukogu direktiivi ettepaneku, milles käsitletakse finantstehingute maksu ühist süsteemi ja millega muudetakse direktiivi 2008/7/EÜ (1). Selle ettepaneku peaeesmärk oli tagada siseturu nõuetekohane toimimine ja vältida konkurentsi moonutamist.
(5)
Nõukogu 22. juuni 2012. aasta istungil veenduti, et komisjoni ettepandud finantstehingute maksu ühisel süsteemil puudub ühehäälne toetus. Euroopa Ülemkogu jõudis 29. juunil 2012. aastal seisukohale, et kavandatud direktiivi ei võtaks nõukogu vastu mõistliku aja jooksul. Nõukogu 10. juuli 2012. aasta istungil osutati püsivatele ja olemuslikele eriarvamustele selles, kas liidu tasandil on vaja luua finantstehingute maksu ühine süsteem, ning kinnitati, et finantstehingute ühtlustatud maksustamise põhimõte ei saa lähitulevikus nõukogus ühehäälset toetust.
(6)
Sellistel asjaoludel esitasid 11 liikmesriiki, nimelt Belgia, Saksamaa, Eesti, Kreeka, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Austria, Portugal, Sloveenia ja Slovakkia komisjonile taotluse 28. septembrist kuni 23. oktoobrini 2012 laekunud kirjades, milles märgiti, et nad soovivad hakata omavahel tegema finantstehingute maksustamise valdkonnas tõhustatud koostööd. Kõnealused liikmesriigid taotlesid, et tõhustatud koostöö ulatus ja eesmärgid põhineksid komisjoni poolt 28. septembril 2011 esitatud direktiivi ettepanekul. Viidati ka eelkõige vajadusele hoida ära maksudest kõrvalehoidumist, konkurentsimoonutusi ja tegevuse üleviimist teise jurisdiktsiooni alla.
(7)
Tõhustatud koostöö peaks pakkuma vajaliku õigusraamistiku osalevates liikmesriikides finantstehingute maksu ühise süsteemi loomiseks ja tagama, et maksu põhitunnused ühtlustatakse. See peaks võimalikult suurel määral kõrvaldama maksuarbitraaži stiimulid ja finantsturgudel maksude jaotumise moonutused, samuti topeltmaksustamise või maksustamata jätmise võimalused ning maksudest kõrvalehoidumise.
(8)
ELi lepingu artiklis 20 ning ELi toimimise lepingu artiklites 326 ja 329 sätestatud tingimused on täidetud.
(9)
Nõukogu 29. juuni 2012. aasta istungil märgiti ja 10. juuli 2012. aasta istungil kinnitati, et finantstehingute maksu ühise süsteemi vastuvõtmise eesmärki ei ole kogu liidus võimalik täita mõistliku aja jooksul. Seepärast on täidetud ELi lepingu artikli 20 lõikes 2 sätestatud nõue, et otsus tõhustatud koostöö lubamise kohta võetakse vastu üksnes viimase abinõuna.
(10)
Põhivaldkond, kus tõhustatud koostööd tehtaks, nimelt finantstehingute maksu ühise süsteemi loomine liidus, on ELi toimimise lepingu artikliga 113 hõlmatud valdkond ja seega kaetud aluslepingutega.
(11)
Finantstehingute maksustamise ühise süsteemi valdkonnas tehtava tõhustatud koostöö eesmärk on tagada siseturu nõuetekohane toimimine. Sellise koostööga välditakse erinevate siseriiklike kordade kooseksisteerimist ja seega turu asjatut killustumist, samuti konkurentsi moonutamisest tulenevaid probleeme, kaubavahetuse häireid toodete, turuosaliste ja geograafiliste piirkondade vahel ning ettevõtete stiimuleid vältida maksustamist väikese majandusliku väärtusega tehingutega. Nimetatud teemad on eriti päevakohased asjaomases valdkonnas, millele on omane väga liikuv maksubaas. Seega edendab kõnealune koostöö liidu eesmärke, kaitseb tema huve ja tugevdab tema integratsiooniprotsessi vastavalt ELi lepingu artikli 20 lõikele 1.
(12)
Finantstehingute maksu ühise ühtlustatud süsteemi loomine ei sisaldu ELi toimimise lepingu artikli 3 lõikes 1 sätestatud liidu ainupädevuste loetelus. Kuna see vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 113 toetab siseturu toimimist, kuulub see ELi toimimise lepingu artikli 4 tähenduses liidu jagatud pädevuse alla ja seega ei ole liidu ainupädevuses.
(13)
Vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 326 esimesele lõigule on tõhustatud koostöö kõnealuses valdkonnas kooskõlas liidu aluslepingute ja liidu õigusega. Kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 326 teise lõiguga ei kahjusta see siseturgu ega majanduslikku, sotsiaalset või territoriaalset sidusust ega takista liikmesriikidevahelist kaubandust, ei ole selles diskrimineerivaks teguriks ega moonuta liikmesriikide vahelist konkurentsi.
(14)
Tõhustatud koostöö kõnealuses valdkonnas austab vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 327 mitteosalevate liikmesriikide pädevusi, õigusi ja kohustusi. Kõnealune süsteem ei kärbiks mitteosalevate liikmesriikide võimalust säilitada finantstehingute maks või kehtestada see siseriiklike ühtlustamata eeskirjade alusel. Finantstehingute maksu ühise süsteemiga antaks maksustamisõigus osalevatele liikmesriikidele üksnes asjakohaste ühendavate tegurite alusel.
(15)
Käesolevas otsuses osutatud tõhustatud koostöö on vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 328 edaspidi igal ajal avatud kõigile liikmesriikidele, kes on valmis järgima koostöö raames juba vastuvõetud õigusakte, tingimusel et nad vastavad käesolevas otsuses sätestatud osalemistingimustele,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Käesolevaga antakse Belgia Kuningriigile, Saksamaa Liitvabariigile, Eesti Vabariigile, Kreeka Vabariigile, Hispaania Kuningriigile, Prantsusmaa Vabariigile, Itaalia Vabariigile, Austria Vabariigile, Portugali Vabariigile, Sloveenia Vabariigile ja Slovakkia Vabariigile luba seada sisse omavaheline tõhustatud koostöö finantstehingute maksu ühise süsteemi loomise valdkonnas, kohaldades asjakohaseid aluslepingute sätteid.
Artikkel 2
Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.
Brüssel, 22. jaanuar 2013