РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 952/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 9 октомври 2013 година
за създаване на Митнически кодекс на Съюза
(преработен текст)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално членове 33, 114 и 207 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕО) № 450/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година за създаване на Митнически кодекс на Общността (Модернизиран митнически кодекс) (3) следва да бъдат внесени редица изменения. С оглед постигане на яснота посоченият регламент следва да бъде преработен.
(2)
Целесъобразно е да се осигури съгласуваност на Регламент (ЕО) № 450/2008 с Договора за функционирането на Европейския съюз („ДФЕС“), по-конкретно с членове 290 и 291 от него. Целесъобразно е също така в регламента да се отчете развитието на правото на Съюза и да се адаптират някои от неговите разпоредби с цел улесняване на прилагането им.
(3)
С цел допълване и изменяне и на определени несъществени елементи от настоящия регламент, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 290 от ДФЕС. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да провежда целесъобразни консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури своевременното предаване на съответните документи по подходящ начин едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
(4)
По-специално при подготовката и изготвянето на делегирани актове, Комисията следва достатъчно рано да осигурява прозрачни консултации с експертите и бизнес средите на държавите членки.
(5)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия с цел да се определи формата кодирането във връзка с общите изисквания за данните при обмена и съхранението на информация между митническите органи и между икономическите оператори и митническите органи и за съхранението на такава информация, както и процедурните правила за обмена и съхраняването на информация, които могат да се извършват чрез средства, различни от средствата за електронна обработка на данни; да се приемат решения, с които на една или няколко държави членки се разрешава да използват средства за обмен и съхранение на информация, различни от средствата за електронна обработка на данни; да се определи митническият орган, който отговаря за регистрирането на икономическите оператори и другите лица; да се определят техническите разпоредби за разработване, поддържане и използване на електронни системи; да се определят процедурните правила за предоставянето и осигуряването на право на даден митнически представител да извършва услуги в държава членка, различна от тази, в която е установен; процедурните правила за подаването и приемането на заявление за издаване на решение във връзка с прилагането на митническото законодателство, както и за вземането на решение и за мониторинга на изпълнението на такова решение; процедурните правила за обезсилване, отмяна и изменение на благоприятни решения; процедурните правила за използването на решение, отнасящо се до обвързваща информация, след като валидността му е изтекла или е било отменено; процедурните правила за уведомяването на митническите органи, че приемането на такива решения е спряно и за отмяната на това спиране; да се приемат решения, с които се иска от държавите членки да отменят решение, отнасящо се до обвързваща информация; да се приемат реда и условията за прилагане на критериите за предоставяне на статус на одобрен икономически оператор; да се приемат мерки за осигуряване на еднакво прилагане на митнически контрол, включително обмена на информация за риска и анализ на риска,
общите критерии и стандарти за риска, контролните мерки и приоритетните области за контрол; да се определят пристанищата или летищата, където трябва да се осъществяват митническия контрол и формалностите върху ръчния и придружавания багаж; да се определят правила относно превръщането на валута; да се приемат мерки за еднаквото управление на тарифните квоти и тарифните тавани и за управлението на наблюдението във връзка с допускането за свободно обращение или износа на стоки; да се приемат мерки за определяне на тарифното класиране на стоките; да се определят процедурните правила за предоставяне и проверка на доказателството за непреференциален произход; процедурните правила за улеснено установяване в Съюза на преференциалния произход на стоките; да се определят мерки за определянето на произхода на конкретни стоки; за предоставянето на временна дерогация от правилата за преференциален произход на стоки, за които се прилагат преференциални мерки, приети едностранно от Съюза; определянето на произхода на конкретни стоки;да се определят процедурните правила за определяне на митническата стойност на стоките; да се определят процедурните правила за предоставяне на обезпечение, за определянето на размера му, за мониторинга и освобождаването му и за отмяната и обезсилването на задължението на поръчителя; да се определят процедурните правила за временна забрана на използването на общи обезпечения; да се приемат мерки за осигуряване на взаимна помощ между митническите органи при възникване на митническо задължение; да се определят процедурните правила за възстановяване или опрощаване на вносни или износни мита и информацията, която трябва да бъде предоставена на Комисията; да се приемат решения за възстановяване или опрощаване на вносни или износни мита; да се определят процедурните правила за подаване, поправка и обезсилване на обобщената декларация за въвеждане; да се уточни срокът, в рамките на който следва да се извърши анализ на риска въз основа на обобщената декларация за въвеждане; да се определят процедурните правила за уведомление за пристигане на плавателно или въздухоплавателно средство и за превозването на стоките до подходящото място;
