РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/293 НА КОМИСИЯТА
от 24 февруари 2015 година
за вписване на наименование в регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания (Liliputas (ЗГУ)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (1), и по-специално член 15, параграф 2 и член 52, параграф 3, буква б) от него,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с член 50, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 заявлението за регистрация на наименованието „Liliputas“, подадено от Литва, бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (2).
(2)
С уведомление за възражение от 13 септември 2013 г. и мотивирано възражение от 8 ноември 2013 г. Полша възрази срещу регистрацията съгласно член 51, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012. Възражението бе счетено за допустимо.
(3)
С писма от 8 януари 2014 г. Комисията прикани заинтересованите страни да проведат необходимите консултации, за да постигнат съгласие в съответствие с техните вътрешни процедури.
(4)
Литва и Полша не успяха да се споразумеят.
(5)
Съответно Комисията следва да приеме решение в съответствие с процедурата по член 52, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 1151/2012.
(6)
В съответствие с член 10, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 възразяващата страна твърди, че регистрацията на „Liliputas“ като защитено географско указание би поставило под въпрос съществуването на друго отчасти идентично наименование, на търговски марки и продукти, които са законно на полския пазар доста по-дълго от пет години преди датата, на която заявлението за регистрация на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание е било публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (15 юни 2013 г.); според възразяващата страна, тази регистрация би била заплаха за съществуването на продукт с наименование „Liliput“, който представлява полско сирене с характеристики, подобни на тези на сиренето „Liliputas“ и чието име е подобно във фонетичен план на наименованието „Liliputas“.
(7)
Възразяващата страна твърди, че терминът „Liliput“ се използва обикновено в Полша за продукти с малък размер и се използва също за сирена. Сирене с наименование „Liliput“ се произвежда и търгува законно в Полша от 1971 г. В различни фирмени стандарти, технически инструкции и норми за използване на суровини сиренето „Liliput“ се посочва наред с други видове сирена, като Gouda, Edam и Emmental. Този термин, с който се нарича полското сирене, е добре известен на полските потребители и по никакъв начин не е свързан с литовското сирене. Следователно той трябва да се разглежда като родов термин за родово сирене в Полша. Що се отнася до продукта, полското сирене „Liliput“ притежава характеристики, външен вид и размери, сходни с тези на литовското сирене „Liliputas“. Освен това възразяващата страна твърди, че „Liliput“ и „Liliputas“ са сходни продукти с родови наименования. Следователно регистрацията на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание би попречило на полските производители да търгуват своите сирена „Liliput“ или, във всеки случай, да използват наименованието „Liliput“ за сирене.
(8)
Възразяващата страна твърди също така, че предложените за регистрация продукт и наименование не отговарят на изискванията по член 5, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012. Както е посочено в публикувания единен документ, сиренето е наречено „Liliputas“ заради размерите си. Следователно наименованието „Liliputas“ не указва, че продуктът произхожда от точно определено място, а както и полското сирене „Liliput“ се отнася само до малкия размер на сиренето. В допълнение, качествата на продукта не се дължат на географския му произход, а се дължат просто на зреенето му на малки пити. Приносът на местната микроскопична плесен Penicillium pallidum Smith за органолептичните характеристики на „Liliputas“ не е доказан. Освен това фактът, че продуктът е бил произвеждан съгласно държавния стандарт на СССР потвърждава, че производството му е било възможно навсякъде в СССР и че не е обвързано с определения географски район. Най-сетне „Liliputas“ следва да се смята за генеричен продукт.
(9)
Няколко полски производители на сирене са получили защитени търговски марки, съдържащи думата „Liliput“, като регистрираната марка със словни и фигуративни елементи „Cheesland Liliput“ и „Ser Liliput“ и заявената словна марка „Serenada Liliput“. Производството на полски „Liliput“ е значително: 2 762 тона през 2013 г., произведени в промишлени мащаби и предлагани на пазара в цяла Полша в 2 250 магазина, а 4,8 % от продукцията е била за износ към пазара на ЕС. 90 % от произведеното сирене „Liliput“ е защитено с някаква търговска марка. Според възразяващата страна регистрирането на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание би представлявало заплаха за съществуването на тези търговски марки.
(10)
Независимо от посочените по-горе твърдения, представени от възразяващата страна, регистрирането на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание е целесъобразно по следните причини.
