РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 14 октомври 2014 година
за определяне на трета държава, която Комисията смята за несътрудничеща трета държава съгласно Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов
(2014/715/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета от 29 септември 2008 г. за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов, за изменение на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1936/2001 и (ЕО) № 601/2004 и за отмяна на регламенти (ЕО) № 1093/94 и (ЕО) № 1447/1999 (1), и по-специално член 31 от него,
като има предвид, че:
1. ВЪВЕДЕНИЕ
(1)
Регламент (ЕО) № 1005/2008 (Регламентът относно ННН риболов) създава система на Съюза за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов (ННН риболов).
(2)
В глава VI от Регламента относно ННН риболов се посочват процедурата за определяне на несътрудничещите трети държави, предприетите действия спрямо държавите, определени като несътрудничещи трети държави, съставянето на списък на несътрудничещите държави, заличаването на трети държави от списъка на несътрудничещите държави, оповестяването на списъка на несътрудничещите държави и всички извънредни мерки.
(3)
Съгласно член 31 от Регламента относно ННН риболов Европейската комисия може да определи трети държави, които смята за несътрудничещи трети държави в борбата с ННН риболов. Дадена трета държава може да бъде определена като несътрудничеща трета държава, ако не изпълнява произтичащите от международното право задължения да предприема действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара.
(4)
Определянето на несътрудничещите трети държави се основава на прегледа на цялата информация, както е посочено в член 31, параграф 2 от Регламента относно ННН риболов.
(5)
В съответствие с член 33 от Регламента относно ННН риболов Съветът може да състави списък на несътрудничещите държави. Към тези държави се прилагат мерките, посочени в член 38 от Регламента относно ННН риболов.
(6)
Съгласно член 20, параграф 1 от Регламента относно ННН риболов от третите държави на знамето се изисква да уведомяват Комисията за своята организация за прилагане, контрол и изпълнение на законите, подзаконовите актове и мерките за опазване и управление, които са длъжни да спазват техните риболовни кораби.
(7)
Съгласно член 20, параграф 4 от Регламента относно ННН риболов Комисията установява административно сътрудничество с трети държави в областите, свързани с прилагането на разпоредбите за сертифициране на улова, определени в посочения регламент.
(8)
В съответствие с член 32 от Регламента относно ННН риболов с Решение на Комисията от 15 ноември 2012 г. (2) (Решението от 15 ноември 2012 г.) Комисията уведоми осем трети държави за възможността да бъдат определени за несътрудничещи държави съгласно Регламента относно ННН риболов.
(9)
В своето решение от 15 ноември 2012 г. Комисията включи информацията за съществените факти и съображения, мотивиращи подобно предварително определяне.
(10)
Също на 15 ноември 2012 г. с отделни писма Комисията уведоми осемте трети държави относно факта, че тя разглежда възможността те да бъдат определени като несътрудничещи трети държави. Решението от 15 ноември 2012 г. беше приложено към тези писма.
(11)
В тези писма Комисията подчерта, че за да се избегне определянето и предложението за официално включване в списъка като несътрудничеща трета държава, както е предвидено съответно в членове 31 и 33 от Регламента относно ННН риболов, засегнатите трети държави се приканват да изготвят и приложат, в тясно сътрудничество с Комисията, план за действие с цел да се коригират недостатъците, посочени в Решението от 15 ноември 2012 г. Навременното и ефективно изпълнение на плана за действие от страна на въпросните държави би могло да предотврати това те да бъдат определени за несътрудничещи трети държави и да бъдат предложени за окончателно включване в списъка.
(12)
Вследствие на това Комисията прикани въпросните осем трети държави: i) да предприемат всички необходими мерки за изпълнение на действията, съдържащи се в плановете за действие, предложени от Комисията; ii) да направят оценка на изпълнението на действията, съдържащи се в плановете за действие, предложени от Комисията; и iii) на всеки шест месеца да изпращат на Комисията подробни доклади с оценка на изпълнението на всяко действие по отношение, inter alia, на тяхната индивидуална и/или обща ефективност за осигуряването на напълно съответстваща на изискванията система за контрол на рибарството.
(13)
На въпросните осем трети държави беше предоставена възможност да отговорят писмено на въпроси, изрично посочени в решението на Комисията, както и на друга свързана информация. На държавите беше дадена възможност да представят доказателства като опровержение или допълнение на фактите, посочени в Решението от 15 ноември 2012 г., или да приемат съответно план за действие за подобряване на положението и мерки за неговото коригиране. На осемте държави беше гарантирано правото да поискат или да представят допълнителна информация.
(14)
Така със своето решение и писмата от 15 ноември 2012 г. Комисията започна процес на диалог с осемте трети държави и посочи, че счита период от шест месеца за принципно достатъчен за постигане на договореност.
(15)
Комисията продължи да търси и да проверява цялата считана от нея за необходима информация. Устните и писмените коментари, представени от осемте държави след Решението от 15 ноември 2012 г., бяха разгледани и взети предвид. Осемте държави продължиха да бъдат информирани устно или писмено за съображенията на Комисията.
(16)
Демократична социалистическа република Шри Ланка (Шри Ланка) не опроверга фактите, посочени от Комисията, нито изпълни плана за действие за коригиране на положението.
(17)
Настоящото решение за изпълнение на Комисията, с което Шри Ланка се определя за трета държава, считана от Комисията за несътрудничеща в борбата с ННН риболов, е резултат от процес на разследване и диалог в контекста на изпълнението на Регламента относно ННН риболов. Този процес беше в съответствие с изискванията по същество и процедурните изисквания, посочени в регламента, който се отнася, inter alia, и за произтичащите от международното право задължения на третата държава като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара.
(18)
Решението за изпълнение на Комисията за определяне на Шри Ланка за трета държава, която Комисията смята за несътрудничеща държава в борбата с ННН риболов, е свързано с последствията, посочени в член 18, параграф 1, буква ж) от Регламента относно ННН риболов.
2. ПРОЦЕДУРА ПО ОТНОШЕНИЕ НА ШРИ ЛАНКА
(19)
На 15 ноември 2012 г. Комисията уведоми Шри Ланка съгласно член 32 от Регламента относно ННН риболов, че разглежда възможността за определяне на Шри Ланка за несътрудничеща държава (3).
(20)
Комисията прикани Шри Ланка да състави в тясно сътрудничество с нейните служби план за действие за коригиране на недостатъците, установени в Решението от 15 ноември 2012 г.
(21)
Основните недостатъци, установени от Комисията в предложения план за действие, бяха свързани с няколко слабости при изпълнението на задълженията по международното право, свързани по-специално с приемането на подходяща правна рамка, липсата на подходящ и ефективен мониторинг, липсата на схема за наблюдение, липсата на система за възпиращи наказателни мерки, както и с неправилното прилагане на схемата за сертифициране на улова. Други установени недостатъци са свързани по-общо със спазването на международните задължения, включително препоръките и резолюциите на регионалните организации за управление на рибарството (РОУР). Беше установено и неспазване на препоръките и резолюциите на съответните органи, като например Международния план за действие срещу незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов на Организацията на обединените нации. Неспазването на незадължителните препоръки и резолюции обаче беше разгледано само като подкрепящо доказателство, а не като основание за определянето.
(22)
С отговора си от 14 декември 2012 г. Шри Ланка информира Комисията за институционалните мерки, предприети с цел преодоляване на недостатъците, посочени в предложения план за действие.
(23)
На 31 декември 2012 г. и на 4 януари 2013 г. Шри Ланка представи писмени коментари.
(24)
С писмо от 7 февруари 2013 г. Комисията поиска Шри Ланка да представи актуализирана информация относно ключови области от предложения план за действие.
(25)
На 13 март 2013 г. органите на Шри Ланка представиха следните документи: i) придружително писмо и обяснително писмо; ii) актуализация на сроковете на Шри Ланка за всички мерки, които следва да бъдат предприети; iii) актуализирана информация относно ключови области от предложения план за действие; iv) националния план за действие за 2013 г. за борба срещу ННН риболов; v) актуализация на административните процедури и насоките за използване на сертификатите за улов; vi) бюджетните средства за 2013 г., заделени за създаването на подофис на летището на отдела за качествен контрол на Министерството на развитието на рибните и водните ресурси; vii) проекти за изменения на законодателните разпоредби, свързани със спазването на правните задължения, наблюдението на флота за открито море и възпиращите санкции; viii) схеми за осведоменост на операторите относно схемата за сертифициране на улова; ix) схема за инспекции; и x) насоки за процедурите за разследване на ННН риболов в открито море.
(26)
На 17 април 2013 г. в Брюксел се проведоха технически консултации между Комисията и Шри Ланка. По време на срещата органите на Шри Ланка представиха пред Комисията текущия си национален план за действие за борба с ННН риболов, както и планираните мерки за подобряване на насрещната проверка на информацията, съдържаща се в сертификатите за улов, както и започналото преразглеждане на правната рамка.
(27)
В представените на 30 май 2013 г. и 3 юни 2013 г. коментари Шри Ланка подчерта ангажираността си за навременно изпълнение на изготвената от нея пътна карта, приемайки междувременно законодателните промени за засилване на наказателните мерки за ННН риболов и стартирайки процедурата за възлагане на обществена поръчка за система за наблюдение на корабите.
(28)
Въз основа на установения напредък в периода от ноември 2012 г. до началото на юни 2013 г., Комисията информира Шри Ланка с писмо от 11 юни 2013 г., че за да постигне осезаеми резултати в преодоляването на недостатъците, посочени в Решението от 15 ноември 2012 г., и за приключване на необходимите действия, Комисията ще поддържа диалог с Шри Ланка за допълнителен период от девет месеца до 28 февруари 2014 г. След това писмо, на 20 юни 2013 г. Комисията изпрати актуализирано предложение за плана за действие.
(29)
На 22 август 2013 г. Шри Ланка представи доклад за напредъка за периода от 31 май 2013 г. до 15 август 2013 г., а на 28 октомври 2013 г. - информация относно процедура за приемане на изменения в законодателната уредба.
(30)
От 28 до 30 януари 2014 г. Комисията посети съответните органи на Шри Ланка. Органите бяха информирани за напредъка на ситуацията по отношение на Решението от 15 ноември 2012 г. и предложения план за действие. По време на посещението на Комисията органите на Шри Ланка имаха възможността да направят изявления и да представят съответните документи в отговор на Решението от 15 ноември 2012 г., както и да информират Комисията за последните събития, що се отнася до напредъка по плана за действие.