да се определят процедурните правила за представянето на стоки на митницата; процедурните правила за подаване, поправка и анулиране на декларацията за временно складиране и за движението на стоките на временно складиране; процедурните правила за предоставянето и проверката на доказателството за митническия статус на съюзните стоки; процедурните правила за определянето на компетентните митнически учреждения, и за подаването на митническа декларация, когато се използват средства, различни от средствата за електронна обработка на данни; процедурните правила за подаването на стандартна митническа декларация и за представянето на придружаващите документи; процедурните правила за подаването на опростена декларация и на допълнителна декларация; процедурните правила за подаването на митническа декларация преди представянето на стоките на митницата, за приемането на митническата декларация и за поправка в митническата декларация след вдигането на стоките; да се приемат мерки за определяне на тарифната подпозиция на стоките, за които се прилага най-високата ставка на вносното или износното мито, когато пратката се състои от стоки, попадащи в различни тарифни подпозиции; да се определят процедурните правила за централизирано оформяне и освобождаване от задължението за представяне на стоките във връзка с това; процедурните правила за вписване в отчетността на декларатора; процедурните правила за митническите формалности и контрол, които се извършват от титуляря на разрешението във връзка със самооценката; да се приемат мерки за проверката на митническата декларация, проверката и вземането на проби от стоките и резултатите от проверката.
процедурните правила за разпореждане със стоки; процедурните правила за предоставянето на информацията, която установява, че условията за освобождаване от вносно мито на върнати стоки са изпълнени и за предоставянето на доказателства, че условията за освобождаване от вносно мито на продукти от морски риболов и други продукти, извлечени от морето, са изпълнени; процедурните правила за проверка на икономическите условия в контекста на специалните режими; процедурните правила за приключването на специален режим; процедурните правила за прехвърлянето на права и задължения и за движението на стоки, поставени под специален режим; процедурните правила за използването на еквивалентни стоки в контекста на специални режими; процедурните правила за прилагането на разпоредбите на международните инструменти за транзит в рамките на митническата територия на Съюза; процедурните правила за поставянето на стоки под режим на съюзен транзит и при завършването на този режим, за действието на опростяванията на този режим и за митническия надзор на стоките, които преминават през територията на дадена държава или през територия, извън митническата територия на Съюза под режим външен съюзен транзит; процедурните правила за поставянето на стоки под режим митническо складиране или под режим свободна зона; да се определи срока, в рамките на който следва да се извърши анализ на риска въз основа на предварителна декларация за заминаване; да се определят процедурните правила за напускането на стоките;
процедурните правила за подаване, поправка и анулиране на обобщената декларация за напускане; процедурните правила за подаване, поправка и анулиране на уведомлението за реекспорт; да се приеме работна програма в подкрепа на разработването на свързаните с нея електронни системи и за определянето на преходни периоди; да се приемат решенията, с които на държавите членки се разрешава да тестват опростявания при прилагането на митническото законодателство, особено ако тези опростени процедури са свързани с информационните технологии (ИТ). Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от16 февруари 2011 година за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (4).
(6)
Като се има предвид, че е необходимо сътрудничество между държавите членки и Комисията за разработването, поддържането и експлоатацията на електронните системи, необходими за изпълнението на Митническия кодекс на Съюза (Кодекса), Комисията не би трябвало да приема работната програма в подкрепа на разработването им и за определянето на преходни периоди, ако не бъде дадено становище от комитета, който разглежда проекта на акта за изпълнение.
(7)
Процедурата по консултиране да бъде използвана за приемането на: решения, с които на една или няколко държави членки се разрешава да използват средства за обмен и съхранение на информация, различни от средствата за електронна обработка на данни, ако тези решения не засягат всички държави членки; решенията, с които се иска от държавите членки да отменят решения, отнасящи се до обвързваща информация, ако тези решения засягат само една държава членка и имат за цел да се гарантира спазването на митническото законодателство; решения за възстановяване или опрощаване на вносни или износни мита, ако тези решения пряко засягат лицето, подало съответното заявление за възстановяване или опрощаване.