(11)
Макар наименованието „Liliputas“ да се корени в малкия размер на сиренето, към което то се отнася, в Литва, след половин век употреба, е видно, че то вече не препраща към размера, а и успоредно с това се е изградила силна връзка с района на производство. Понастоящем в Литва наименованието „Liliputas“ безспорно се свързва с ръчно изработеното полутвърдо ферментирало висококачествено сирене, което се произвежда в село Belvederis. Литовските потребители не свързват това наименование с някое полско сирене или със стандартизирано индустриално производство на сирене. Поради това, макар да отсъства географска част, наименованието „Liliputas“ отговаря на определението по член 5, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, според което защитеното географско указание е наименование, което идентифицира продукт с произход от специфично място, регион или държава.
(12)
Предвид гореизложеното „Liliputas“ не може да се разглежда като родово наименование. Наименованията, които са родови, макар да имат историческа връзка с мястото, в което продуктите, към които те се отнасят, са били произвеждани или търгувани най-напред, днес не са свързани по никакъв начин с този първоначално географски произход. За „Liliputas“ важи точно обратното. Отначало наименованието не е било свързвано с географски произход, но сега е тясно свързано със своя район на производство.
(13)
Качествата и реномето на продукта се отдават на неговия географски произход. Макар в публикувания единен документ да се посочва, че сиренето е получило наименованието „Liliputas“ заради размерите си, там все пак се уточнява, че неговият специфичен вкус и аромат се дължат на зреенето му на малки пити под въздействието на вътрешна микрофлора и микроскопичната плесен Penicillium pallidum Smith, която расте в избите в географския район. Тази плесен, която е специфична за избите в село Belvederis, е отговорна за млечната киселина, свежия вкус и характерния аромат на сиренето „Liliputas“. Районът притежава специални условия, които благоприятстват за запазването на тази плесен. Освен това фактът, че сиренето се произвежда ръчно, без машини, допринася за запазването и растежа на плесента. Освен това „Liliputas“ притежава доказана и солидна репутация на най-известния от всички литовски млечни продукти. Това е точно описано в публикувания единен документ.
(14)
Съответно разликите между „Liliputas“ и „Liliput“ са съвсем очевидни. „Liliputas“ не може да бъде разглеждан като генеричен продукт.
(15)
Що се отнася до твърдението, че след като „Liliputas“ е било регулирано от държавни стандарти на СССР, то е можело да се произвежда навсякъде в СССР, следва да се отбележи, че по онова време регулирането на продуктите с подобни стандарти е било задължително. В допълнение това обстоятелство не означава, че продуктът, както е описан в стандарта, посочен по инициатива на Литва, е бил произвеждан другаде. Във всеки случай, от 1969 г. до 1979 г. той получава множество награди, грамоти, медали и отличия за качество и е добре познат като литовско сирене, произвеждано в село Belvederis.
(16)
Терминът „Liliput“ е подобен във фонетичен план на термина „Liliputas“, за който е подадено заявление за регистрация. И двете наименования се коренят в малките размери на сиренето. Макар„Liliputas“ да е продукт с много отличителни характеристики, качества и репутация, в някои отношения сиренето „Liliput“ е подобно на сиренето „Liliputas“. Предвид близостта в наименованията и приликата между продуктите, прилагането на защитата по член 13 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, при условие че наименованието „Liliputas“ бъде регистрирано, може да попречи на полските производители на сирене да използват термина „Liliput“.
(17)
Въз основа на събраната информация използването на термина „Liliput“ няма за цел въпросният продукт да се възползва от репутацията на наименованието „Liliputas“. Потребителите не са били или не са могли да бъдат подведени относно истинския произход на продуктите. В действителност двата продукта имат два отделни пазара, на които те са добре известни и правилно разпознавани. По тези причини и тъй като бе доказано, че терминът „Liliput“ се е използвал законно, последователно и справедливо най-малко 25 години преди заявлението за регистрация на наименованието „Liliputas“ да бъде подадено до Комисията, в интерес на безпристрастния подход и на общоприетата употреба следва да се предостави максималният преходен период, посочен в член 15, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012.
(18)
Това заключение не предполага обезателно, че ползването на термина „Liliput“ става незаконно. В съответствие с член 41, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, ако бъде установено, като се вземат предвид всички фактори, и по-специално съществуващото положение в районите на потребление и съответните национални или правни актове на Съюза, че наименованието „Liliput“ се е превърнало в родов термин, ползването му няма да бъде препятствано от регистрирането на наименованието „Liliputas“.
