РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 469/2014 НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА
от 16 април 2014 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 2157/1999 относно правомощията на Европейската централна банка да налага санкции (ЕЦБ/1999/4)
(ЕЦБ/2014/18)
УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 132, параграф 3 от него,
като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, и по-специално членове 34.3 и 19.1 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2532/98 на Съвета от 23 ноември 1998 г. относно правомощията на Европейската централна банка да налага санкции (1), и по-специално член 6, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
Европейската централна банка (ЕЦБ) прилага Регламент (ЕО) № 2157/1999 на Европейската централна банка (ЕЦБ/1999/4) (2) за налагането на санкции в различните области на компетентността си, включително по-специално осъществяването на паричната политика на Съюза, функционирането на платежните системи и събирането на статистическа информация.
(2)
Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета (3) оправомощава ЕЦБ да налага административни имуществени санкции на кредитните институции, над които упражнява надзор, когато тези институции нарушат изискване на пряко приложимо право на Съюза, и санкции в случай на нарушение на регламенти или решения на ЕЦБ.
(3)
ЕЦБ прие Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17) (4), за да уточни допълнително процедурите, уреждащи изпълнението от ЕЦБ, националните компетентни органи и определените на национално равнище органи на надзорните им задачи съгласно Регламент (ЕС) № 1024/2013. Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17) съдържа разпоредби относно процедурата на налагане на административни санкции от ЕЦБ и националните компетентни органи в областта на надзора.
(4)
ЕЦБ прие Препоръка ЕЦБ/2014/19 (5) с оглед установяването на последователен режим за налагането на санкции от ЕЦБ при изпълнението на надзорните ѝ задачи съгласно Регламент (ЕС) № 1024/2013 и Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17).
(5)
Регламент (ЕО) № 2157/1999 следва да бъде уточнен от гледна точка на това, че той се прилага само спрямо налагането на санкции от ЕЦБ при изпълнението на задачите ѝ на централна банка, които не са свързани с надзора, докато Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17) се прилага спрямо налагането на административни санкции от ЕЦБ при изпълнението на надзорните ѝ задачи.
(6)
При допълнителното уточняване на процесуалните правила, които се прилагат при започването и провеждането на процедурата за нарушение, установена в Регламент (ЕО) № 2532/98, ЕЦБ следва да отчете тежестта на предвидената санкция.
(7)
Поради това Регламент (ЕО) № 2157/1999 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Изменения
Регламент (ЕО) № 2157/1999 се изменя, както следва:
1)
След член 1 се вмъква нов член 1а:
„Член 1а
Приложно поле
Настоящият регламент се прилага само по отношение на санкции, които могат да бъдат налагани от ЕЦБ при изпълнението на задачите ѝ на централна банка, които не са свързани с надзора. Той не се прилага по отношение на административните санкции, които могат да бъдат налагани от ЕЦБ при изпълнението на надзорните ѝ задачи.“
2)
След член 1а се вмъква нов член 1б:
„Член 1б
Независимо звено за разследване
1. За целите на вземане на решение дали да започне процедура за нарушение съгласно член 2 и да упражни правомощията, установени в член 3, ЕЦБ създава вътрешно независимо звено за разследване (наричано по-долу „звено за разследване“), което се състои от разследващи служители, които изпълняват разследващите си функции независимо от Изпълнителния съвет и Управителния съвет и не участват в разискванията на Изпълнителния съвет и Управителния съвет.
2. В случай че счете, че е налице основание да подозира, че се извършват или са извършени едно или повече нарушения, въпросът се отнася до Изпълнителния съвет.
3. В случай че Изпълнителният съвет счете, че приложимата санкция би могла да надвиши прага, уреден в член 10, параграф 1, опростената процедура, изложена в член 10, не се прилага и Изпълнителният съвет отнася въпроса до звеното за разследване. Звеното за разследване взема решение дали да започне, или не процедура за нарушение.