(8)
В надлежно обосновани случаи, когато това се изисква от наложителни причини за спешност, Комисията приема актове за изпълнение с незабавно приложение във връзка с: мерките за осигуряване на еднакво прилагане на митнически контрол, включително обмена на информация за риска и анализ на риска, общите критерии и стандарти за риска, контролните мерки и приоритетните области за контрол; определянето на тарифното класиране на стоките; определянето на произхода на конкретни стоки; мерките за временна забрана на използването на общи обезпечения.
(9)
Съюзът е основан на митнически съюз. Както в интерес на икономическите оператори, така и на митническите органи в рамките на Съюза е препоръчително действащото митническо законодателство да бъде обединено в кодекс. Като се основава на концепцията за вътрешен пазар, кодексът следва да включва общите правила и процедури, които осигуряват прилагането на тарифните и другите мерки на общата политика, въведени на равнището на Съюза във връзка с търговията със стоки между Съюза и страни или територии извън митническата територия на Съюза, като се отчитат изискванията на тези общи политики. Митническото законодателство следва да бъде съобразено в по-голяма степен с разпоредбите, свързани със събиране на вземания при внос, без да се променя обхватът на действащото данъчно законодателство.
(10)
При по-нататъшното модернизиране на митническото законодателство следва да се вземат предвид становищата на икономическите оператори, за да се гарантира ефективно административно опростяване.
(11)
В съответствие със Съобщението на Комисията от 9 август 2004 г., озаглавено „Защита на финансовите интереси на Общността - борба срещу измамите - План за действие за 2004-2005 г.“ е уместно да се адаптира правната рамка за защита на финансовите интереси на Съюза.
(12)
Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (5) бе основан на интеграция на митническите процедури, прилагани отделно в съответните държави членки през 80-те години на 20 век. Този регламент е многократно и съществено изменян след въвеждането му с оглед решаване на специфични проблеми като защитата на добросъвестността или отчитането на изискванията по отношение на сигурността. Важните промени в правната среда, които настъпиха през последните години на равнището на Съюза и на международно равнище, като изтичането на срока на действие на Договора за създаване на Европейската общност за въглища и стомана и влизането в сила на Договорите за присъединяване от 2003 г., 2005 г. и 2011 г., а също и Протокола за изменение на Международната конвенция за опростяване и уеднаквяване на митническите процедури (наричана по-долу „Ревизираната Конвенция от Киото“), присъединяването на Съюза към която бе одобрено с Решение 2003/231/ЕО на Съвета от 17 март 2003 г. (6), наложиха в посочения регламент с Регламент (ЕО) № 648/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 13 април 2005 г. (7) да бъдат въведени допълнителни изменения, които впоследствие бяха включени в Регламент (ЕО) № 450/2008.
(13)
Целесъобразно е в Кодекса да се въведе правна рамка за прилагането на определени разпоредби от митническото законодателство относно търговията със съюзни стоки между части от митническата територия, за които се прилагат разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (8) или на Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз (9), и части от тази територия, за които тези разпоредби не се прилагат, или относно търговията между части от територията, за които тези разпоредби не се прилагат. Като се има предвид фактът, че въпросните стоки са съюзни стоки, както и фискалният характер на въпросните мерки в тази вътресъюзна търговия, е оправдано да се извърши уместно опростяване на митническите формалности, които се прилагат за тези стоки.
(14)
За да бъде отчетен специалният фискален режим на някои части от митническата територия на Съюза, на Комисията следва да бъдат предоставени правомощията да приема делегирани актове по член 290 от ДФЕС, отнасящи се до митническите формалности и контрол, които трябва да бъдат прилагани по отношение на търговията със съюзни стоки между посочените части от митническата територия на Съюза и останалата част от нея.
(15)
Улеснението на законната търговия и борбата с измамите изискват опростени, бързи и стандартни митнически процедури и процеси. В тази връзка, съгласно Съобщението на Комисията от 24 юли 2003 г., озаглавено „Опростена и безкнижна среда за митниците и търговията“, е уместно да се опрости митническото законодателство, да се позволи използването на съвременни средства и технологии и да се насърчи еднаквото прилагане на митническото законодателство и на съвременни подходи за митнически контрол, което ще допринесе за осигуряване на основата за ефективни и опростени процедури за митническо оформяне. Митническите процедури следва да бъдат обединени или хармонизирани, така че да останат само тези, които са икономически обосновани, с оглед повишаване конкурентоспособността на предприятията.