(19)
По отношение на търговските марки, съдържащи термина „Liliput“, за които има подадени заявления, които са били регистрирани или които са се наложили в резултат на употреба при безкористното използване на територията на Съюза преди подаването на заявлението за регистрация на „Liliputas“ като защитено географско указание, съгласно член 14, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, въпросните марки могат да продължат да се използват и подновяват за съответния продукт, при условие че се изпълняват общите изисквания по законодателството за търговските марки.
(20)
Предвид гореизложеното наименованието „Liliputas“ следва да бъде вписано в регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания.
(21)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по политиката за качество на селскостопанските продукти,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регистрира се наименованието „Liliputas“ (ЗГУ).
Наименованието по първата алинея се отнася за продукт от клас 1.3. „Сирена“ от приложение XI към Регламент за изпълнение (ЕС) № 668/2014 на Комисията (3).
Член 2
Терминът „Liliput“ може да се използва за обозначаване на сирене, което не съответства на спецификацията за „Liliputas“, за период от петнадесет години, считано от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 24 февруари 2015 година.
KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) 2015/293,
24. veebruar 2015,
millega registreeritakse kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registris nimetus [Liliputas (KGT)]
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määrust (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta, (1) eriti selle artikli 15 lõiget 2 ja artikli 52 lõike 3 punkti b,
ning arvestades järgmist:
(1)
Vastavalt määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 50 lõike 2 punktile a avaldati Euroopa Liidu Teatajas Leedu taotlus registreerida nimetus „Liliputas” (2).
(2)
Poola esitas 13. septembril 2013 vastulause ja 8. novembril 2013 põhjendatud vastuväite vastavalt määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 51 lõikele 2. Vastuväited loeti nõuetekohasteks.
(3)
Komisjon kutsus oma 8. jaanuari 2014. aasta kirjades huvitatud isikuid üles pidama asjakohaseid läbirääkimisi, et jõuda omavahelisele kokkuleppele vastavalt nende riigis kehtivatele menetlustele.
(4)
Leedu ja Poola ei jõudnud omavahel kokkuleppele.
(5)
Kuna kokkuleppele ei jõutud, peab komisjon võtma vastu otsuse vastavalt määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 52 lõike 3 punktis b osutatud menetlusele.
(6)
Vastavalt määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 10 lõike 1 punktile c väitis vastulause esitaja, et nimetuse „Liliputas” registreerimine kaitstud geograafilise tähisena ohustaks osaliselt identset nimetust, kaubamärke ja tooteid, mis on Poola turul õiguspäraselt olnud märksa kauem kui viis aastat enne seda, kui taotlus nimetuse „Liliputas” kaitstud geograafilise tähisena registreerimiseks avaldati Euroopa Liidu Teatajas (15. juuni 2013); vastulause esitaja andmete kohaselt seaks registreerimine ohtu Poola juustu „Liliput”, millel on juustuga „Liliputas” samad tunnused ja mille nimetus on foneetiliselt sarnane nimetusega „Liliputas”.
(7)
Vastulause esitaja teabe kohaselt kasutatakse Poolas nimetust „Liliput” tavaliselt väikesemõõtmeliste toodete, samuti väikese juustu puhul. Juustu nimetusega „Liliput” on Poolas seaduslikult toodetud ja turustatud alates 1971. aastast. Tooraine kasutamist käsitlevates ettevõtte standardites, tehnilistes juhendites ja normides on juust „Liliput” loetletud kõrvuti selliste juustuliikidega nagu Emmental, Gouda ja Edam. Poola juustule osutav kõnealune nimetus on populaarne Poola tarbijate hulgas ning see ei ole kuidagi seotud Leedu juustuga. Seepärast peetakse Poolas seda nimetust tavajuustu üldnimetuseks. Poola juustu „Liliput” omadused, mõõtmed ja välimus on samasugused nagu Leedu juustu „Liliputas” vastavad näitajad. Vastulause esitaja osutab ka asjaolule, et „Liliput” ja „Liliputas” on üldnimetust kandvad sarnased tooted. Seetõttu takistaks nimetuse „Liliputas” registreerimine kaitstud geograafilise tähisena Poola tootjate enda juustu „Liliput” tootmist või igal juhul juustu puhul nimetuse „Liliput” kasutamist.