(31)
На 27 март 2014 г. Шри Ланка представи още един доклад относно напредъка, обхващащ периода от 16 август 2013 г. до 21 март 2014 г., като внесе следните документи: i) актуализирана информация относно ключови области от предложения план за действие; ii) актуализиран график за изпълнението на националния план за действие за борба с ННН риболов; iii) писма от Министерството на развитието на рибните и водните ресурси до Министерството на външните работи с искане за присъединяване към Споразумението на ФАО за съответствие, както и разследвания във връзка с граждани на държавата, извършващи ННН риболов под знамето на други държави; iv) искане за финансиране за система за наблюдение на корабите и доказване на наличието на изискване за транспондер; v) информация относно обучение за осведоменост; и vi) образци от преработения риболовен дневник за 2014 г. и план за инспекции в пристанищата за кораби за дълбоководен риболов и риболов в открито море. Информацията включваше и приемането на преработения закон за рибарството от парламента на Шри Ланка на 5 ноември 2013 г. На 1 август 2014 г. Шри Ланка представи допълнителен доклад относно напредъка. Той обхваща периода до юли 2014 г. и освен актуализирана информация за ключови области от предложения план за действие и актуализиран график за изпълнението на националния план за действие за борба с ННН риболов съдържа писмо от Министерството на външните работи до Министерството на развитието на рибните и водните ресурси, с което се съобщава, че копие от инструмента за приемане за присъединяването към Споразумението на ФАО за съответствие ще бъде представено след присъединяването; искане до главния прокурор в действащите законодателни разпоредби да се въведат по-строги санкции; 2 писма от авторите на проектите на законодателни разпоредби, съдържащи проекти за преработени разпоредби съответно относно риболовните дейности в открито море и относно събирането на данни за улова, както и резюме на програмите за осведоменост на капитаните в открито море и доклад до IOTC за изпълнението във връзка с регионалната схема за наблюдение. На 29 август 2014 г. Шри Ланка представи допълнителна информация, в която се обяснява какво е предприето за отстраняване на установените недостатъци (напр. проекти на законодателни разпоредби относно риболовните дейности в открито море и относно събирането на данни за улова, информационен циркуляр относно санкциите, информация относно програмите за наблюдение и програмите за инспекции, както и информация относно напредъка в преодоляването на констатираните недостатъци). На 18 и 19 септември 2014 г. Шри Ланка представи нова информация, с която се потвърждава приемане на законодателни разпоредби относно риболовните дейности в открито море и относно събирането на данни за улова, обсъждане на вътрешните дейности по изготвяне на правителствен меморандум относно система от санкции с възпиращ ефект, обсъждане на постигането на съответствие с IOTC, информация за риболовния дневник, обхвата на инспекциите и наблюдението, както и информация за евентуално постепенно въвеждане на VMS транспондери на шриланкийските риболовни кораби през периода януари-август 2015 г. (макар че договорът с изпълнителя все още не е подписан и все още не се прилага).
(32)
Комисията продължи да търси и да проверява цялата считана от нея за необходима информация. Устните и писмените коментари, представени от Шри Ланка след Решението от 15 ноември 2012 г., бяха разгледани и взети предвид, като Шри Ланка беше информирана устно и писмено относно съображенията на Комисията.
(33)
В светлината на събраните факти, както е посочено в съображения 34-67, Комисията счита, че Шри Ланка не е предприела достатъчно стъпки в областите, будещи безпокойство, и за преодоляване на недостатъците, описани в Решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка също така не е изпълнила напълно мерките, предложени в плана за действие, придружаващ решението.
3. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ШРИ ЛАНКА ЗА НЕСЪТРУДНИЧЕЩА ТРЕТА ДЪРЖАВА
(34)
Съгласно член 31, параграф 3 от Регламента относно ННН риболов Комисията прегледа спазването от страна на Шри Ланка на нейните международни задължения като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара, в съответствие с констатациите на Решението от 15 ноември 2012 г. и информацията, предоставена от Шри Ланка, предложения план за действие, както и мерките, предприети за коригиране на ситуацията. За целите на този преглед Комисията взе предвид параметрите, посочени в член 31, параграфи 4-7 от Регламента относно ННН риболов.
3.1. Повтарящо се извършване на ННН риболов (член 31, параграф 4, буква а) от Регламента относно ННН риболов)
(35)
Както е подчертано в съображение 292 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията установи, че Шри Ланка няма законодателство, уреждащо лицензирането на риболова в открито море.
(36)
Както е отбелязано в съображение 296 от Решението от 15 ноември 2012 г., 13 кораба на Шри Ланка са вписани в проектосписъка на IOTC на кораби, извършващи ННН риболов, тъй като са заловени да извършват риболов в нарушение на мерките за опазване и управление по Конвенцията по рибата тон в Индийския океан (IOTC). След Решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка не е забранила на своите кораби да извършват незаконен риболов в открито море, нито е приела незабавно законодателни разпоредби, даващи възможност за риболов в открито море и за издаване на лицензии за риболов в открито море, с цел да се избегне незаконният риболов от нейни риболовни кораби. Вместо това в крайна сметка на 5 ноември 2013 г. Шри Ланка прие преработен закон за рибарството, допускащ риболова в открито море. Тя разработи проект на законодателен акт за изпълнение относно лицензирането на кораби, които извършват риболов в открито море, който е бил приет през септември 2014 г. (според представената от органите информация), но все още не се прилага. Шри Ланка намали и броя на корабите, опериращи в района на Конвенцията IOTC, от 3 307 на 1 758, но тези кораби продължават да извършват риболов с административна, а не със законна лицензия за риболов в открито море. В това отношение следва да се припомни, че съгласно член 18, параграф 3, буква б), подточка ii) от Споразумението на ООН относно рибните запаси (4) (UNFSA) държавата на знамето трябва да предприеме мерки за забрана на риболова в открито море от нейни кораби, които не са надлежно лицензирани или оторизирани да извършват риболов. Констатираното настоящо положение доказва ясно, че Шри Ланка не действа в съответствие с международните си задължения като държава на знамето.
(37)
След Решението от 15 ноември 2012 г., според информацията, получена от IOTC (5), през 2013 г. три кораба под знамето на Шри Ланка - Malshiri № 1, Gold Marine 5 и Lakpriya 2 - са заловени от крайбрежни държави за предполагаемо извършване на ННН риболов. Следва да се припомни, че съгласно член 18, параграфи 1 и 2 от UNFSA държавата на знамето е отговорна за своите кораби, извършващи дейност в открито море. Освен това съгласно член 118 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право (UNCLOS) държавата на знамето трябва да сътрудничи за опазването и управлението на живите ресурси; това задължение очевидно се нарушава от присъствието на нейния флот в района на Конвенцията IOTC без законни лицензии за риболов, който по този начин извършва ННН риболов съгласно определенията на член 2 от Регламента относно ННН риболов.
(38)
През 2013 г. освен това беше установено, че други 13 кораба на Шри Ланка, инспектирани по време на транзитно преминаване през изключителната икономическа зона на крайбрежна държава, са били в нарушение на мерките за опазване и управление на IOTC. Комисията счита, че постоянната риболовна дейност на корабите на Шри Ланка в нарушение на мерките за опазване и управление на IOTC е ясен признак, че Шри Ланка не изпълнява задълженията на държава на знамето съгласно международното право, както е посочено в съображение 37.
(39)
Това доказва и фактът, че Шри Ланка не е в състояние да гарантира, че риболовните кораби, имащи право да плават под нейно знаме, не участват и не подкрепят ННН риболов, което е в противоречие с точка 34 от МПД за ННН риболов, предвиждаща, че държавите следва да гарантират, че риболовните кораби, които имат право да плават под тяхно знаме, не участват и не подкрепят ННН риболов. Нещо повече, посочените в съображения 36-38 сведения за корабите под знамето на Шри Ланка също подчертават факта, че Шри Ланка не изпълнява своите задължения по член 19, параграфи 1 и 2 от UNFSA, съгласно които държавата на знамето е длъжна да гарантира, че корабите, плаващи под нейно знаме, спазват правилата на РОУР за опазване и управление.
(40)
Комисията също така установи, че Шри Ланка не е могла да предприеме по ефективен начин подходящи мерки срещу повтарящия се ННН риболов поради слабости в правната си рамка. Поради това в плана за действие Комисията предложи правната рамка да се преработи, за да се гарантира спазване на международните задължения във връзка с открито море, да се преодолее липсата на достатъчно оперативни средства за ефективно наблюдение на флота за открито море на Шри Ланка и да се създаде схема за възпиращи санкции.
(41)
Както е посочено в съображение 36 от настоящото решение, през ноември 2013 г. Шри Ланка прие преработен закон за рибарството, даващ възможност нейните кораби да извършват риболов извън нейната изключителна икономическа зона. Законът, необходим за прилагане на лицензионната система за открито море, обаче все още е във фаза на проект и съответно не може да се прилага. Понастоящем администрацията издава лицензии без предварително определена процедура, по несистематичен начин. Освен това преработеният закон за рибарството предвижда и по-строги санкции за нарушения, свързани с ННН риболов, които санкции може да се считат за възпиращи само за част от флота на Шри Ланка за открито море (по-специално за малките кораби, които извършват риболов извън изключителната икономическа зона на Шри Ланка и за които санкциите може да се считат за подходящи с оглед на ограничения им риболовен капацитет). През 2013 и 2014 г. флотът на Шри Ланка от големи кораби (с дължина над 24 m) обаче се е увеличил и нивото на санкции, предвидено в новия закон за рибарството, който е приложим за тази част от флота, не може да се счита за възпиращо, при положение че риболовният капацитет на тези кораби е от 10 до 20 пъти по-голям от този на по-малките кораби. В действащите законодателни разпоредби (6) се предвижда максимална глоба от 8 429 EUR (1 500 000 LKR (7)), която не може да се смята за ефективна с оглед осигуряване на спазването на мерките и възпрепятстване на извършването на други нарушения и която не лишава нарушителите от изгодите, произтичащи от техните незаконни дейности. Ето защо не може да се счита, че това ниво на санкции отговаря на изискванията на член 19, параграф 2 от UNFSA, който предвижда, inter alia, че санкциите следва да са достатъчно строги и да лишават нарушителите от изгодите, произтичащи от техните незаконни дейности. Поради това Комисията е на мнение, че системата за санкции, въведена от Шри Ланка, е очевидно неадекватна и явно непропорционална на сериозността на възможните нарушения, на потенциалното въздействие на нарушенията върху ресурсите и на потенциалните изгоди, които могат да се извлекат от такива незаконни действия.
(42)
Предвид гореизложеното действията, предприети от Шри Ланка в светлината на нейните задължения като държава на знамето, са недостатъчни за постигането на съответствие с член 118 от UNCLOS и членове 18, 19 и 20 от UNFSA.
(43)
С оглед на съображения 292-299 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието след 15 ноември 2012 г., Комисията счита, съгласно член 31, параграф 3 и член 31, параграф 4, буква а) от Регламента относно ННН риболов, че Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право като държава на знамето по отношение на корабите, извършващи ННН риболов, и ННН риболов, извършван или подкрепян от риболовни кораби под нейно знаме или от нейни граждани, и не е предприела достатъчно действия, за да се противопостави на документирания и повтарящ се ННН риболов от кораби, плавали по-рано под нейно знаме.