(16)
Изграждането на вътрешния пазар, намаляването на бариерите пред международната търговия и инвестиции и нарасналата необходимост от гарантиране на сигурността и безопасността на външните граници на Съюза трансформираха ролята на митническите органи и ги превърнаха в централна част от веригата на доставки и в катализатор на конкурентоспособността на държавите и предприятията в процеса на мониторинг и управление на международната търговия. В тази връзка митническото законодателство следва да отразява новата икономическа реалност и новата роля и мисия на митническите органи.
(17)
Използването на информационни и комуникационни технологии, както предвижда Решение № 70/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 г. относно безкнижна среда в митниците и търговията (10), е ключов елемент за осигуряване на улеснения за търговията и същевременно на ефективност на митническия контрол, като по този начин се намаляват разходите за осъществяване на стопанска дейност и рискът за обществото. В тази връзка е необходимо с Кодекса да се установи правната рамка, в която може да бъде приложено това решение, по-специално правният принцип, че всички митнически и търговски операции се обработват по електронен път и че във всяка една държава членка информационните и комуникационни системи за митническите операции предлагат еднакви улеснения на икономическите оператори.
(18)
За да се осигури безкнижна среда за митниците и търговията, на Комисията следва да бъдат предоставени правомощията да приема делегирани актове по член 290 от ДФЕС по отношение на общите изисквания за данните за целите на обмен и съхранението на информацията чрез използване на средства за електронна обработка на данни, в случаите когато могат да бъдат използвани други средства за такъв обмен и съхраняване, както и регистриране на лица. Средства, различни от средствата за електронна обработка на данни, биха могли да бъдат използвани по-конкретно за преходен период, когато необходимите електронни системи все още не са действащи, но не и след 31 декември 2020 г. Що се отнася до централизираното оформяне, тези преходни мерки ще се състоят в поддържане на процедурата понастоящем позната като „единно разрешение за опростени процедури“, докато необходимите електронни системи влязат в действие.
(19)
Използване на информационни и комуникационни технологии следва да е придружено от хармонизирано и стандартизирано прилагане на митническия контрол от държавите членки, за да се гарантира равностойно ниво на митнически контрол на цялата територия на Съюза, така че да не възникне антиконкурентно поведение в различните входни и изходни пунктове на Съюза.
(20)
С цел облекчаване на стопанската дейност и едновременно с това за осигуряване на необходимото ниво на контрол на стоките, които се въвеждат на или извеждат от митническата територия на Съюза, е желателно митническите органи и другите агенции, които участват в този контрол, да предават помежду си информацията, предоставена от икономическите оператори, при отчитане на съответните разпоредби за защита на данните. Контролът следва да бъде хармонизиран, така че икономическият оператор да трябва да предостави информацията само веднъж, а стоките да бъдат контролирани от тези органи по едно и също време и на едно и също място.
(21)
С цел улесняване на стопанската дейност всички лица следва да продължат да имат право да бъдат представлявани пред митническите органи. Въпреки това вече не трябва да съществува възможност държава членка да ограничава със закон това право на представителство. Освен това всеки митнически представител, който отговаря на критериите за предоставяне на статус на одобрен икономически оператор за митнически опростявания, следва да има право да предоставя своите услуги в държава членка, различна от държавата членка, в която е установен. Като общо правило митническият представител следва да е установен на митническата територия на Съюза. Това задължение следва да отпадне когато митническият представител действа за сметка на лица, за които не се изисква да са установени на митническата територия на Съюза, или в други надлежно обосновани случаи.
(22)
Всички решения, които се отнасят до прилагането на митническото законодателство, включително до обвързваща информация, следва да отговарят на едни и същи правила. Всички такива решения следва да бъдат валидни в целия Съюз и следва да могат да бъдат обезсилвани, изменяни, освен когато е предвидено друго, или отменяни поради несъответствие с митническото законодателство или неговото тълкуване.
(23)
Рационализирането на митническите процедури в рамките на електронна среда изисква споделяне на отговорностите между митническите органи на отделните държави членки. Необходимо е да се гарантира едно уместно ниво на ефективни, възпиращи и пропорционални санкции в рамките на вътрешния пазар.
