РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1307/2014 НА КОМИСИЯТА
от 8 декември 2014 година
за определяне на критериите и географските райони на пасищата с висока степен на биоразнообразие за целите по член 7б, параграф 3, буква в) от Директива 98/70/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно качеството на бензиновите и дизеловите горива и за целите по член 17, параграф 3, буква в) от Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 98/70/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 1998 г. относно качеството на бензиновите и дизеловите горива и за изменение на Директива 93/12/ЕИО на Съвета (1), изменена с Директива 2009/30/ЕО (2), и по-специално член 7б, параграф 3, буква в), алинея втора от нея,
като взе предвид Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. за насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО (3), и по-специално член 17, параграф 3, буква в), алинея втора от нея,
като има предвид, че:
(1)
В Директиви 98/70/ЕО и 2009/28/ЕО е посочено, че транспортните биогорива и другите течни горива от биомаса могат да се отчитат във връзка с изпълнението на определените цели и съответните икономически оператори могат да ползват публична подкрепа при условие че са спазени критериите за устойчиво развито производство, формулирани в тези директиви. В рамките на тази схема транспортните биогорива и другите течни горива от биомаса могат да бъдат включвани в отчитането на постигане на целите само в случай че не са произведени от суровини, получени от земи, които през или след януари 2008 г. са били пасища с висока степен на биоразнообразие, освен в случаите на изкуствено създадени пасища с висока степен на биоразнообразие, за които има доказателства, че добивът на съответната суровина е необходим за запазване на тяхното състояние като пасища.
(2)
В член 17, параграф 3, буква в), последната алинея от Директива 2009/28/ЕО и в член 7б, параграф 3, буква в), последната алинея от Директива 98/70/ЕО има изискване към Комисията да зададе критерии и географски райони във връзка с определянето кои пасища представляват пасища с висока степен на биоразнообразие по член 7б, параграф 3, буква в) от Директива 98/70/ЕО и член 17, параграф 3, буква в) от Директива 2009/28/ЕО.
(3)
В зависимост от климатичните зони съществуват различни видове пасища с висока степен на биоразнообразие, които могат да включват, inter alia, райони с ниска храстовидна растителност, пасбища, ливади, райони в саванaта, степи, райони с ниски дървета и храсти, наречени „скръби“, тундра и прерии. В тези райони се развиват разнообразни отличителни характеристики, например по отношение на степента на залесеност и интензивността на ползването за паша и коситба. Следователно за целите по член 7б, параграф 3, буква в) от Директива 98/70/ЕО и член 17, параграф 3, буква в) от Директива 2009/28/ЕО е уместно да се използва широкообхватно определение за понятието „пасище“.
(4)
В Директиви 98/70/ЕО и 2009/28/ЕО се прави разлика между естествени и изкуствени пасища с висока степен на биоразнообразие и са дадени съответни дефиниции за тези два вида пасища. Във връзка с това е уместно в тези дефиниции да бъдат включени критерии, отнасящи се за стопанисването. Също така, за целите по настоящия регламент е уместно деградиралите пасища да се считат за пасища с обедняла степен на биоразнообразие.
(5)
Спазването на изискванията по член 7б, параграф 3, буква в) от Директива 98/70/ЕО и по член 17, параграф 3, буква в) от Директива 2009/28/ЕО се верифицира в съответствие с член 7в, параграфи 1 и 3 от Директива 98/70/ЕО и член 18, параграфи 1 и 3 от Директива 2009/28/ЕО.
(6)
На международно равнище липсва изчерпателна информация за географските райони на пасищата с висока степен на биоразнообразие. Ето защо посочените в настоящия регламент данни се отнасят само за тези пасища с висока степен на биоразнообразие, за които вече има информация.