3.2. Липса на сътрудничество и принудителни мерки (член 31, параграф 5, букви б)-г) от Регламента относно ННН риболов)
(44)
Както е описано в съображения 302-311 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията направи анализ дали Шри Ланка е сътрудничила ефективно с Комисията по разследвания и свързани с тях дейности.
(45)
Що се отнася до корабите, посочени в съображение 293 от Решението от 15 ноември 2012 г., Шри Ланка беше, както е посочено в съображение 296 от същото решение, длъжна да докладва ежемесечно за действията, предприети срещу тези кораби. Такива доклади бяха представени само за 9 от 12 месеца през 2013 г. и за 2 от 4 месеца през 2014 г. В противоречие с разпоредбите на член 20 от UNFSA, съгласно който държавите са длъжни да разследват и да сътрудничат пряко или чрез РОУР, за да се осигури спазването и изпълнението на мерките на РОУР за опазване и управление, Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право по отношение на международното сътрудничество и принудителните мерки.
(46)
Както е описано в съображение 302 от Решението от 15 ноември 2012 г. и съображение 45 по-горе, Шри Ланка не изпълни задълженията си за ежемесечно докладване към IOTC за 13-те си кораба, за които се предполага, че извършват ННН риболов, но не са в списъка на IOTC. По този начин Шри Ланка не доказа, че изпълнява условията на член 94, параграф 2, буква б) от UNCLOS, в който се предвижда, че държавата на знамето има юрисдикция съгласно своето национално право върху всеки кораб, плаващ под нейното знаме, и върху капитана, офицерите и екипажа на този кораб.
(47)
Освен това, както е описано в съображения 306 и 307 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията направи анализ дали Шри Ланка е предприела ефективни принудителни мерки по отношение на операторите, отговорни за ННН риболов, както и дали са наложени санкции, за да се лишат нарушителите от изгодите, произтичащи от ННН риболов.
(48)
Както е обяснено в съображение 41, след приемането на Решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка не е въвела система на възпиращи санкции за сегмента на големите кораби от своя флот. Действащата съвкупност от санкции не е в съответствие с член 19, параграф 2 от UNFSA, в който се предвижда, inter alia, че санкциите следва да са достатъчно строги и да лишават нарушителите от изгодите, произтичащи от техните незаконни дейности.
(49)
Наличните доказателства потвърждават, че Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право във връзка с ефективните принудителни мерки. В това отношение, както е обяснено в съображения 36-38, продължаващите сведения за кораби, които извършват риболов в нарушение на мерките на IOTC за опазване и управление, сочат, че Шри Ланка не изпълнява своите задължения по отношение на корабите си в открито море, както е посочено в член 18, параграфи 1 и 2 от UNFSA.
(50)
Както е подчертано в съображение 309 от Решението от 15 ноември 2012 г., равнището на развитие на Шри Ланка не може да се счита за фактор, възпрепятстващ възможностите на компетентните органи да сътрудничат с други държави и да предприемат принудителни мерки. Оценката на конкретните пречки пред развитието е описана по-нататък в съображения 65-67.
(51)
Предвид гореизложеното действията, предприети от Шри Ланка в светлината на нейните задължения като държава на знамето, са недостатъчни за постигането на съответствие с член 94, параграф 2, буква б) и членове 18 и 19 от UNFSA.
(52)
С оглед на съображения 302-311 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието на положението след 15 ноември 2012 г., Комисията счита, че съгласно член 31, параграф 3 и член 31, параграф 5, букви б)-г) от Регламента относно ННН риболов Шри Ланка не изпълнява предвидените в международното право задължения като държава на знамето по отношение на усилията за сътрудничество и принудителните мерки.
3.3. Неизпълнение на международните правила (член 31, параграф 6 от Регламента относно ННН риболов)
(53)
Както е описано в съображения 314-334 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията направи анализ на цялата информация, считана за важна по отношение на статуса на Шри Ланка като страна по Конвенцията IOTC. Комисията направи също така анализ на цялата информация, считана за важна по отношение на съгласието на Шри Ланка да прилага приетите от IOTC мерки за опазване и управление след Решението от 15 ноември 2012 г.
(54)
Следва да се припомни, че след Решението от 15 ноември 2012 г. IOTC издаде годишни доклади относно спазването на изискванията, съответно за 2013 г. (8) и 2014 г. (9), които сочат, че през 2012 и 2013 г. Шри Ланка не е спазвала изискванията или ги е спазвала само частично.
(55)
Що се отнася до доклада от 2013 г. относно спазването на изискванията, Шри Ланка не представи част от изискваната информация, свързана със статистически данни и някои мерки за опазване и управление.
(56)
По-специално що се отнася до Резолюция 10/08 на IOTC (10) относно списъка на активните кораби, Шри Ланка не е представила информация за международната радиопозивна на всеки кораб. Що се отнася до Резолюция 06/03 на IOTC (11) относно приемането на система за наблюдение на корабите (VMS), Шри Ланка не е оборудвала своите кораби с дължина над 15 m с VMS и не е изградила център за наблюдение на риболова. Шри Ланка не е представила и задължителния доклад за напредък във връзка с VMS. Що се отнася до Резолюция 10/02 на IOTC (12) относно задължителните статистически изисквания, Шри Ланка не е докладвала данните относно процентното съдържание на различните размери на уловените екземпляри за крайбрежния риболов, относно номиналния улов, риболовното усилие и процентното съдържание на различните размери на уловените екземпляри по стандарта, изискван от тази резолюция, за крайбрежния риболов, риболова на повърхността и риболова с парагади. Що се отнася до Резолюция 05/05 на IOTC (13) относно представянето на данни за акулите, Шри Ланка е изпълнила изискванията само частично, тъй като данните за улова с хрилни мрежи и с парагади са отчетени комбинирано.Що се отнася до Резолюция 12/05 на IOTC (14) относно трансбордиранията в пристанище, Шри Ланка не е представила задължителния доклад.Що се отнася до Резолюция 11/04 на IOTC относно схемите за наблюдение (15), Шри Ланка не е приложила регионалната схема за наблюдение, както се изисква от тази резолюция. По-специално, Шри Ланка не е създала схема за наблюдение на задължителните 5 % в морето за корабите с дължина над 24 m и не изпълнява задължението за докладване от наблюдателите.
(57)
Що се отнася до доклада от 2014 г. относно спазването на изискванията, Шри Ланка не е представила част от изискваната информация относно статистическите данни и относно някои мерки за опазване и управление.
(58)
По-специално що се отнася до Резолюция 13/02 (16) на IOTC, Шри Ланка не е приела законодателни разпоредби, по силата на които риболовните уреди да станат задължителни. Що се отнася до Резолюция 13/08 (17) на IOTC, Шри Ланка не е представила план за управление на устройствата за събиране на риба (УСР), нито е предприела законови и административни мерки за 8-те кораба с мрежи гъргър съгласно изискването на Резолюция 12/13 (18) на IOTC. Що се отнася до Резолюция 06/03 (19) на IOTC, през 2014 г. Шри Ланка все още не е оборудвала своите кораби с дължина над 15 m с VMS, не е изградила център за наблюдение на риболова и не е представила задължителния доклад за напредъка във връзка с VMS.Що се отнася до Резолюция 10/02 на IOTC относно задължителните статистически изисквания, Шри Ланка не е докладвала номиналния улов, данните за улова, риболовното усилие и процентното съдържание на различните размери на уловените екземпляри по стандарта, изискван от тази резолюция.Що се отнася до резолюции 13/06 (20) и 12/04 (21) на IOTC, Шри Ланка не е транспонирала забраната за дългокрилата акула и не е изпълнила задълженията корабите с мрежи гъргър да са снабдени с потопяеми мрежи, а корабите с парагади - с прибори за прекъсване на риболовната линия и за сваляне на кукичките. В доклада от 2014 г. отново се повтаря констатацията, че що се отнася до Резолюция 11/04 (22), Шри Ланка не е въвела схема за наблюдение съгласно изискванията.По-специално, Шри Ланка не е създала схема за наблюдение на задължителните 5 % в морето за корабите с дължина над 24 m и не изпълнява задължението за докладване от наблюдателите. Що се отнася до Резолюция 10/10 (23) на IOTC, Шри Ланка не е представила доклада за вноса, разтоварването и трансбордирането в пристанища на рибни продукти от риба тон и подобните ѝ видове.
(59)
Фактът, че Шри Ланка не е представила на IOTC исканата информация и не изпълнява задълженията по Конвенцията IOTC, както е посочено в съображения 56 и 58, означава, че тя не изпълнява задълженията си като държава на знамето съгласно разпоредбите на UNCLOS и UNFSA. По-специално непредоставянето на навременна статистическа информация и на информация относно VMS, улова и риболовното усилие, трансбордирането в пристанища и програмата за наблюдение поставя под съмнение способността на Шри Ланка да изпълнява задълженията си по членове 117 и 118 от UNCLOS. Тези членове предвиждат задължения на държавата да приема мерки спрямо своите граждани относно опазването на живите ресурси в открито море и да сътрудничи в мерките за опазване и управление на живите ресурси в открито море.
(60)
Както е описано в съображение 322 от Решението от 15 ноември 2012 г., по време на посещението на Комисията в Шри Ланка през ноември 2010 г. бяха констатирани редица факти, по-специално по отношение на липсата на VMS и отсъствието на законодателни разпоредби за отчитане на улова. В съображения 319 и 321 от Решението от 15 ноември 2012 г. като резултат от докладите на IOTC за 2011 и 2012 г. относно спазването на изискванията бяха изтъкнати допълнителни факти, будещи безпокойство, като например липсата на схема за наблюдение и недоброто докладване за кораби и граждани, за които е установено, че са участвали в ННН риболов. В това отношение от информацията, представена от органите на Шри Ланка във връзка със законодателните разпоредби за риболова в открито море, за създаването на функционираща система VMS, за надеждна схема за наблюдение, както и за регистриране и докладване на улова, става ясно, че органите не осигуряват ефективен и ефикасен контрол и наблюдение на корабите под знамето на Шри Ланка в съответствие с международните задължения. По-специално, както е посочено в съображения 36, 40 и 41, Шри Ланка беше приканена да разработи цялостна правна рамка, даваща възможност за риболов в открито море, придружена с лицензии за риболов в открито море, и за изпълнение на резолюциите на IOTC, и най-вече що се отнася до наблюдението, контрола и надзора на нейния собствен флот, включително система за VMS, риболовен дневник, докладване на улова и схема за наблюдение.Що се отнася до законодателните разпоредби за риболова в открито море, законът за рибарството беше изменен с цел да се даде възможност за риболов в открито море и беше изготвен проект на законодателен акт за изпълнение във връзка с издаването на лицензии, който в крайна сметка беше приет през септември 2014 г. Тъй като обаче този проект беше приет едва през септември 2014 г. и няма информация по какъв начин ще се прилага, издават се само административни лицензии, а корабите на Шри Ланка извършват дейност без VMS. Що се отнася до регионалната схема за наблюдение, документите, представени от органите на Шри Ланка, показват, че въпреки подбора и наемането на няколко инспектори, голяма част от флота няма да бъде обхваната поради малкия брой инспектори (45) в сравнение с големия брой плавателни съдове (1 758 в регистъра на плавателните съдове на IOTC). Въпреки това в рамките на Конвенцията IOTC Шри Ланка не е направила никакви предложения за решаване на този сериозен проблем, което означава, че поради недостатъчни средства за провеждане на инспекции флотът под знамето на Шри Ланка, извършващ дейност в открито море, не е обхванат в подходяща степен.В това отношение следва да се припомни също, че Шри Ланка има сериозни проблеми при отчитането на данните в IOTC, което поставя под съмнение възможностите на страната да изпълнява своите задължения като държава на знамето.