(24)
Икономическите оператори, които спазват митническото законодателство и са надеждни, следва да се ползват със статус на одобрен икономически оператор след като им бъде предоставено разрешение за митнически опростявания или разрешение за сигурност и безопасност, или и двете. В зависимост от вида на предоставеното разрешение, одобрените икономически оператори следва да могат да се възползват максимално от широката употреба на митническите опростявания или да се възползват от улеснения, свързани със сигурност и безопасност. Освен това следва да им бъде дадено по-благоприятно третиране по отношение на митническия контрол, като например по-малък физически и документен контрол.
(25)
Икономическите оператори, които спазват митническото законодателство и са надеждни, се възползват от международно взаимно признаване на статуса „одобрен икономически оператор“.
(26)
За да се осигури баланс между нуждите на митническите органи по отношение на правилното прилагане на митническото законодателство, от една страна, и правото на икономическите оператори да бъдат третирани справедливо, от друга страна, митническите органи следва да получат широки контролни правомощия, а икономическите оператори - право на обжалване.
(27)
В съответствие с Хартата на основните права на Европейския съюз е необходимо като допълнение към правото на обжалване на всяко решение, взето от митническите органи, да се предвиди правото на всяко лице да бъде изслушано преди вземането на решение, което би го засегнало неблагоприятно. Ограничаването на това право обаче може да бъде оправдано, по-специално когато естеството или равнището на заплахата за сигурността и безопасността на Съюза и неговите жители, здравето на хората, животните или растенията, околната среда или потребителите налагат това;
(28)
За да се намали рискът за Съюза, за неговите граждани и за неговите търговски партньори, хармонизираното прилагане на митническия контрол от държавите членки следва да се основава на обща рамка за управление на риска и електронна система за нейното прилагане. Създаването на рамка за управление на риска, която да е обща за всички държави членки, не следва да възпрепятства държавите членки да контролират стоките посредством проверки на случаен принцип.
(29)
За да се осигури последователно и еднакво третиране на лицата, които са подложени на митнически формалности и контрол, на Комисията следва да бъдат предоставени правомощията да приема делегирани актове в съответствие с член 290 от ДФЕС по отношение на определянето на другите случаи, в които от митническия представител не се изисква да е установен на митническата територия на Съюза и правилата, свързани с решенията, които се вземат от митническите органи, включително отнасящите се до обвързващата информация, одобрения икономически оператор и опростяванията.
(30)
Необходимо е да се установят елементите, въз основа на които се прилагат вносните или износните мита и други мерки във връзка с търговията на стоки. Целесъобразно е също така да бъдат установени по-подробни разпоредби за издаване на доказателства за произход от Съюза, когато изискванията на търговията налагат това.
(31)
За да бъдат допълвани елементите, въз основа на които се прилагат вносните или износните мита и други мерки, на Комисията следва да бъдат дадени правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 290 от ДФЕС по отношение на правилата за произход на стоките.
(32)
За да се избегнат трудностите при определянето на правното основание, на което е възникнало митническо задължение, е желателно да се обединят в една група всички случаи на възникване на митническо задължение при внос, различни от възникването вследствие на представяне на митническа декларация за допускане за свободно обращение или поставяне под режим временен внос с частично освобождаване. Същото следва да се отнася и за случаите на възникване на митническо задължение при износ.
(33)
Целесъобразно е да се определи мястото, където възниква митническото задължение и където следва да бъдат събирани вносните или износните мита.
(34)
Правилата за специалните режими следва да позволяват използване на едно обезпечение за всички категории специални режими, като това обезпечение следва да бъде общо и да покрива множество операции.
(35)
Общо обезпечение с намален размер, включително за митнически задължения и други вземания, които са възникнали, или общо обезпечение с освобождаване от обезпечение следва да се разрешават при определени условия. Общото обезпечение с намален размер за митнически задължения и други вземания, които са възникнали, следва да е еквивалентно на осигуряване на обезпечение за целия размер на платимите вносни или износни мита, по-специално за целите на вдигането на съответните стоки и вписването в счетоводната отчетност.