4. Всички позовавания на ЕЦБ в членове 2-4, член 5, параграфи 1-3 и член 6 се считат за позоваване на звеното за разследване на ЕЦБ или в случай че се прилага опростената процедура по член 10 - на Изпълнителния съвет.
5. Разпоредбите на настоящия член не засягат компетенцията на компетентната национална централна банка да започне процедура за нарушение и да направи проучване в съответствие с настоящия регламент.“
3)
В член 2 параграф 1 се заменя със следния текст:
„1. По отношение на едно и също предприятие и въз основата на едни и същи факти не може да се започне повече от една процедура за нарушение. За целта ЕЦБ или компетентната национална централна банка не могат да вземат решение за започване на процедура за нарушение, преди взаимно да са се информирали и консултирали.“
4)
В член 2 параграф 3 се заменя със следния текст:
„3. ЕЦБ или според случая компетентната национална централна банка при поискване имат право взаимно да се подпомагат и да си сътрудничат при провеждането на процедурата за нарушението, по-конкретно чрез предоставяне на информация, която считат за релевантна.“
5.
След член 7 се вмъква нов член 7а:
„Член 7а
Представяне на предложение на Изпълнителния съвет
1. Ако след приключване на процедурата за нарушение звеното за разследване или съответно компетентната национална централна банка счете, че на съответното предприятие следва да бъде наложена санкция, звеното или банката съответно представя предложение на Изпълнителния съвет, с което се определя, че съответното предприятие е извършило нарушение и се уточнява размерът на санкцията, която следва да бъде наложена.
2. Звеното за разследване или съответно компетентната национална централна банка основава предложението си само на фактите и възраженията, по които съответното предприятие е имало възможността да представи становище.
3. Ако счете, че предоставената преписка от звеното за разследване или съответно от компетентната национална централна банка е непълна, Изпълнителният съвет може да я върне на звеното за разследване или на компетентната национална централна банка заедно с мотивирано искане за допълнителна информация.
4. Ако въз основа на пълна преписка е съгласен с предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка да бъде наложена санкция на съответното предприятие, Изпълнителният съвет приема решение в съответствие с предложението, представено от звеното за разследване или от компетентната национална централна банка.
5. Ако въз основа на пълна преписка счете, че фактите, описани в предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, не разкриват достатъчно доказателства за нарушение, Изпълнителният съвет може да приеме решение за прекратяване на делото.
6. Ако въз основа на пълна преписка е съгласен, че съответното предприятие е извършило нарушение, както е определено в предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, но не е съгласен с предложената санкция, Изпълнителният съвет приема решение, като посочва санкцията, която счита за подходяща.
7. Ако въз основа на пълна преписка не е съгласен с предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, но приеме, че съответното предприятие е извършило друго нарушение или че е налице друго фактическо основание за предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, Изпълнителният съвет уведомява писмено съответното предприятие за своите констатации и за повдигнатите срещу съответното предприятие възражения.
8. Изпълнителният съвет приема решение, с което се определя дали съответното предприятие е извършило нарушение или не и се посочва налаганата санкция, ако има такава. Решенията, приемани от Изпълнителния съвет, се основават само на фактите и възраженията, по които съответното предприятие е имало възможността да представи становище.“
Член 2
Заключителни разпоредби
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено във Франкфурт на Майн на .
EUROOPA KESKPANGA MÄÄRUS (EL) nr 469/2014,
16. aprill 2014,
millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2157/1999 Euroopa Keskpanga volituste kohta sanktsioonide rakendamiseks (EKP/1999/4)
(EKP/2014/18)
EUROOPA KESKPANGA NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artikli 132 lõiget 3,
võttes arvesse Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja, eelkõige selle artikleid 34.3 ja 19.1,
võttes arvesse nõukogu 23. novembri 1998. aasta määrust (EÜ) nr 2532/98 Euroopa Keskpanga volituste kohta rakendada sanktsioone, (1) eelkõige selle artikli 6 lõiget 2,
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Keskpank on kohaldanud Euroopa Keskpanga määrust (EÜ) nr 2157/1999 (EKP/1999/4) (2) sanktsioonide rakendamiseks oma mitmetes pädevusvaldkondades, sealhulgas liidu rahapoliitika teostamisel, maksesüsteemide käitamisel ja statistilise teabe kogumisel.