(61)
Във връзка с VMS, както е описано в съображения 316, 321 и 322 от Решението от 15 ноември 2012 г. и съображение 60 от настоящото решение, Комисията припомня различни проблеми, посочени от IOTC. В изпълнение на решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка заяви, че е в процес на въвеждане на VMS. Тя представи на Комисията законодателните разпоредби, съгласно които от 1 ноември 2011 г. се изисква на борда на кораба да има транспондер, и посочи, че доставчикът на услуги вече е избран. Финансиране обаче не беше осигурено, а преговорите между органите на Шри Ланка и съответната финансова институция продължават повече от 18 месеца. Преговорите се отнасят до реда и условията на заем за закупуване и инсталиране на център за наблюдение на риболова и до предоставянето на финансова помощ на операторите за инсталирането и пускането в експлоатация на VMS в разумни срокове за целия флот за открито море. В резултат на това Шри Ланка няма център за наблюдение на риболова. Освен това VMS все още е в процес на разработване и не е започнала да функционира. По време на посещението си през януари 2014 г. Комисията установи, както се потвърждава от последващата информация, предоставена от Шри Ланка, и от докладите на IOTC от 2013 и 2014 г. относно изпълнението на изискванията, че риболовните кораби на Шри Ланка все още не са оборудвани с VMS. Що се отнася до изпълнението на изискванията на IOTC за VMS, между докладите на IOTC от 2013 и 2014 г. относно изпълнението на изискванията и действията на Шри Ланка има разминаване. Докладите сочат частично спазване, докато информацията, предоставена от Шри Ланка, ясно показва, че не е въведена VMS система. От информацията, събрана относно възможностите на органите на Шри Ланка да осъществяват наблюдение, контрол и надзор, и по-специално относно оперативната способност на страната да управлява своя флот, както и да разработи и да въведе функционираща VMS система, следва, че Шри Ланка не изпълнява условията, предвидени в член 18, параграф 3, буква ж) от UNFSA.
(62)
Фактите, изложени в раздел 3.3, показват, че Шри Ланка нарушава член 18, параграф 3 от UNFSA.
(63)
Предвид гореизложеното, действията, предприети от Шри Ланка в светлината на нейните задължения като държава на знамето, са недостатъчни за постигането на съответствие с членове 117 и 118 от UNCLOS и член 18, параграф 3 от UNFSA.
(64)
С оглед на съображения 314-334 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието на ситуацията след това решение, Комисията счита, че съгласно член 31, параграфи 3 и 6 от Регламента относно ННН риболов Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право по отношение на международните правила, разпоредби и мерки за опазване и управление.
3.4. Специфични ограничения при развиващите се държави
(65)
Следва да се припомни, че в съответствие с Индекса на човешкото развитие на Организацията на обединените нации (24) Шри Ланка се счита за държава със среден индекс на човешко развитие (92-ра от 186 държави). Това е потвърдено и в приложение II към Регламент (ЕО) № 1905/2006 на Европейския парламент и на Съвета (25), в който Шри Ланка е посочена в категорията на страните с по-нисък среден доход.
(66)
Както е описано в съображение 337 от Решението от 15 ноември 2012 г., няма доказателства, които да потвърждават, че неизпълнението от страна на Шри Ланка на нейните задължения съгласно международното право се дължи на недостатъчно развитие. След 15 ноември 2012 г. не бяха представени никакви допълнителни конкретни доказателства за това, че установените недостатъци са следствие от липсата на капацитет и административна инфраструктура.
(67)
С оглед на съображения 336 и 337 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието на ситуацията след 15 ноември 2012 г. Комисията счита, че съгласно член 31, параграф 7 от Регламента относно ННН риболов състоянието на развитие и цялостните резултати на Шри Ланка по отношение на рибарството не са повлияни неблагоприятно от нейното равнище на развитие.
4. ЗАКЛЮЧЕНИЕ ОТНОСНО ОПРЕДЕЛЯНЕТО НА НЕСЪРУДНИЧЕЩА ТРЕТА ДЪРЖАВА
(68)
С оглед на достигнатите заключения, че Шри Ланка не изпълнява предвидените в международното право задължения като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара и не предприема действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов, Комисията счита, че съгласно член 31 от Регламента относно ННН риболов тази държава следва да бъде определена за несътрудничеща трета държава в борбата с ННН риболов.
(69)
Предвид член 18, параграф 1, буква ж) от Регламента относно ННН риболов, компетентните органи на държавите членки са длъжни да отказват вноса в Съюза на рибни продукти, без за това да е необходимо искане за представяне на допълнителни доказателства или искане за съдействие, адресирано до държавата на знамето, когато са уведомени, че сертификатът за улов е заверен от органите на държава на знамето, определена за несътрудничеща държава в съответствие с член 31 от посочения регламент. Неблагоприятното въздействие върху търговията би трябвало - доколкото това е възможно - да се прояви постепенно, с цел в периода между влизането в сила на настоящото решение за изпълнение на Комисията и на евентуалните мерки, приети от Съвета, да се даде възможност на съответните страни да се приспособят към новата ситуация и да се предостави на икономическите оператори достатъчно време за адаптация, като се имат предвид специфичните характеристики както на рибните продукти от Шри Ланка, така и на предприятията - доставчици от Шри Ланка, някои от които са малки или средни предприятия. С оглед на това прилагането на настоящото решение следва да се отложи с три месеца. Отлагането не следва да влияе върху необходимостта от бързи мерки от страна на Съвета за преодоляване в кратки срокове на ситуацията в Шри Ланка във връзка с ННН риболов.
(70)
Следва да се отбележи, че определянето на Шри Ланка за държава, която за целите на настоящото решение Комисията счита за несътрудничеща, не изключва предприемането от Комисията или от Съвета на по-нататъшни стъпки за целите на съставянето на списък на несътрудничещите държави.
(71)
В случай че Съветът включи Шри Ланка в списъка на несътрудничещите трети държави в съответствие с разпоредбите на член 33 от Регламента относно ННН риболов, настоящото предхождащо решение ще стане неактуално.
5. ПРОЦЕДУРА НА КОМИТЕТА
(72)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета по рибарство и аквакултури,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Демократична социалистическа република Шри Ланка е определена за трета държава, която Комисията счита за несътрудничеща трета държава в борбата с незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила на 14 януари 2015 г.
Съставено в Брюксел на 14 октомври 2014 година.
KOMISJONI RAKENDUSOTSUS,
14. oktoober 2014,
millega määratakse kindlaks üks kolmas riik, keda komisjon peab koostööd mittetegevaks kolmandaks riigiks vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 1005/2008, millega luuakse ühenduse süsteem ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vältimiseks, ärahoidmiseks ja lõpetamiseks
(2014/715/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 29. septembri 2008. aasta määrust (EÜ) nr 1005/2008, millega luuakse ühenduse süsteem ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vältimiseks, ärahoidmiseks ja lõpetamiseks ning muudetakse määrusi (EMÜ) nr 2847/93, (EÜ) nr 1936/2001 ja (EÜ) nr 601/2004 ning tunnistatakse kehtetuks määrused (EÜ) nr 1093/94 ja (EÜ) nr 1447/1999, (1) eriti selle artiklit 31,
ning arvestades järgmist:
1. SISSEJUHATUS
(1)
Määrusega (EÜ) nr 1005/2008 (ETR-kalapüügi määrus) on kehtestatud liidu süsteem ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata (ETR) kalapüügi vältimiseks, ärahoidmiseks ja lõpetamiseks.
(2)
ETR-kalapüügi määruse VI peatükis on sätestatud koostööd mittetegevate kolmandate riikide kindlaksmääramise, sellise riigina kindlaksmääratud kolmandatele riikidele suunatud demaršide, selliste riikide nimekirja koostamise ja avaldamise, selliste riikide nimekirjast kustutamise ning mis tahes erakorraliste meetmete menetlus.
(3)
ETR-kalapüügi määruse artikli 31 kohaselt võib Euroopa Komisjon määrata kindlaks kolmandad riigid, kes on tema hinnangul ETR-kalapüügi vastases võitluses koostööd mittetegevad kolmandad riigid. Kolmanda riigi võib määrata koostööd mittetegevaks kolmandaks riigiks, kui ta ei täida lipu-, sadama-, turu- või rannikuäärse riigina talle rahvusvahelisest õigusest tulenevaid kohustusi võtta meetmeid ETR-kalapüügi vältimiseks, ärahoidmiseks ja lõpetamiseks.
(4)
Koostööd mittetegevad kolmandad riigid määratakse kindlaks ETR-kalapüügi määruse artikli 31 lõikes 2 sätestatud kogu teabe läbivaatamise põhjal.
(5)
Kooskõlas ETR-kalapüügi määruse artikliga 33 võib nõukogu kehtestada koostööd mittetegevate riikide nimekirja. Nende riikide suhtes kohaldatakse ETR-kalapüügi määruse artiklis 38 sätestatud meetmeid.
(6)
ETR-kalapüügi määruse artikli 20 lõike 1 kohaselt palutakse kolmandast riigist lipuriikidel teatada komisjonile õigus- ja haldusnormide ning kaitse- ja majandamismeetmete rakendamise, kontrollimise ja jõustamise kord, mida selle riigi kalalaevad peavad täitma.
(7)
ETR-kalapüügi määruse artikli 20 lõike 4 kohaselt teeb komisjon kolmandate riikidega halduskoostööd valdkondades, mis on seotud kõnealuse määruse püügisertifitseerimissätete rakendamisega.
(8)
Kooskõlas ETR-kalapüügi määruse artikliga 32 teatas komisjon 15. novembri 2012. aasta otsusega (2) („15. novembri 2012. aasta otsus”) kaheksale riigile, et nad võidakse kindlaks määrata kolmanda riigina, keda komisjon käsitab koostööd mittetegeva kolmanda riigina vastavalt ETR-kalapüügi määrusele.
(9)
Komisjon esitas 15. novembri 2012. aasta otsuses sellise kindlaksmääramise aluseks olevad olulised faktid ja kaalutlused.
(10)
Komisjon teatas 15. novembril 2012 neile kaheksale riigile eraldi kirjades, et peab võimalikuks nende riikide kindlaksmääramist koostööd mittetegeva kolmanda riigina. Kirjadele oli lisatud 15. novembri 2012. aasta otsus.