(36)
За да се осигури по-добра защита на финансовите интереси на Съюза и на държавите членки, обезпечението следва да покрива недекларираните или неправилно декларираните стоки, включени в пратката или в декларацията, за която то се осигурява. По същата причина при поръчителство поетото от поръчителя задължение следва да покрива размера на вносните или износните мита, чието плащане става изискуемо вследствие на последващ контрол.
(37)
За да се гарантират финансовите интереси на Съюза и на държавите членки и за да се ограничат практиките на измама, се препоръчват подходящи разпоредби, включващи поетапни мерки за прилагане на общо обезпечение. Когато има повишен риск от измама, следва да се допуска временна забрана за използването на общото обезпечение при отчитане на конкретното състояние на съответните икономически оператори.
(38)
Уместно е да се има предвид добросъвестността на съответното лице в случаите, когато митническото задължение е възникнало от неспазване на митническото законодателство, и да се сведе до минимум въздействието на небрежността от страна на длъжника.
(39)
За да се защитят финансовите интереси на Съюза и на държавите членки и с цел да се допълнят правилата за митническото задължение и обезпечаването му, на Комисията следва да бъдат предоставени правомощията да приема делегирани актове в съответствие с член 290 от ДФЕС, отнасящи се до мястото на възникване на митническото задължение, изчисляването на размера на вносните и износните мита, обезпечаването им и събирането, възстановяването, опрощаването и погасяването на митническото задължение.
(40)
Необходимо е да се установи принципът за начина на определяне на митническия статус на съюзни стоки и обстоятелствата, свързани със загубата на този статус, и да се предвиди база за определяне на случаите, в които този статус остава непроменен, когато стоките временно се извеждат от митническата територия на Съюза.
(41)
За да се гарантира свободното движение на съюзните стоки на митническата територия на Съюза и митническото третиране на въвежданите на тази територия несъюзни стоки, на Комисията следва да бъдат предоставени правомощията да приема делегирани актове по член 290 от ДФЕС, отнасящи се до определянето на митническия статус на стоките, загубата на митническия статус на съюзни стоки, запазването на този статус за стоките, които временно напускат митническата територия на Съюза, и освобождаването от мита на върнати стоки.
(42)
Уместно е, когато икономическият оператор е предоставил предварително необходимата информация за целите на контрола относно допустимостта на стоките въз основа на риска, да се гарантира, че в тези случаи по правило се осигурява бързо вдигане на стоките. Контролът в рамките на финансовата и търговската политика следва да се осъществява на първо място от митническите учреждения, които са компетентни по отношение помещенията на икономическия оператор.
(43)
Правилата за митническите декларации и за поставяне на стоките под митнически режим следва да се модернизират и рационализират, по-специално да се въведе изискването митническите декларации по правило да се изготвят в електронна форма и да се предвиди само един вид опростена декларация, както и възможност за подаване на митническа декларация под формата на вписване в отчетността на декларатора.
(44)
Тъй като Ревизираната Конвенция от Киото насърчава подаването, регистрацията и проверката на митническата декларация преди пристигането на стоките, както и разделянето на мястото на подаване на декларацията от физическото местоположение на стоките, уместно е да се осигури централизирано оформяне на мястото, където е установен икономическият оператор.
(45)
Целесъобразно е на равнището на Съюза да се предвидят правила за унищожаване на стоки или разпореждане с тях по друг начин от страна на митническите органи, доколкото това са въпроси, които преди това са изисквали уреждане в националното законодателство.
(46)
С цел допълване на правилата относно поставянето на стоките под митнически режим и осигуряване на еднакво третиране на съответните лица, на Комисията следва да бъдат предоставени правомощията да приема делегирани актове в съответствие с член 290 от ДФЕС по отношение на правилата, свързани с митническата декларация и вдигането на стоките.
(47)
Целесъобразно е да се предвидят общи и прости правила за специалните режими, допълнени от малка група правила за всяка категория специален режим, с цел улесняване на оператора в избора на правилния режим, избягване на грешки и намаляване на броя на последващите събирания и възстановявания.
(48)
Следва да се улесни даването на разрешение за няколко специални режима с едно обезпечение и едно надзорно митническо учреждение и следва да има прости правила относно възникването на митническото задължение в тези случаи. Основният принцип следва да бъде, че размерът на митата за стоките, поставени под специален режим, или произведените от тях продукти се определя към момента на възникване на митническото задължение. Въпреки това в случаите, когато това е икономически оправдано, следва да се предвиди също така определяне на размера на митата върху стоките към момента на поставянето им под специален режим. Същите принципи следва да се прилагат за обичайните операции.