(2)
Nõukogu määrus (EL) nr 1024/2013 (3) volitab EKPd määrama vahetult kohaldatavas liidu õigusaktis või EKP määruses või otsuses sätestatud nõude rikkumise korral halduskaristusi krediidiasutustele, kelle suhtes ta teostab järelevalvet, ja sanktsioone EKP määruste või otsuste rikkumise korral.
(3)
EKP on vastu võtnud määruse (EL) nr YYY/2014 (EKP/2014/17), (4) millega täpsustatakse EKP, riikide pädevate asutuste ja riikide määratud asutuste poolt määruse (EL) nr 1024/2013 alusel järelevalve teostamise korda. Määrus (EL) nr YYY/2014 (EKP/2014/17) sisaldab sätteid EKP ja riikide pädevate asutuste poolt järelevalve valdkonnas halduskaristuste rakendamise kohta.
(4)
Et kehtestada järjekindel kord EKP poolt sanktsioonide rakendamisele määruste (EL) nr 1024/2013 ja (EL) nr YYY/2014 (EKP/2014/17) alusel teostatava järelevalve raames, on EKP võtnud vastu soovituse EKP/2014/19 (5).
(5)
Määruses (EÜ) nr 2157/1999 tuleb täpsustada, et seda kohaldatakse EKP poolt sanktsioonide rakendamisele ainult siis, kui ta täidab järelevalvega mitte seotud keskpanga ülesandeid, samas kui määrust (EL) nr YYY/2014 (EKP/2014/17) kohaldatakse EKP poolt halduskaristuste rakendamisele siis, kui ta täidab järelevalveülesandeid.
(6)
Määruses (EÜ) nr 2532/98 ette nähtud rikkumismenetluse algatamisele ja läbiviimisele kohalduvaid menetlusreegleid täpsustades peaks EKP arvesse võtma kavandatud sanktsiooni karmust.
(7)
Seetõttu tuleb määrust (EÜ) nr 2157/1999 vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Muudatused
Määrust (EÜ) nr 2157/1999 muudetakse järgmiselt:
1)
artikli 1 järel lisatakse uus artikkel 1a:
„Artikkel 1a
Kohaldamisala
Käesolevat määrust kohaldatakse ainult sanktsioonidele, mida EKP võib rakendada, kui ta täidab järelevalvega mitte seotud keskpanga ülesandeid. Määrust ei kohaldata halduskaristustele, mida EKP võib rakendada, kui ta täidab järelevalveülesandeid.”;
2)
artikli 1a järel lisatakse uus artikkel 1b:
„Artikkel 1b
Sõltumatu uurimisüksus
1. Selleks et teha otsus, kas algatada rikkumismenetlus vastavalt artiklile 2 ja kasutada artiklis 3 sätestatud volitusi, moodustab EKP sisemise sõltumatu uurimisüksuse (edaspidi „uurimisüksus”), mis koosneb uurimisametnikest, kes täidavad oma uurimisülesandeid sõltumatult juhatusest ja nõukogust ega võta osa juhatuse ja nõukogu aruteludest.
2. Kui EKP leiab, et on põhjust kahtlustada ühe või mitme rikkumise toimumist, teatatakse sellest juhatusele.
3. Kui juhatus leiab, et rakendatav sanktsioon võib ületada artikli 10 lõikes 1 sätestatud summa, ei kohaldata artiklis 10 sätestatud lihtsustatud korda ning juhatus annab juhtumi üle uurimisrühmale. Uurimisrühm otsustab, kas algatada rikkumismenetlus.