(7)
Предвидените в настоящия регламент мерки са съобразени със становището на Комитета по устойчиво развитото производство на транспортни биогорива и други течни горива от биомаса, учреден с член 25, параграф 2 от Директива 2009/28/ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
За целите по член 7б, параграф 3, буква в) от Директива 98/70/ЕО и член 17, параграф 3, буква в) от Директива 2009/28/ЕО се прилагат следните критерии и определения:
1)
„пасище“ означава разположени на сушата екосистеми, в които в продължение на период от поне пет години преобладава непрекъснато тревиста или храстовидна растителност. Понятието включва ливади или пасбища, използвани за добив на сено, но не включва обработваемите земи, използвани за отглеждане на други култури, и земеделските земи, оставени временно като угари. Също така понятието не включва и трайно залесените зони съгласно определението в член 17, параграф 4, буква б) от Директива 2009/28/ЕО, освен ако те представляват агро-горски системи, включващи системи за земеползване, в които се отглеждат съвместно дървета и селскостопански култури или системи за отглеждане на фауна в селскостопански условия. Преобладаването на тревиста и храстовидна растителност означава, че тяхната сумарна заета площ е по-голяма от покритата от короните на дърветата площ в съответния участък.
2)
„човешка намеса“ означава организирана паша, коситба, подрязване, реколтиране или изгаряне.
3)
„естествено пасище с висока степен на биоразнообразие“ означава такова пасище, което:
а)
би престанало да бъде пасище при отсъствие на човешка намеса; и
б)
запазва своя състав от естествени биологични видове и екологични характеристики и процеси.
4)
„изкуствено пасище с висока степен на биоразнообразие“ означава такова пасище, което:
а)
би престанало да бъде пасище при отсъствие на човешка намеса; и
б)
не е деградирало, т.е. не се характеризира с дълготрайна загуба на биоразнообразие, дължаща се например на прекалено голямо използване за паша, механично увреждане на растителността, почвена ерозия или влошаване на качеството на почвата; и
в)
е богато на биологични видове, т.е. представлява:
i)
местообитание от голямо значение за опазването на критично застрашени, застрашени или уязвими биологични видове, класифицирани в Червения списък на застрашените видове на Международния съюз за опазване на природата, или в други списъци с подобно предназначение на застрашени видове или местообитания, формулирани в националното законодателство или признати от компетентен национален орган в страната на произход на суровината; или
ii)
местообитание от голямо значение за ендемични видове или видове с ограничен ареал на разпространение; или
iii)
местообитание от голямо значение за поддържане на вътрешновидово генетично разнообразие; или
iv)
местообитание от голямо значение за глобално значими концентрации на мигриращи видове или видове, живеещи в общности; или
v)
регионално или национално значима екосистема или силно застрашена екосистема.
Член 2
Без това да засяга посоченото в член 3, пасищата в следните географски райони на Европейския съюз се считат винаги за пасища с висока степен на биоразнообразие:
1)
местообитанията, посочени в приложение I към Директива 92/43/ЕО на Съвета (4);
(2)
местообитанията, имащи съществено значение за животински и растителни видове от значение за ЕС, посочени в приложение II и приложение IV към Директива 92/43/ЕИО;
(3)
местообитанията, имащи съществено значение за видовете диви птици, посочени в приложение I към Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5).
Пасищата с висока степен на биоразнообразие в Европейския съюз не са ограничени само в географските райони, посочени в параграфи 1, 2 и 3 от настоящия член. Други пасища също биха могли да съответстват на критериите за пасища с висока степен на биоразнообразие, посочени в член 1.
Член 3
Ако бъдат представени доказателства, че реколтирането на суровината е необходимо за запазването на състоянието на пасището, не е необходимо да се дават допълнителни доказателства за съответствие с изискванията по член 7б, параграф 3, буква в), подточка ii) от Директива 98/70/ЕО и с изискванията по член 17, параграф 3, буква в), подточка ii) от Директива 2009/28/ЕО.
Член 4
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 октомври 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 8 декември 2014 година.