(11)
Neis kirjades rõhutas komisjon, et selleks, et neid riike ei määrataks kindlaks koostööd mittetegeva kolmanda riigina ja neid ei soovitataks kanda selliste riikide nimekirja vastavalt ETR-kalapüügi määruse artiklitele 31 ja 33, kutsutakse neid üles koostama ja rakendama tihedas koostöös komisjoniga tegevuskava 15. novembri 2012. aasta otsuses esitatud puuduste kõrvaldamiseks. Kui asjaomased riigid oleksid tegevuskava õigel ajal ja tulemuslikult rakendanud, oleksid nad võinud vältida seda, et nad määratakse kindlaks koostööd mittetegeva kolmanda riigina ja soovitatakse kanda selliste riikide nimekirja.
(12)
Komisjon kutsus kaheksat asjaomast riiki üles i) võtma kõik vajalikud meetmed komisjoni soovitatud tegevuskavas sisalduvate meetmete rakendamiseks; ii) hindama komisjoni soovitatud tegevuskavas sisalduvate meetmete rakendamist ning iii) saatma komisjonile iga kuue kuu järel üksikasjalikud aruanded, milles on hinnatud kõigi meetmete rakendamist muu hulgas selle poolest, kui tõhusalt nad aitavad igaüks eraldi ja/või kõik koos tagada kõigile nõuetele vastava kalanduskontrollisüsteemi.
(13)
Asjaomasele kaheksale riigile anti võimalus kirjalikult reageerida komisjoni otsuses sõnaselgelt väljendatud probleemidele ja muule asjakohasele teabele. Neile anti võimalus esitada tõendid, et lükata ümber 15. novembri 2012. aasta otsuses esitatud faktid või neid täiendada või võtta vajaduse korral vastu tegevuskava olukorra heastamiseks ja vastavad meetmed. Nimetatud kaheksale riigile tagati õigus küsida ja esitada lisateavet.
(14)
Seepärast alustas komisjon 15. novembri 2012. aasta otsuse ja kirjadega asjaomase kaheksa riigiga dialoogi ja märkis, et tema arvates piisab põhimõtteliselt kuuekuusest ajavahemikust kokkuleppele jõudmiseks.
(15)
Komisjon jätkas kogu tema arvates vajaliku teabe kogumist ja kontrollimist. 15. novembri 2012. aasta otsuse tulemusel kõnealuselt kaheksalt kolmandalt riigilt saadud suulisi ja kirjalikke märkusi kaaluti ja võeti arvesse. Neid kaheksat riiki hoiti komisjoni kaalutlustega suuliselt või kirjalikult kursis.
(16)
Sri Lanka Demokraatlik Sotsialistlik Vabariik (edaspidi „Sri Lanka”) ei suutnud komisjoni toodud fakte ümber lükata ega rakendada olukorra heastamiseks tegevuskava.
(17)
Käesolev komisjoni rakendusotsus, millega määratakse Sri Lanka kindlaks kolmanda riigina, keda komisjon peab ETR-kalapüügi vastases võitluses koostööd mittetegevaks riigiks, on tehtud ETR-kalapüügi määruse rakendamisega seotud uurimise ja dialoogi tulemusel. See uurimine ja dialoog toimus kooskõlas nimetatud määruses sätestatud sisuliste ja menetlusnõuetega; määruses on muu hulgas osutatud kolmandate riikide kohustustele võtta meetmeid ETR-kalapüügi vältimiseks, ärahoidmiseks ja lõpetamiseks, mis tulenevad neile kui lipu-, sadama-, turu- või rannikuäärsele riigile rahvusvahelisest õigusest.
(18)
Käesolev komisjoni rakendusotsus, millega määratakse Sri Lanka kindlaks kolmanda riigina, keda komisjon peab ETR-kalapüügi vastases võitluses koostööd mittetegevaks riigiks, toob kaasa ETR-kalapüügi määruse artikli 18 lõike 1 punktis g sätestatud tagajärjed.
2. SRI LANKA SUHTES KOHALDATUD MENETLUS
(19)
Komisjon teatas ETR-kalapüügi määruse artikli 32 kohaselt Sri Lankale 15. novembri 2012. aasta otsusega, et ta peab võimalikuks Sri Lanka kindlaksmääramist koostööd mittetegeva kolmanda riigina (3).
(20)
Komisjon kutsus Sri Lankat üles kehtestama tihedas koostöös komisjoni talitustega tegevuskava 15. novembri 2012. aasta otsuses esitatud puuduste kõrvaldamiseks.
(21)
Peamised puudujäägid, mille komisjon soovitatud tegevuskavas kindlaks oli määranud, olid seotud mitme puudusega rahvusvahelisest õigusest tulenevate kohustuste täitmisel, eelkõige piisava õigusraamistiku vastuvõtmisega, piisava ja tõhusa seiresüsteemi, vaatluskava ja heidutava karistussüsteemi puudumisega ning püügisertifitseerimissüsteemi rakendamisega nõuetele mittevastavalt. Muud kindlakstehtud puudused on üldisemalt seotud rahvusvaheliste kohustuste täitmisega, sh piirkondlike kalavarude majandamise organisatsioonide soovituste ja resolutsioonide järgimisega. Samuti leiti, et ei järgita asjakohaste organite, nagu ÜRO ETR-kalapüügi vastase rahvusvahelise tegevuskava soovitusi ja resolutsioone. Mittesiduvate soovituste ja resolutsioonide järgimata jätmist on siiski arvesse võetud vaid toetavate tõenditena ja see ei ole koostööd mittetegeva riigina kindlaksmääramise alus.
(22)
Sri Lanka saatis komisjonile 14. detsembril 2012 teate institutsiooniliste meetmete kohta, mis on kehtestatud soovitatud tegevuskavas kindlaksmääratud puuduste kõrvaldamiseks.
(23)
Sri Lanka esitas kirjalikud märkused 31. detsembril 2012 ja 4. jaanuaril 2013.
(24)
Komisjon palus 7. veebruari 2013. aasta kirjas Sri Lankal esitada ajakohane teave soovitatud tegevuskava põhipunktide kohta.
(25)
Sri Lanka ametiasutused esitasid 13. märtsil 2013 järgmised dokumendid: i) kaaskiri ja seletuskiri; ii) kõigi Sri Lanka meetmete ajakohane ajakava; iii) ajakohane teave soovitatud tegevuskava põhipunktide kohta; iv) ETR-kalapüügi vastu võitlemise riiklik 2013. aasta tegevuskava; v) ajakohane teave püügisertifikaatide kasutamise halduskorra ja suuniste kohta; vi) 2013. aasta eelarveeraldis kalanduse ja veeressursside arendamise talituse kvaliteedikontrolliosakonna allkontori loomiseks lennujaamas; vii) õiguslike kohustuste täitmise, kaugpüügilaevade seire ja heidutavate karistustega seotud läbivaadatud õigusaktide eelnõud; viii) kavad, mille alusel suurendada ettevõtjate teadlikkust püügisertifitseerimissüsteemist; xi) kontrollisüsteem ja x) avameres toimuva ETR-kalapüügi uurimise korda käsitlevad suunised.
(26)
Komisjon ja Sri Lanka pidasid Brüsselis 17. aprillil 2013 tehnilise konsultatsiooni. Sel kohtumisel tutvustasid Sri Lanka ametiasutused komisjonile hiljutist ETR-kalapüügi vastu võitlemise riiklikku tegevuskava, püügisertifikaatides sisalduva teabe ristkontrollimise parandamiseks kavandatud meetmeid ning õigusraamistiku läbivaatamist, millega on algust tehtud.
(27)
Sri Lanka rõhutas 30. mai 2013. aasta ja 3. juuni 2013. aasta kirjades oma kindlat kavatsust õigel ajal rakendada riigi koostatud tegevuskava ning võtta vastu õiguslikud muudatused ETR-kalapüügi vastaste karistusmeetmete tugevdamiseks ja algatada laevaseiresüsteemiga seotud hankeprotsess.
(28)
Arvestades 2012. aasta novembrist kuni 2013. aasta juuni alguseni tehtud edusamme, teatas komisjon Sri Lankale 11. juuni 2013. aasta kirjas, et 15. novembri 2012. aasta otsuses osutatud puuduste käsitlemisel käegakatsutavate tulemuste saavutamiseks ja vajalike meetmete lõpuleviimiseks jätkab komisjon Sri Lankaga dialoogi veel üheksa kuud kuni 28. veebruarini 2014. Selle kirja järel saatis komisjon 20. juunil 2013 tegevuskava ajakohastatud ettepaneku.
(29)
Sri Lanka esitas 22. augustil 2013 aruande sama aasta 31. maist kuni 15. augustini tehtud edusammude kohta ning seejärel 28. oktoobril 2013 teabe muudetud õigusaktide vastuvõtmise menetluse kohta.
(30)
Komisjon külastas 28.-30. jaanuaril 2014 asjaomaseid Sri Lanka ametiasutusi. Kooskõlas 15. novembri 2012. aasta otsusega ja soovitatud tegevuskavaga hoiti neid ametiasutusi kursis edusammudega olukorra parandamisel. Komisjoni külaskäigu ajal oli Sri Lanka ametiasutustel võimalus esitada seisukohti ja kõiki asjakohaseid dokumente vastusena komisjoni 15. novembri 2012. aasta otsusele ning teavitada komisjoni viimastest tegevuskavaga seotud edusammudest.