(8)
Vastulause esitaja väidab ka, et asjaomane toode ja registreeritav nimetus ei vasta määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 5 lõike 2 nõuetele. Nagu avaldatud koonddokumendis märgitud, on juustu nimetus „Liliputas” tingitud toote väikestest mõõtmetest. Seega ei tähenda nimetus „Liliputas”, et toode on pärit konkreetsest kohast, vaid seda, et nagu Poola juustu „Liliput” nimetus, osutab ka see üksnes juustu väikestele mõõtmetele. Lisaks sellele ei saa toote omadusi seostada selle geograafilise päritoluga - need tulenevad lihtsalt asjaolust, et toode laagerdub väikeste sõõrikutena. Kohaliku mikrohallituse (Penicillium pallidum Smith) mõju juustu „Liliputas” organoleptilistele omadustele ei ole tõendatud. Kuna toode on valmistatud endise NSVL (Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide Liidu) riiklike standardite järgi, oli seda võimalik toota kõikjal Nõukogude Liidus - seega puudub konkreetne seos piiritletud geograafilise piirkonnaga. Juustu „Liliputas” tuleks kokkuvõttes pidada üldtooteks.
(9)
Mitmele Poola juustutootjale on võimaldatud kaitse kaubamärkidele, mis sisaldavad sõna „Liliput”. Näiteks on registreeritud sõnaline ja kujutiskaubamärk „Cheesland Liliput” ja „Ser liliput” ning taotletav sõnaline kaubamärk „Serenada Liliput”. Poola juustu „Liliput” toodang on märkimisväärne: 2013. aastal toodeti seda juustu tööstuslikult 2 762 tonni ja turustati 2 250 müügikohas kogu Poolas, 4,8 % toodangust eksporditi ELi turule. Juustu „Liliput” toodangust 90 % on hõlmatud kaubamärgiga. Vastulause esitaja arvates ohustaks nimetuse „Liliputas” registreerimine kaitstud geograafilise tähisena eespool nimetatud kaubamärkide olemasolu.
(10)
Hoolimata eespool nimetatud väidetest, mis vastulause esitaja esitas, on asjakohane registreerida nimetus „Liliputas” kaitstud geograafilise tähisena järgmistel põhjustel.
(11)
Kuigi nimetuse „Liliputas” kasutamine viitab kindlasti juustu väikestele mõõtmetele, on selge, et seos nimetuse ja suuruse vahel on Leedus poole sajandi jooksul kaduma läinud ning paralleelselt sellega on kujunenud tugev seos tootmispiirkonnaga. Vaieldamatult tähistatakse tänapäeval Leedus nimetusega „Liliputas” Belvederise külas käsitsi valmistatud poolkõva kvaliteetset juustu. Leedu tarbijad ei seosta seda nimetust Poola juustuga või tööstusliku juustutootmise standardiga. Isegi kui nimetus ei hõlma viidet geograafilisele piirkonnale, vastab nimetus „Liliputas” määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 5 lõikes 2 sätestatud määratlusele, mille kohaselt kaitstud geograafilise tähisega toote nimetusega tähistatakse toodet, mis on pärit teatavast kohast, piirkonnast või riigist.
(12)
Eespool esitatut silmas pidades ei saa nimetust „Liliputas” pidada üldnimetuseks. Üldnimetused on sellised nimetused, millel on küll ajalooline seos piirkonnaga, kus toodet algselt toodeti või turustati, mida aga enam selle esialgse geograafilise päritoluga ei seostata. Nimetuse „Liliputas” puhul on olukord just vastupidine. Algselt ei olnud nimetusel seost geograafilise päritoluga, aga nüüd on nimetus tihedalt seotud toote tootmispiirkonnaga.
(13)
Toote omadusi ja mainet saab seostada toote geograafilise päritoluga. Kuigi avaldatud koonddokumendis on märgitud, et nimetus „Liliputas” anti juustule väikeste mõõtmete järgi, selgitatakse samas, et toote maitse ja lõhn on tingitud toote valmitamisest väikeste sõõrikutena. Juustu valmitatakse juustu sisemise mikrofloora ja mikrohallitusega (Penicillium pallidum Smith), mis kasvavad määratletud geograafilise piirkonna keldrites. Juustu „Liliputas” iseloomulik piimhape, värske maitse ja lõhn on tingitud Belvederise küla keldrites leiduvast iseloomulikust hallitusest. Piirkonna eritingimuste tõttu on sellel hallitusel võimalik seal elada. Hallituse tekkele ja säilimisele aitab kaasa ka asjaolu, et juust on käsitsi tehtud ja toodetud muul kui mehaanilisel viisil. Leedu piimatoodete esinumbri, juustu „Liliputas” kindel maine on hästi dokumenteeritud ja täpselt kirjeldatud avaldatud koonddokumendis.