(49)
С оглед на засилените мерки по отношение на сигурността, поставянето на стоки в свободни зони следва да стане митнически режим, а стоките следва да бъдат обект на митнически контрол при въвеждането и по отношение на отчетността
(50)
С оглед на това, че намерението за реекспорт вече не е необходимо, режимът активно усъвършенстване с отложено плащане следва да се обедини с обработката под митнически контрол, а режимът активно усъвършенстване с възстановяване следва да бъде изоставен. Този единен режим активно усъвършенстване следва да включва и унищожаването с изключение на случаите, в които то се извършва от митниците или под техен надзор.
(51)
С цел допълване на правилата за специалните режими и за осигуряване на еднакво третиране на съответните лица, на Комисията следва да бъдат предоставени правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 290 от ДФЕС по отношение на правилата, които се отнасят до случаи, когато стоките са поставени под специални режими, до движения, обичайни операции и еквивалентност на тези стоки и до приключването на тези режими.
(52)
Свързаните със сигурността мерки по отношение на съюзните стоки, извеждани от митническата територия на Съюза, се прилагат и за реекспорта на несъюзни стоки. Едни и същи правила се прилагат за всички видове стоки, с възможност за изключения при необходимост, например за стоките, които само преминават транзитно през митническата територия на Съюза.
(53)
За да се гарантира упражняването на митнически надзор върху стоките, които се въвеждат на митническата територия на Съюза и се извеждат от нея, и прилагането на мерки във връзка със сигурността, на Комисията следва да бъдат предоставени правомощията да приема делегирани актове по член 290 от ДФЕС по отношение на правилата, свързани с обобщената декларация за въвеждане и с предварителните декларации за заминаване.
(54)
С цел да се проучат допълнителни възможности за митнически и търговски улеснения, по-специално като се използват най-новите средства и технологии, при определени условия и след подаване на заявление на държавите членки се разрешава за ограничен период от време да тестват опростявания при прилагането на митническото законодателство. Тази възможност не трябва да възпрепятства прилагането на митническото законодателство или да създава нови задължения за икономическите оператори, които могат да вземат участие в тези тестове на напълно доброволен принцип.
(55)
Съгласно принципа на пропорционалността, уреден в член 5 от Договора за Европейски съюз (ДЕС), за постигането на основните цели за ефективно функциониране на митническия съюз и изпълнение на общата търговска политика е необходимо и целесъобразно да се установят общите правила и процедури, приложими за стоките, въвеждани на митническата територия на Съюза или извеждани от нея. В съответствие с член 5, параграф 4, първа алинея от ДЕС, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(56)
За да се опрости и рационализира митническото законодателство, много разпоредби, които се съдържат в автономни актове на Съюза, бяха включени в Кодекса за целите на прозрачността. Затова следва да бъдат отменени Регламент (ЕИО) № 3925/91 на Съвета от 19 декември 1991 г. относно премахване на контрола и формалностите за кабинен и ръчен багаж на лица, предприемащи полети в границите на Общността, и на багажа на лица, предприемащи морски пътувания в границите на Общността (11), Регламент (ЕИО) № 2913/92, Регламент (ЕО) № 1207/2001 на Съвета от 11 юни 2001 г. относно процедурите, улесняващи издаването или съставянето в Общността на доказателства за произход и издаването на някои разрешения на одобрени износители по реда на разпоредбите за преференциална търговия между Европейската общност и определени страни (12) и Регламент (ЕО) № 450/2008.
(57)
Разпоредбите от настоящия регламент, в които се урежда делегирането на правомощия и предоставянето на изпълнителни правомощия, и разпоредбите относно таксите и разходите следва да се прилагат от датата на влизане в сила на настоящия регламент. Останалите разпоредби следва да се прилагат от 1 юни 2016 г..
(58)
Настоящият регламент следва да не засяга съществуващите и бъдещите правила относно достъпа до документи, приети в съответствие с член 15, параграф 3 от ДФЕС. Освен това той не следва да засяга националните правила относно достъпа до документи.