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 1307/2014,
8. detsember 2014,
suure bioloogilise mitmekesisusega rohumaa kriteeriumide ja geograafilise ulatuse määramise kohta vastavalt bensiini ja diislikütuse kvaliteeti käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/70/EÜ artikli 7b lõike 3 punktile c ning taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamist käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/28/EÜ artikli 17 lõike 3 punktile c
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 1998. aasta direktiivi 98/70/EÜ bensiini ja diislikütuse kvaliteedi ning nõukogu direktiivi 93/12/EMÜ muutmise kohta, (1) mida on muudetud nõukogu direktiiviga 2009/30/EÜ, (2) eriti selle artikli 7b lõike 3 punkti c teist lõiku,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiivi 2009/28/EÜ taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta ning direktiivide 2001/77/EÜ ja 2003/30/EÜ muutmise ja hilisema kehtetuks tunnistamise kohta, (3) eriti selle artikli 17 lõike 3 punkti c teist lõiku,
ning arvestades järgmist:
(1)
Direktiivides 98/70/EÜ ja 2009/28/EÜ on sätestatud, et biokütuseid ja vedelaid biokütuseid võib arvesse võtta üksnes püstitatud eesmärkide saavutamiseks ning ettevõtjad võivad saada riigi toetust üksnes siis, kui nad järgivad kõnealustes direktiivides sätestatud säästlikkuse kriteeriume. Selle korra kohaselt ei või biokütuseid ja vedelaid biokütuseid eesmärkide saavutamisel arvesse võtta või saada riigi toetust, kui need kütused on valmistatud toorainest, mis on saadud maa-alalt, mis jaanuaris 2008 või pärast seda oli suure bioloogilise mitmekesisusega maa-ala, välja arvatud mitteloodusliku suure bioloogilise mitmekesisusega rohumaa puhul, kui on tõendatud, et tooraine koristamine on vajalik rohumaa seisundi säilimiseks.
(2)
Vastavalt direktiivi 2009/28/EÜ artikli 17 lõike 3 punkti c viimasele lõigule ja direktiivi 98/70/EÜ artikli 7b lõike 3 punkti c viimasele lõigule peab komisjon kehtestama kriteeriumid ja geograafilise ulatuse, et määrata kindlaks, milline rohumaa kuulub suure bioloogilise mitmekesisusega rohumaa alla direktiivi 98/70/EÜ artikli 7b lõike 3 punkti c ja direktiivi 2009/28/EÜ artikli 17 lõike 3 punkti c kohaselt.
(3)
Suure bioloogilise mitmekesisusega rohumaad on kliimavöönditi erinevad ning võivad muu hulgas hõlmata nõmmesid, karja- ja heinamaid, savanne, steppe, võsastikke, tundraid ja preeriaid. Nendel aladel on selgelt eristatavad tunnused, näiteks puudega kaetud ala suurus ning karjatamise ja niitmise intensiivsus. Direktiivi 98/70/EÜ artikli 7b lõike 3 punkti c ja direktiivi 2009/28/EÜ artikli 17 lõike 3 punkti c kohaldamisel on seega asjakohane kasutada rohumaa laia määratlust.
(4)
Direktiivides 98/70/EÜ ja 2009/28/EÜ on tehtud vahet looduslikul ja mittelooduslikul suure bioloogilise mitmekesisusega rohumaal ning esitatud mõlema määratlused. Seega on asjakohane lisada nendesse määratlustesse rakenduskriteeriumid. Käesoleva määruse kohaldamisel on asjakohane pidada kahjustatud rohumaad vähenenud bioloogilise mitmekesisusega alaks.
(5)
Direktiivi 98/70/EÜ artikli 7b lõike 3 punkti c ja direktiivi 2009/28/EÜ artikli 17 lõike 3 punkti c nõuete täitmist kontrollitakse kooskõlas direktiivi 98/70/EÜ artikli 7c lõigetega 1 ja 3 ning direktiivi 2009/28/EÜ artikli 18 lõigetega 1 ja 3.
(6)
Põhjalik teave geograafiliste alade kohta, kus asuvad suure bioloogilise mitmekesisusega rohumaad, ei ole rahvusvahelisel tasandil täielikult kättesaadav. Seepärast nähakse käesoleva määrusega ette geograafilised alad üksnes selliste suure bioloogilise mitmekesisusega rohumaade jaoks, mille kohta teave on juba kättesaadav.