(14)
Toodete „Liliputas” ja „Liliput” erinevused on seega üsna selged. Toodet „Liliputas” ei saa pidada üldtooteks.
(15)
Seoses väitega, et toode „Liliputas” oli hõlmatud NSVL standarditega ja seda võis valmistada kõikjal NSVL-s, tuleks märkida, et toodete lisamine kõnealustesse standarditesse oli tol ajal kohustuslik. Lisaks ei tähenda kõnealune asjaolu seda, et toodet, nagu seda on kirjeldatud Leedu algatusel lisatud standardis, oleks toodetud mujal. Igal juhul sai toode ajavahemikul 1969-1979 hulgaliselt auhindu, diplomeid, kvaliteedimärke ja medaleid ning oli alati äratuntav kui Leedu juust, mis on valmistatud Belvederise külas.
(16)
Nimetus „Liliput” on foneetiliselt sarnane registreeritava nimetusega „Liliputas”. Mõlemad nimetused on tingitud juustu väikestest mõõtmetest. Isegi kui juust „Liliputas” on eristatavate tunnuste, kvaliteedi ja mainega toode, on juustul „Liliput” omadusi, mille tõttu on see sarnane juustuga „Liliputas”. Kuna nimetused on sarnased ja võttes arvesse ka toodete visuaalset sarnasust, võiks määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 13 kohane nimetuse registreerimine põhjustada olukorra, et kui nimetus „Liliputas” registreeritakse, takistaks see Poola juustutootjaid nimetust „Liliput” kasutamast.
(17)
Tõenditest nähtub, et nimetuse „Liliput” kasutamine ei olnud mõeldud nimetuse „Liliputas” maine oma huvides ära kasutamiseks. Tarbijaid ei ole eksitatud ega ole saadudki eksitada toote tegeliku päritolu osas. Tegelikult on nende kahe toote jaoks olemas kaks eri turgu, kus nad on hästi tuntud ja õigesti määratletud. Nimetatud põhjustel ja kuna ilmnes, et nimetust „Liliput” on õiguspäraselt pidevalt ja muutumatult kasutatud vähemalt 25 aastat enne nimetuse „Liliputas” registreerimistaotluse komisjonile esitamist, tuleks õigluse ja tavapärase kasutuse huvides anda määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 15 lõikega 2 ette nähtud maksimaalne üleminekuperiood.
(18)
See järeldus ei pea tingimata tähendama seda, et mõiste „Liliput” kasutamine muutub ebaseaduslikuks. Kui vastavalt määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 41 lõikele 2 on kõiki asjakohaseid tegureid, eelkõige olukorda tarbimispiirkondades ning liikmesriigi ja liidu asjaomaseid õigusakte arvesse võttes võimalik kindlaks teha, et nimetus „Liliput” on muutunud üldnimetuseks, siis ei mõjutaks kõnealuse nimetuse kasutamist nimetuse „Liliputas” registreerimine.
(19)
Mis puudutab nimetust „Liliput” sisaldavaid kaubamärke, mis on registreeritud, mida on taotletud või heauskselt kasutatud liidu territooriumil enne seda, kui esitati taotlus nimetuse „Liliputas” registreerimiseks kaitstud geograafilise tähisena, siis võib seoses kõnealuse tootega kõnealuseid kaubamärke vastavalt määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 14 lõikele 2 jätkuvalt kasutada ja uuendada eeldusel, et kaubamärgiõiguse üldnõuded on muul moel täidetud.
(20)
Eelnevat arvesse võttes tuleks nimetus „Liliputas” kanda kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse.
(21)
Käesoleva määrusega ette nähtud meetmed on kooskõlas põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Nimetus „Liliputas” (KGT) registreeritakse.
Käesoleva artikli esimeses lõigus esitatud nimetus osutab komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 668/2014 (3) XI lisa klassi 1.3 „Juust” kuuluvale tootele.
Artikkel 2
Nimetust „Liliput” võib 15 aasta jooksul alates käesoleva määruse jõustumisest kasutada selliste juustude tähistamiseks, mis ei vasta toote „Liliputas” spetsifikaadile.
Artikkel 3
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 24. veebruar 2015