(31)
Sri Lanka esitas 27. märtsil 2014 aruande 16. augustist 2013 kuni 21. märtsini 2014 tehtud edusammude kohta koos järgmiste dokumentidega: i) ajakohane teave soovitatud tegevuskava põhipunktide kohta; ii) ETR-kalapüügi vastu võitlemise riikliku tegevuskava rakendamise ajakohastatud ajakava; iii) kalanduse ja veeressursside arendamise ministeeriumi kirjad välisministeeriumile taotlusega liituda Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni meetmete järgimise kokkuleppega ning muude riikide lippude all sõitvate ETR-kalapüügiga seotud kodanike uurimise dokumendid; iv) laevaseiresüsteemi rahastamise taotlus ja tõendid transponderinõude täitmise kohta; v) teave teadlikkuse suurendamise alase koolituse kohta ning vi) 2014. aasta kalapüügi logiraamatu ning süva- ja avamere kalalaevade sadamates kontrollimise kava koopia. Teave hõlmas ka läbivaadatud kalandusseaduse vastuvõtmist Sri Lanka parlamendis 5. novembril 2013. Sri Lanka esitas 1. augustil 2014 ajavahemikku kuni 2014. aasta juulini käsitleva täiendava eduaruande, mis hõlmab lisaks ajakohasele teabele soovitatud tegevuskava põhipunktide kohta ja ETR-kalapüügi vastu võitlemise riikliku tegevuskava rakendamise ajakohastatud ajakavale ka järgmist: välisministeeriumi kiri kalanduse ja veeressursside arendamise ministeeriumile teatega, et Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni meetmete järgimise kokkuleppega liitumise heakskiitmise kiri esitatakse pärast liitumist; peaprokurörile esitatud taotlus viia kehtivatesse õigusaktidesse sisse rangemad karistused; kaks kirja õigusaktide koostajatelt läbivaadatud määruse eelnõudega, milles käsitletakse avamerepüüki ja püügiandmete kogumist, ning avamerel tegutsevate kiprite teadlikkuse suurendamise programmi kokkuvõte ja India Ookeani Tuunikomisjonile (IOTC) esitatud aruanne piirkondliku vaatluskava rakendamise kohta. Sri Lanka esitas 29. augustil 2014 kindlakstehtud puuduste kõrvaldamisel tehtud edusamme selgitava lisateabe (st avamerepüüki ja püügiandmete kogumist käsitlevate määruste eelnõud, ringkiri sanktsioonide määramise kohta, teave vaatlus- ja kontrollikava kohta ning teave kindlakstehtud puuduste kõrvaldamisel tehtud edusammude kohta). Sri Lanka esitas 18. ja 19. septembril 2014 uue teabe: kinnitus avamerepüüki ja püügiandmete kogumist käsitlevate määruste vastuvõtmise kohta, mõttevahetus sisetöö üle, mille eesmärk on koostada valitsuskabineti kava heidutava karistussüsteemi loomiseks, mõttevahetus IOTC nõuetele vastavuse saavutamise üle, teave logiraamatute, kontrollide ja vaatluse kasutuse kohta, samuti teave laevaseiresüsteemi transponderite osalise järkjärgulise kasutuselevõtu kohta (kuigi leping töövõtjaga oli alles allkirjastamata ja seda veel ei rakendatud) riigi laevade suhtes ajavahemikuks jaanuarist augustini 2015.
(32)
Komisjon jätkas kogu tema arvates vajaliku teabe kogumist ja kontrollimist. 15. novembri 2012. aasta otsuse tulemusel Sri Lankalt saadud suulisi ja kirjalikke märkusi kaaluti ja võeti arvesse ning riiki hoiti komisjoni kaalutlustega suuliselt või kirjalikult kursis.
(33)
Kogutud tõendeid arvesse võttes (vt põhjendused 34-67) leiab komisjon, et Sri Lanka ei ole 15. novembri 2012. aasta otsuses kirjeldatud probleeme ja puudusi piisavalt kõrvaldanud. Samuti ei ole Sri Lanka lisatud tegevuskavas soovitatud meetmeid täielikult rakendanud.
3. SRI LANKA KINDLAKSMÄÄRAMINE KOOSTÖÖD MITTETEGEVA KOLMANDA RIIGINA
(34)
Komisjon hindas ETR-kalapüügi määruse artikli 31 lõike 3 kohaselt ning võttes arvesse 15. novembri 2012. aasta otsuses esitatud järeldusi, Sri Lankalt saadud asjakohast teavet, soovitatud tegevuskava ning olukorra heastamiseks võetud meetmeid, kuidas Sri Lanka täidab oma rahvusvahelisi lipu-, sadama-, rannikuäärse või tururiigi kohustusi. Sellel läbivaatamisel on komisjon võtnud arvesse ETR-kalapüügi määruse artikli 31 lõigetes 4-7 loetletud parameetreid.
3.1. ETR-kalapüügi kordumine (ETR-kalapüügi määruse artikli 31 lõike 4 punkt a)
(35)
Nagu osutati 15. novembri 2012. aasta otsuse põhjenduses 292, tegi komisjon kindlaks, et Sri Lankal puuduvad õigusaktid, mis käsitlevad avamerepüügilitsentside väljaandmist.
(36)
15. novembri 2012. aasta otsuse põhjenduses 296 märgiti, et Sri Lanka 13 laeva olid loetletud IOTC ETR-kalapüügiga tegelevate laevade nimekirja projektis, sest need tabati kala püüdmas vastuolus IOTC kaitse- ja majandamismeetmetega. Pärast 15. novembri 2012. aasta otsust ei ole Sri Lanka keelanud oma laevadele ebaseaduslikku kalapüüki avamerel ega võtnud kohe vastu õigusakte, millega lubatakse avamerepüüki ja avamerepüügilitsentside väljaandmist, et vältida ebaseaduslikku kalapüüki selle riigi kalalaevadega. Sri Lanka võttis 5. novembril 2013 lõpuks vastu läbivaadatud kalandusseaduse, millega lubatakse avamerepüüki. Sellega nähti ette avamerepüügilitsentside väljaandmist käsitlevad rakendusaktid. Need võeti küll septembris 2014 vastu (ametiasutuste esitatud andmete kohaselt), kuid neid ei ole veel rakendatud. Sri Lanka on samuti vähendanud IOTC piirkonnas tegutsevate laevade arvu 3 307-lt 1 758-le, ent need laevad püüavad ikka veel halduslike avamerepüügilitsentside, mitte õiguspäraste litsentside alusel. Sellega seoses tuletatakse meelde, et ÜRO kalavarude kokkuleppe (UNFSA) (4) artikli 18 lõike 3 punkti b alapunkti ii kohaselt peab lipuriik võtma meetmeid, et keelata ilma kohase kalapüügilitsentsi või loata laevadel kalapüük avamerel. Praegune kindlakstehtud olukord on selge näide sellest, et Sri Lanka ei täida rahvusvahelisest õigusest tulenevaid lipuriigikohustusi.
(37)
IOTC andmete kohaselt (5) tabasid rannikuriigid pärast 15. novembri 2012. aasta otsust kolm Sri Lanka lipu all sõitvat laeva (Malshiri No. 1, Gold Marine 5 ja Lakpriya 2) 2013. aastal arvatavasti osalemas ETR-kalapüügis. Tuletatakse meelde, et UNFSA artikli 18 lõigete 1 ja 2 kohaselt vastutab lipuriik avamerel tegutsevate laevade eest. ÜRO mereõiguse konventsiooni (UNCLOS) artikli 118 kohaselt peavad lipuriigid tegema koostööd bioloogiliste ressursside kaitse ja majandamise valdkonnas; sellega vastuolus toimivad aga selgelt Sri Lanka laevad, kes tegutsevad IOTC piirkonnas ilma õiguspäraste püügilubadeta ja tegelevad seega ETR-kalapüügiga ETR-kalapüügi määruse artikli 2 määratluste kohaselt.
(38)
Lisaks leiti 2013. aastal, et veel 13 Sri Lanka laeva, mida kontrolliti, kui need läbisid ühe rannikuriigi majandusvööndit, rikkusid IOTC kaitse- ja majandamismeetmeid. Komisjoni arvates on asjaolu, et Sri Lanka laevad püüavad jätkuvalt kala IOTC kaitse- ja majandamismeetmeid rikkudes, ilmne märk sellest, et Sri Lanka ei ole suutnud täita rahvusvahelisest õigusest tulenevaid lipuriigikohustusi, nagu on märgitud põhjenduses 37.
(39)
Samuti näitab see, et Sri Lanka ei ole taganud, et tema lipu all sõita võivad kalalaevad ei tegele ETR-kalapüügiga ega toeta seda, ning see ei ole kooskõlas ETR-kalapüügi vastase rahvusvahelise tegevuskava punktiga 34, mille kohaselt peaksid riigid tagama, et nende lipu all sõita võivad kalalaevad ei tegele ETR-kalapüügiga ega toeta seda. Põhjenduste 36-38 kohaste Sri Lanka lipu all sõitvate laevade olemasolu tähendab ka seda, et Sri Lanka ei ole täitnud oma kohustusi vastavalt UNFSA artikli 19 lõigetele 1 ja 2, mille kohaselt peab lipuriik tagama, et tema lipu all sõitvad laevad täidavad piirkondlike kalavarude majandamise organisatsioonide kaitse- ja majandamiseeskirju.
(40)
Komisjon leidis samuti, et Sri Lanka ei saanud riigi õigusraamistiku puuduste tõttu võtta korduva ETR-kalapüügi suhtes piisavaid tulemuslikke meetmeid. Seetõttu soovitatakse tegevuskavas õigusraamistik läbi vaadata, et tagada avamerega seotud rahvusvaheliste kohustuste täitmine, kõrvaldada Sri Lanka kaugpüügilaevade tulemuslikku seiret võimaldavate operatiivvahendite puudus ning luua heidutav karistussüsteem.
(41)
Nagu on märgitud põhjenduses 36, võttis Sri Lanka novembris 2013 vastu läbivaadatud kalandusseaduse, millega lubatakse Sri Lanka laevadel püüda kala väljaspool selle riigi majandusvööndit. Avamerepüügilitsentside süsteemi rakendamiseks vajalik õigusakt on aga alles eelnõu järgus ega ole seega kohaldatav. Ametiasutused annavad praegu litsentse välja ilma kindlaksmääratud menetluseta ja süsteemitult. Läbivaadatud kalandusseaduses sätestati ka suuremad karistused ETR-kalapüügi eest, kuid neid võib lugeda heidutavateks vaid osade Sri Lanka kaugpüügilaevade puhul (täpsemalt väikelaevad, millega püütakse kala väljaspool Sri Lanka majandusvööndit ja mille puhul võib karistusi lugeda asjakohasteks, arvestades nende laevade piiratud püügivõimsust). Ent Sri Lanka suurte laevade (pikemad kui 24 meetrit) arv on 2013. ja 2014. aastal suurenenud ning uue kalandusseadusega ette nähtud karistusi, mida nende laevade suhtes kohaldada, ei saa käsitada heidutavatena, sest nende laevade püügivõimsus on 10-20 korda suurem väikelaevade omast. Praeguste õigusnormidega (6) ette nähtud suurim trahv on 8 429 eurot (1 500 000 Sri Lanka ruupiat), (7) mida ei saa lugeda tulemuslikuks vahendiks, mis aitaks tagada nõuete järgimist, hoida ära rikkumisi ja võtta rikkujatelt ära nende ebaseadusliku tegevuse tulemusena saadud kasu. Seega ei saa selliseid karistusi lugeda kooskõlas olevaks UNFSA artikli 19 lõikega 2, milles on muu hulgas sätestatud, et karistused peaksid olema piisavalt karmid ning need peaksid võtma rikkujatelt ära ebaseadusliku tegevuse tulemusena saadud kasu. Seetõttu leiab komisjon, et Sri Lanka kehtestatud karistussüsteem on ilmselgelt ebapiisav ning selgelt ebaproportsionaalne võrreldes võimalike rikkumiste tõsidusega, rikkumiste võimaliku mõjuga ning kõnealusest ebaseaduslikust tegevusest saadava võimaliku kasuga.
(42)
Tehtud on järeldus, et Sri Lanka poolt lipuriigi kohustuste täitmiseks võetud meetmed ei ole piisavad UNCLOSi artikli 118 ning UNSFA artiklite 18, 19 ja 20 sätete täitmiseks.