4. Artiklites 2-4, artikli 5 lõigetes 1-3 ning artiklis 6 olev viide EKP-le loetakse viiteks EKP uurimisrühmale või artikli 10 alusel lihtsustatud menetluse kasutamise korral EKP juhatusele.
5. Käesolev artikkel ei mõjuta pädeva riigi keskpanga pädevust algatada rikkumismenetlus ja viia läbi uurimine vastavalt käesolevale määrusele.”;
3)
artiklis 2 asendatakse lõige 1 järgmisega:
„1. Ühe ettevõtja vastu algatatakse samadel alustel ainult üks rikkumisega seotud menetlus. EKP või pädeva riigi keskpank ei tee rikkumise puhul otsust menetluse algatamise kohta enne vastastikust teavitamist ja konsulteerimist.”;
4)
artiklis 2 asendatakse lõige 3 järgmisega:
„3. Rikkumise puhul algatatud menetluses võivad EKP või pädeva riigi keskpank teineteist taotluse korral aidata ja koostööd teha, eelkõige edastades asjakohaseks peetava teabe.”;
5)
artikli 7 järel lisatakse uus artikkel 7a:
„Artikkel 7a
Ettepanek juhatusele
1. Kui uurimisüksus või pädev riigi keskpank leiab pärast rikkumismenetluse läbiviimist, et asjaomase ettevõtja suhtes tuleb rakendada sanktsiooni, esitab ta juhatusele ettepaneku, milles näitab ära asjaomase ettevõtja rikkumise ja teeb ettepaneku rakendatava sanktsiooni kohta.
2. Uurimisüksus või pädev riigi keskpank tugineb oma ettepanekus üksnes faktilistele asjaoludele ja vastuväidetele, mille kohta asjaomane ettevõtja on saanud esitada oma märkused.
3. Kui juhatus leiab, et uurimisüksuse või pädeva riigi keskpanga esitatud toimik ei ole täielik, võib ta tagastada toimiku uurimisüksusele koos põhjendatud nõudega esitada lisateavet.
4. Kui juhatus nõustub täieliku toimiku alusel uurimisüksuse või pädeva riigi keskpanga ettepanekuga rakendada asjaomase ettevõtja suhtes sanktsiooni, teeb ta otsuse vastavalt uurimisüksuse või pädeva riigi keskpanga ettepanekule.
5. Kui juhatus leiab täieliku toimiku alusel, et uurimisüksuse või pädeva riigi keskpanga ettepanekus kirjeldatud faktilisi asjaolusid ei saa lugeda piisavaks tõendiks rikkumise kohta, võib juhatus oma otsusega menetluse lõpetada.
6. Kui juhatus nõustub täieliku toimiku alusel uurimisüksuse või pädeva riigi keskpanga ettepanekus esitatud otsustusega, et asjaomane ettevõtja on toime pannud rikkumise, kuid ei nõustu ettepandud sanktsiooniga, määrab juhatus oma otsusega ise kohase sanktsiooni.
7. Kui juhatus ei nõustu täieliku toimiku alusel uurimisüksuse või pädeva riigi keskpanga ettepanekuga, kuid leiab, et asjaomane ettevõtja on toime pannud mõne teise rikkumise või et uurimisüksuse või pädeva riigi keskpanga ettepaneku tegemiseks on teistsugused faktilised asjaolud, teatab ta asjaomasele ettevõtjale kirjalikult oma seisukoha ja asjaomase ettevõtja suhtes esitatud vastuväited.
8. Juhatus teeb otsuse, milles tuvastatakse, kas asjaomane ettevõtja on toime pannud rikkumise või mitte, ja määratakse kohane sanktsioon. Juhatuse otsus tugineb ainult faktilistele asjaoludele ja vastuväidetele, mille kohta asjaomane ettevõtja on saanud esitada oma märkused.”
Artikkel 2
Lõppsätted
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides kooskõlas aluslepingutega.
Frankfurt Maini ääres, 16. aprill 2014