(7)
Käesoleva määrusega ette nähtud meetmed on kooskõlas direktiivi 2009/28/EÜ artikli 25 lõike 2 kohase biokütuste ja vedelate biokütuste jätkusuutlikkuse komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Direktiivi 98/70/EÜ artikli 7b lõike 3 punkti c ja direktiivi 2009/28/EÜ artikli 17 lõike 3 punkti c kohaldamisel kasutatakse järgmisi kriteeriume ja määratlusi:
1) „rohumaa”- maismaa ökosüsteem(id), kus vähemalt viie järjestikuse aasta jooksul domineerivad roht- ja põõsastaimed. See hõlmab heina- ja karjamaad, mida haritakse heina saamiseks, kuid ei hõlma muude põllukultuuride tootmiseks haritavat maad ega ajutist kesa. Lisaks ei ole hõlmatud direktiivi 2009/28/EÜ artikli 17 lõike 4 punktis b määratletud püsivalt metsaga kaetud alad, v.a juhul, kui on tegemist agrometsandussüsteemidega, mis hõlmavad maakasutussüsteeme, mille puhul põllumajanduslikus keskkonnas majandatakse metsa koos põllukultuuride või loomakasvatussüsteemidega. Roht- ja põõsastaimede domineerimine tähendab seda, et nende kombineeritud alustaimestik on suurem kui puude võrastiku liitus;
2) „inimsekkumine”- juhitud karjatamine, niitmine, lõikamine, koristamine või põletamine;
3) „looduslik suure bioloogilise mitmekesisusega rohumaa”- rohumaa, kus:
a)
inimsekkumiseta rohumaa säiliks ning
b)
säilib looduslik liigiline koosseis ning ökoloogilised tunnused ja protsessid;
4) „mittelooduslik suure bioloogilise mitmekesisusega rohumaa”- rohumaa, mis:
a)
inimsekkumiseta ei oleks enam rohumaa ning
b)
ei ole kahjustatud, see tähendab, et seda ei iseloomusta bioloogilise mitmekesisuse pikaajaline vähenemine näiteks ülekarjatamise, taimestiku mehaanilise kahjustamise, mullaerosiooni või mulla kvaliteedi halvenemise tõttu, ning
c)
on liigirikas, see tähendab:
i)
on märkimisväärse tähtsusega elupaigaks äärmiselt ohustatud, ohustatud või ohualdistele liikidele, mis on sellisena klassifitseeritud Rahvusvahelise Looduse ja Loodusvarade Kaitse Ühingu ohustatud liikide punases raamatus või muudes liike või elupaiku hõlmavates samalaadsetes loeteludes või siseriiklikes õigusaktides või mida toormaterjali päritoluriigi pädev ametiasutus on tunnustanud, või
ii)
on märkimisväärse tähtsusega elupaigaks endeemilistele või piiratud alal levinud liikidele või
iii)
on märkimisväärse tähtsusega elupaigaks seoses liigisisese geneetilise mitmekesisusega või
iv)
on märkimisväärse tähtsusega elupaigaks suurele osale rändliikide või karja või parve kogunevate liikide kogu populatsioonist või
v)
on piirkondlikult või riiklikult oluline või väga ohustatud või ainulaadne ökosüsteem.
Artikkel 2
Ilma et see piiraks artikli 3 kohaldamist, käsitatakse järgmistel Euroopa Liidu geograafilistel aladel asuvaid rohumaid alati suure bioloogilise mitmekesisusega rohumaadena:
1)
nõukogu direktiivi 92/43/EMÜ (4) I lisas loetletud elupaigad;
2)
direktiivi 92/43/EMÜ II ja IV lisas loetletud üleliidulise tähtsusega looma- ja taimeliikide jaoks märkimisväärse tähtsusega elupaigad;
3)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/147/EÜ (5) I lisas loetletud metslinnuliikide jaoks märkimisväärse tähtsusega elupaigad.
Suure bioloogilise mitmekesisusega rohumaad Euroopa Liidus ei piirdu käesoleva artikli lõigetes 1, 2 ja 3 osutatud geograafiliste aladega. Artiklis 1 sätestatud suure bioloogilise mitmekesisusega rohumaa kriteeriumidele võib vastata ka muu rohumaa.
Artikkel 3
Kui on tõendatud, et tooraine koristamine on vajalik rohumaa seisundi säilimiseks, ei ole vaja esitada täiendavat tõendusmaterjali, et tõendada vastavust direktiivi 98/70/EÜ artikli 7b lõike 3 punkti c alapunktile ii ning direktiivi 2009/28/EÜ artikli 17 lõike 3 punkti c alapunktile ii.
Artikkel 4
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 1. oktoobrist 2015.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja aluslepingute kohaselt liikmesriikides vahetult kohaldatav.
Brüssel, 8. detsember 2014