(43)
Võttes arvesse 15. novembri 2012. aasta otsuse põhjendusi 292-299 ja pärast 15. novembrit 2012 toimunut, on komisjon kooskõlas ETR-kalapüügi määruse artikli 31 lõikega 3 ja sama artikli lõike 4 punktiga a seisukohal, et Sri Lanka ei ole täitnud rahvusvahelisest õigusest tulenevaid lipuriigikohustusi, mis on seotud ETR-kalapüügiga tegelevate laevadega ning tema lipu all sõitvate kalalaevade või tema kodanike elluviidava või toetatava ETR-kalapüügiga, ning et ta ei ole võtnud piisavalt meetmeid, et takistada dokumenteeritud ja korduvat ETR-kalapüüki varem tema lipu all sõitnud laevade poolt.
3.2. Suutmatus teha koostööd ja jõustada meetmeid (ETR-kalapüügi määruse artikli 31 lõike 5 punktid b, c ja d)
(44)
15. novembri 2012. aasta otsuse põhjendustes 302-311 on kirjeldatud, et komisjon analüüsis, kas Sri Lanka teeb temaga uurimises ja seonduvas tegevuses tulemuslikult koostööd.
(45)
Vastavalt 15. novembri 2012. aasta otsuse põhjendusele 296 oli Sri Lanka kohustatud andma korra kuus aru nimetatud otsuse põhjenduses 293 osutatud laevade suhtes võetud meetmete kohta. Need aruanded esitati 2013. aastal vaid kaheteistkümnest kuust üheksal ja 2014. aastal neljast kuust kahel. Järelikult ei ole Sri Lanka täitnud rahvusvahelisest õigusest tulenevaid kohustusi seoses rahvusvahelise koostöö ja jõustamisega, toimides seega vastuolus UNFSA artikliga 20, milles on sätestatud riikide kohustus teha uurimisi ja kas otse või piirkondlike kalavarude majandamise organisatsioonide kaudu koostööd, et tagada piirkondlike kalavarude majandamise organisatsioonide kaitse- ja majandamismeetmete täitmine ja jõustamine.
(46)
Vastavalt 15. novembri 2012. aasta otsuse põhjendusele 302 ja eespool esitatud põhjendusele 45 ei täitnud Sri Lanka oma kohustust anda IOTC-le korra kuus aru 13 Sri Lanka laeva kohta, kes on oletatavasti osalenud ETR-kalapüügis, kuid ei ole kantud IOTC nimekirja. Seega ei ole Sri Lanka suutnud näidata, et ta täidab UNCLOSe artikli 94 lõike 2 punkti b tingimusi, milles on sätestatud, et lipuriigile kuulub riikliku õiguse alusel jurisdiktsioon iga selle riigi lipu all sõitva laeva, selle kapteni, juhtkonna ja meeskonna üle.
(47)
Nagu on kirjeldatud 15. novembri 2012. aasta otsuse põhjendustes 306-307, analüüsis komisjon, kas Sri Lanka on võtnud tulemuslikke täitemeetmeid ETR-kalapüügi eest vastutavate ettevõtjate suhtes ning kas on kohaldatud piisavalt karme karistusi, et võtta rikkujatelt ära niisuguse kalapüügi tulemusena saadud kasu.
(48)
Põhjenduses 41 on selgitatud, et pärast 15. novembri 2012. aasta otsuse vastuvõtmist ei kehtestanud Sri Lanka oma laevastikku kuuluvate suurte laevade jaoks heidutavat karistussüsteemi. Praegused karistused ei ole kooskõlas UNFSA artikli 19 lõikega 2, milles on muu hulgas sätestatud, et karistused peaksid olema piisavalt karmid ning need peaksid võtma rikkujatelt ära ebaseadusliku tegevuse tulemusena saadud kasu.
(49)
Olemasolev tõendusmaterjal kinnitab endiselt, et Sri Lanka ei ole täitnud rahvusvahelisest õigusest tulenevaid tulemuslike täitemeetmetega seotud kohustusi. Nagu on selgitatud põhjendustes 36-38, on IOTC kaitse- ja majandamismeetmeid rikkudes kala püüdvate laevade jätkuv olemasolu märk Sri Lanka suutmatusest täita UNFSA artikli 18 lõigetes 1 ja 2 sätestatud kohustusi seoses tema laevadega, kes tegutsevad avamerel.
(50)
15. novembri 2012. aasta otsuse põhjenduses 309 on märgitud, et Sri Lanka arengutaset ei saa pidada teguriks, mis vähendab pädevate asutuste suutlikkust teha koostööd teiste riikidega ja rakendada täitemeetmeid. Hinnang konkreetsetele arengutasemest tulenevatele piirangutele on lähemalt esitatud põhjendustes 65-67.
(51)
Tehtud on järeldus, et Sri Lanka poolt lipuriigi kohustuste täitmiseks võetud meetmed ei ole piisavad UNCLOSe artikli 94 lõike 2 punkti b ning UNSFA artiklite 18 ja 19 täitmiseks.
(52)
Võttes arvesse 15. novembri 2012. aasta otsuse põhjendusi 302-311 ja pärast 15. novembrit 2012 toimunut, on komisjon kooskõlas ETR-kalapüügi määruse artikli 31 lõikega 3 ja sama artikli lõike 5 punktidega b, c ja d seisukohal, et Sri Lanka ei ole täitnud rahvusvahelisest õigusest tulenevaid koostöö- ja jõustamiskohustusi, mis tal on lipuriigina.
3.3. Suutmatus rakendada rahvusvahelisi eeskirju (ETR-kalapüügi määruse artikli 31 lõige 6)
(53)
15. novembri 2012. aasta otsuse põhjendustes 314-334 on kirjeldatud, et komisjon analüüsis teavet, mida ta pidas asjakohaseks seoses Sri Lanka staatusega IOTC lepinguosalisena. Seepärast analüüsis komisjon ka teavet, mida ta pidas asjakohaseks seoses Sri Lanka poolt pärast 15. novembri 2012. aasta otsust antud nõusolekuga kohaldada IOTC poolt vastu võetud kaitse- ja majandamismeetmeid.
(54)
Tuletatakse meelde, et pärast 15. novembri 2012. aasta otsust on IOTC avaldanud 2013. aastat (8) ja 2014. aastat (9) käsitlevad vastavusaruanded, mille kohaselt ei ole Sri Lanka 2012. ja 2013. aastal ikka veel nõudeid täitnud või on neid täitnud vaid osaliselt.
(55)
Sri Lanka ei esitanud 2013. aasta vastavusaruande jaoks teatavaid vajalikke andmeid statistika ning mõningate kaitse- ja majandamismeetme kohta.
(56)
Eelkõige seoses IOTC resolutsiooniga 10/08 (10) ja selle kohase tegutsevate laevade nimekirjaga ei ole Sri Lanka esitanud teavet iga laeva rahvusvahelise raadiokutsungi kohta. Mis puutub IOTC resolutsiooni 06/03 (11) (laevaseiresüsteemi kehtestamine), ei ole Sri Lanka varustanud oma laevu, mille kogupikkus on üle 15 meetri, laevaseiresüsteemiga ega ehitanud kalapüügiseirekeskust. Ka ei ole Sri Lanka esitanud kohustuslikku aruannet laevaseiresüsteemiga seotud edusammude kohta. Seoses IOTC resolutsiooniga 10/02 (12) (kohustuslikud statistilised nõuded) ei ole Sri Lanka teatanud suuruse sageduse andmeid rannapüügi kohta ega selle resolutsiooniga nõutud standardite kohaselt andmeid nominaalsaagi, saagi ja püügikoormuse ning suuruse sageduse kohta rannapüügi, pinnalähedase püügi ja õngejadapüügi puhul. IOTC resolutsiooni 05/05 (13) (andmete esitamine haide kohta) on Sri Lanka täitnud vaid osaliselt, sest nakkevõrkudega ja õngejadadega püügi andmed on esitatud koos.Sri Lanka ei ole esitanud IOTC resolutsiooniga 12/05 (14) (ümberlaadimised sadamates) nõutud kohustuslikku aruannet.Sri Lanka ei ole rakendanud IOTC resolutsiooniga 11/04 (15) (vaatlejad) nõutud piirkondlikku vaatluskava. Eelkõige ei ole riik kehtestanud vaatlussüsteemi üle 24 m pikkuste laevade kohustusliku 5 % merel viibimise kohta ega ole seega täitnud vaatlejate aruandluskohustust.
(57)
Sri Lanka ei esitanud 2014. aasta vastavusaruande jaoks teatavaid vajalikke andmeid statistika ning mõningate kaitse- ja majandamismeetmete kohta.
(58)
Eelkõige ei ole Sri Lanka seoses IOTC resolutsiooniga 13/02 (16) vastu võtnud õigusakte, millega muudetakse püüniste tähistamine kohustuslikuks. Sri Lanka ei ole seoses IOTC resolutsiooniga 13/08 (17) esitanud peibutuspüügivahendite haldamise kava ega võtnud IOTC resolutsiooniga 12/13 (18) nõutud õiguslikke ja haldusmeetmeid kaheksa seineri suhtes. Ka 2014. aastal ei ole Sri Lanka seoses IOTC resolutsiooniga 06/03 (19) varustanud oma laevu, mille kogupikkus on üle 15 meetri, laevaseiresüsteemiga, ehitanud kalapüügiseirekeskust ega esitanud kohustuslikku aruannet laevaseiresüsteemiga seotud edusammude kohta.Seoses IOTC resolutsiooniga 10/02 (kohustuslikud statistilised nõuded) ei ole Sri Lanka teatanud selle resolutsiooniga nõutud standardite kohaselt andmeid nominaalsaagi, saagi ja püügikoormuse ega suuruse sageduse kohta.Seoses IOTC resolutsioonidega 13/06 (20) ja 12/04 (21) ei ole Sri Lanka üle võtnud pikkuim-hallhaide püüdmise keeldu ega rakendanud kohustust, et seineritel peavad olema kahvad ning õngejadalaevadel nöörilõikajad ja konksueemaldajad. Ka 2014. aastal ei ole Sri Lanka rakendanud resolutsiooniga 11/04 (22) nõutud piirkondlikku vaatluskava.Eelkõige ei ole riik kehtestanud vaatlussüsteemi üle 24 m pikkuste laevade kohustusliku 5 % merel viibimise kohta ega ole seega täitnud vaatlejate aruandluskohustust. Seoses IOTC resolutsiooniga 10/10 (23) ei ole Sri Lanka esitanud aruannet tuuni ja tuunilaadsetest liikidest saadud kalatoodete sadamatesse importimise ning neis lossimise ja ümberlaadimise kohta.
(59)
Asjaolu, et Sri Lanka ei ole esitanud IOTC-le nõutud teavet ega täitnud IOTC kohustusi, nagu on osutatud põhjendustes 56 ja 58, näitab Sri Lanka suutmatust täita talle UNCLOSe ja UNFSAga pandud lipuriigikohustusi. Eelkõige suutmatus esitada õigel ajal teavet statistika, laevaseiresüsteemi, püügi ja püügikoormuse, sadamates toimuvate ümberlaadimiste ning vaatluskava kohta piirab Sri Lanka suutlikkust täita oma kohustusi, mis tulenevad UNCLOSe artiklitest 117 ja 118. Neis artiklites on sätestatud riikide kohustus võtta oma kodanikele suunatud meetmeid avamere bioloogiliste ressursside kaitseks ning teha koostööd avamere bioloogiliste ressursside kaitse ja majandamise valdkonnas.
(60)
Nagu on kirjeldatud 15. novembri 2012. aasta otsuse põhjenduses 322, ilmnes komisjoni poolt Sri Lankas 2010. aasta novembris tehtud külaskäigu ajal mitu asjaolu, mis olid eeskätt seotud laevaseiresüsteemi ja püügiaruandlust sätestavate õigusaktide puudumisega. IOTC 2011. ja 2012. aasta vastavusaruannete põhjal kirjeldati 15. novembri 2012. aasta otsuse põhjendustes 319 ja 321 teisigi murepunkte, nagu vaatluskava puudumine ning puudulik aruandlus ETR-kalapüügiga tegelevatena kindlaks tehtud laevade ja kodanike kohta.Sri Lanka ametiasutuste poolt sellega seoses esitatud teabest avamerepüüki käsitlevate õigusaktide, toimiva laevaseiresüsteemi loomise, usaldusväärse vaatluskava ning püügi registreerimise ja seda käsitleva aruandluse kohta järeldus, et need asutused ei ole taganud Sri Lanka lipu all sõitvate laevade tõhusat ja tulemuslikku kontrolli ja seiret kooskõlas rahvusvaheliste kohustustega. Põhjenduste 36, 40 ja 41 kohaselt paluti Sri Lankal välja töötada põhjalik avamerepüüki võimaldav õigusraamistik ja avamerepüügilitsentsid ning täita IOTC resolutsioonid eelkõige seoses oma laevade seire, kontrolli ja järelevalvega, sh laevaseiresüsteem, logiraamat ning püügiaruandlussüsteem ja vaatluskava.Seoses avamerepüüki käsitlevate õigusaktidega muudeti kalandusseadust, et lubada kalapüüki avamerel, ja koostati rakendusmäärus litsentside väljaandmise kohta; see määrus võeti septembris 2014 vastu. Ent kuna see rakendusmäärus võeti vastu alles septembris 2014 ja puudub teave selle rakendamise kohta, antakse välja üksnes halduslitsentse ning Sri Lanka laevad tegutsevad ilma laevaseiresüsteemita. Piirkondliku vaatluskava kohta ilmnes Sri Lanka ametiasutuste esitatud dokumentidest, et vaatamata mõningate inspektorite väljavalimisele ja töölevõtmisele on suur osa laevadest hõlmamata, sest inspektoreid on suure laevade arvu (IOTC laevaregistri kohaselt 1 758) kohta vähe (45). Sri Lanka ei ole aga IOTC-s selle tõsise probleemi lahendamiseks ettepanekuid teinud, mis tähendab, et avamerel tegutsevaid Sri Lanka lipu all sõitvaid laevu ei kontrollita ebapiisavate kontrollivahendite tõttu nõuetekohaselt.Siinkohal tuletatakse samuti meelde, et Sri Lankal on suuri raskusi andmete edastamisega IOTC-le, mis piirab riigi suutlikkust täita lipuriigikohustusi.
(61)
Komisjon tuletab meelde, et seoses laevaseiresüsteemiga, millest on kirjutatud 15. novembri 2012. aasta otsuse põhjendustes 316, 321 ja 322 ning käesoleva otsuse põhjenduses 60, on IOTC on esile tõstnud mitu probleemi. Sri Lanka märkis pärast komisjoni 15. novembri 2012. aasta otsust, et ta on laevaseiresüsteemi kasutusele võtmas. Ta esitas komisjonile õigusakti tõendamaks, et alates 1. novembrist 2011 kehtib nõue lisada pardale transponder, ja märkis, et teenuseosutaja on juba valitud. Samas oli aga rahastamine otsustamata ning Sri Lanka ametiasutused ja asjakohane finantsasutus on juba rohkem kui 18 kuud läbirääkimisi pidanud. Läbirääkimistel arutatakse tingimusi, mille alusel saada laenu kalapüügiseirekeskuse ostmiseks ja sisseseadmiseks ning ettevõtjatele rahalise abi andmiseks, et kogu avamerelaevastiku ulatuses mõistliku aja jooksul laevaseiresüsteem paigaldada ja seda käitada. Selle tagajärjel puudub aga Sri Lankal kalapüügiseirekeskus. Lisaks on laevaseiresüsteem ikka veel arendamisel ja seda ei ole kasutusele võetud. Komisjon tegi jaanuaris 2014 toimunud külaskäigul kindlaks, et Sri Lanka kalalaevadel puudub endiselt laevaseiresüsteem, ning seda kinnitasid ka Sri Lanka poolt hiljem esitatud andmed ja IOTC 2013. ja 2014. aasta vastavusaruanded. Mis puudutab seda, kuidas Sri Lanka järgib IOTC nõudeid laevaseiresüsteemide kohta, siis on IOTC 2013. ja 2014. aasta vastavusaruannete ja Sri Lanka tegevuse vahel lahknevusi. Vastavusaruannete kohaselt on nõuded osaliselt täidetud, kuid Sri Lanka esitatud teabest ilmneb selgelt, et laevaseiresüsteemi ei ole tegelikult rakendatud. Seetõttu ja võttes arvesse teavet, mis on kogutud Sri Lanka ametiasutuste seire-, kontrolli- ja järelevalvesuutlikkuse kohta (eriti nende operatiivsuutlikkuse kohta hallata oma laevastikku ning arendada ja rakendada toimivat laevaseiresüsteemi), ei täida Sri Lanka UNFSA artikli 18 lõike 3 punktis g sätestatud tingimusi.
(62)
Punktis 3.3 esitatud asjaolud tõendavad, et Sri Lanka tegevus ei ole kooskõlas UNFSA artikli 18 lõike 3 nõuetega.
(63)
Järelikult ei ole Sri Lanka lipuriigi kohustuste täitmiseks piisavalt järginud UNCLOSe artikleid 117 ja 118 ning UNSFA artikli 18 lõiget 3.
(64)
Võttes arvesse 15. novembri 2012. aasta otsuse põhjendusi 314-334 ja pärast seda otsust toimunut, on komisjon kooskõlas ETR-kalapüügi määruse artikli 31 lõigetega 3 ja 6 seisukohal, et Sri Lanka ei ole täitnud rahvusvahelisest õigusest tulenevaid kohustusi, mis on seotud rahvusvaheliste eeskirjade, määruste ning kaitse- ja majandamismeetmetega.
3.4. Arenguriikide eripiirangud
(65)
Tuletatakse meelde, et ÜRO inimarengu indeksi (24) põhjal peetakse Sri Lankat keskmise inimarengutasemega riigiks (92. koht 186 riigi hulgas). Seda kinnitab ka Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1905/2006 (25) II lisa, mille kohaselt on Sri Lanka loetletud madalama keskmise sissetulekuga riigina.
(66)
15. novembri 2012. aasta otsuse põhjenduses 337 on märgitud, et ei ole leitud mingit kinnitavat tõendusmaterjali selle kohta, et Sri Lanka suutmatus täita talle rahvusvahelise õigusega seatud kohustusi oleks põhjustatud puudulikust arengutasemest. Pärast 15. novembrit 2012 ei ole esitatud konkreetseid lisatõendeid selle kohta, et kindlakstehtud puudusi on põhjustanud suutlikkuse ja haldustaristu puudumine.
(67)
Võttes arvesse 15. novembri 2012. aasta otsuse põhjendusi 336-337 ja pärast 15. novembrit 2012 toimunut, on komisjon kooskõlas ETR-kalapüügi määruse artikli 31 lõikega 7 seisukohal, et Sri Lanka arengutase ei piira selle riigi kalanduse arengut ega üldist tulemuslikkust.
4. KOOSTÖÖD MITTETEGEVA KOLMANDA RIIGINA KINDLAKSMÄÄRAMISE KOKKUVÕTE
(68)
Võttes arvesse järeldusi Sri Lanka suutmatuse kohta täita rahvusvahelisest õigusest tulenevaid lipu-, sadama-, rannikuäärse või tururiigi kohustusi ning võtta meetmeid ETR-kalapüügi vältimiseks, ärahoidmiseks ja lõpetamiseks, tuleks see riik kooskõlas ETR-kalapüügi määruse artikliga 31 määrata kindlaks kui riik, keda komisjon peab ETR-kalapüügi vastases võitluses koostööd mittetegevaks kolmandaks riigiks.
(69)
Tuginedes ETR-kalapüügi määruse artikli 18 lõike 1 punktile g keelduvad liikmesriikide pädevad asutused liitu importimast kalandustooteid ilma lisatõendeid taotlemata või lipuriigile abitaotlust saatmata, juhul kui nad on kindlaks teinud, et asjaomase püügisertifikaadi on valideerinud sellise lipuriigi ametiasutused, kes on kindlaks määratud koostööd mittetegeva riigina kooskõlas kõnealuse määruse artikliga 31. Halval mõjul kaubandusele tuleks lasta niivõrd kui võimalik avalduda järk-järgult, et osalistel oleks komisjoni käesoleva rakendusotsuse ja võimalike nõukogu meetmete vahelisel ajavahemikul hõlpsam uue olukorraga harjuda ning ettevõtjatel oleks piisavalt aega kohaneda, arvestades Sri Lanka kalandustoodete ja selle riigi tarnivate ettevõtjate eripärasid, muu hulgas nende ettevõtjate väikest ja keskmist suurust. Seega tuleks käesoleva otsuse kohaldamine kolm kuud edasi lükata. Selline edasilükkamine ei tohiks mõjutada vajadust nõukogu kiirete meetmete järele, mille eesmärk on lahendada ruttu Sri Lankas ETR-kalapüügiga seotud olukord.
(70)
Tuleks märkida, et Sri Lanka kindlaksmääramine riigina, keda komisjon käsitab käesoleva otsuse kohaldamisel koostööd mittetegevana, ei välista võimalust, et komisjon või nõukogu võtab mis tahes edasisi meetmeid koostööd mittetegevate riikide nimekirja koostamiseks.
(71)
Kui nõukogu kannab Sri Lanka koostööd mittetegevate kolmandate riikide nimekirja kooskõlas ETR-kalapüügi määruse artikliga 33, kaotab käesolev kindlaksmääramisotsus kehtivuse.
5. KOMITEEMENETLUS
(72)
Käesoleva otsusega ette nähtud meetmed on kooskõlas kalanduse ja vesiviljeluse komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Sri Lanka Demokraatlik Sotsialistlik Vabariik määratakse kindlaks kolmanda riigina, keda komisjon peab ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vastases võitluses koostööd mittetegevaks kolmandaks riigiks.
Artikkel 2
Käesolev otsus jõustub 14. jaanuaril 2015.
Brüssel, 14. oktoober 2014