(59)
Комисията следва да положи всички усилия, за да осигури влизането в сила на делегираните актове и актовете за изпълнение, предвидени в настоящия регламент, достатъчно време преди датата на прилагане на Кодекса, за да се даде възможност за своевременното му изпълнение от държавите членки.
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
СЪДЪРЖАНИЕ
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА 1
Обхват на митническото законодателство, мисия на митниците и определения
ГЛАВА 2
Права и задължения на лицата с оглед на митническото законодателство
Раздел 1
Предоставяне на информация
Раздел 2
Митническо представителство
Раздел 3
Решения, свързани с прилагане на митническото законодателство
Раздел 4
Одобрен икономически оператор
Раздел 5
Санкции
Раздел 6
Жалби
Раздел 7
Контрол върху стоките
Раздел 8
Съхраняване на документи и друга информация, такси и разходи
ГЛАВА 3
Преизчисляване на суми в друга валута и срокове
ДЯЛ II
ЕЛЕМЕНТИ, ВЪЗ ОСНОВА НА КОИТО СЕ НАЛАГАТ ВНОСНИ ИЛИ ИЗНОСНИ МИТА И ДРУГИ МЕРКИ ОТНОСНО ТЪРГОВИЯТА СЪС СТОКИ
ГЛАВА 1
Обща митническа тарифа и тарифно класиране на стоки
ГЛАВА 2
Произход на стоките
Раздел 1
Непреференциален произход
Раздел 2
Преференциален произход
Раздел 3
Определяне на произхода на конкретни стоки
ГЛАВА 3
Стойност на стоките за митнически цели
ДЯЛ III
МИТНИЧЕСКО ЗАДЪЛЖЕНИЕ И ОБЕЗПЕЧЕНИЯ
ГЛАВА 1
Възникване на митническо задължение
Раздел 1
Митническо задължение при внос
Раздел 2
Митническо задължение при износ
Раздел 3
Общи разпоредби за митническите задължения при внос и износ
ГЛАВА 2
Обезпечаване на потенциално или съществуващо митническо задължение
ГЛАВА 3
Събиране, плащане, възстановяване и опрощаване на вносните или износните мита
Раздел 1
Определяне на размера на вносните или износните мита, уведомяване за митническото задължение и вземане под отчет
Раздел 2
Плащане на вносните или износните мита
Раздел 3
Възстановяване и опрощаване
ГЛАВА 4
Погасяване на митническо задължение
ДЯЛ IV
ВЪВЕЖДАНЕ НА СТОКИ НА МИТНИЧЕСКАТА ТЕРИТОРИЯ НА СЪЮЗА
ГЛАВА 1
Обобщена декларация за въвеждане
ГЛАВА 2
Пристигане на стоките
Раздел 1
Въвеждане на стоките в митническата територия на Съюза
Раздел 2
Представяне, разтоварване и проверка на стоки
Раздел 3
Временно складиране на стоки
ДЯЛ V
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ ЗА МИТНИЧЕСКИ СТАТУС, ПОСТАВЯНЕ НА СТОКИ ПОД МИТНИЧЕСКИ РЕЖИМ, ПРОВЕРКА, ВДИГАНЕ И РАЗПОРЕЖДАНЕ СЪС СТОКИ
ГЛАВА 1
Митнически статус на стоките
ГЛАВА 2
Поставяне на стоки под митнически режим
Раздел 1
Общи разпоредби
Раздел 2
Стандартни митнически декларации
Раздел 3
Опростени митнически декларация
Раздел 4
Разпоредби, приложими за всички митнически декларации
Раздел 5
Други опростявания
ГЛАВА 3
Проверка и вдигане на стоки
Раздел 1
Проверка
Раздел 2
Вдигане
ГЛАВА 4
Разпореждане със стоки
ДЯЛ VI
ДОПУСКАНЕ ЗА СВОБОДНО ОБРАЩЕНИЕ И ОСВОБОЖДАВАНЕ ОТ ВНОСНИ МИТА
ГЛАВА 1
Допускане за свободно обращение
ГЛАВА 2
Освобождаване от вносни мита
Раздел 1
Върнати стоки
Раздел 2
Продукти от морски риболов и други продукти, извлечени от морето
ДЯЛ VII
СПЕЦИАЛНИ РЕЖИМИ
ГЛАВА 1
Общи разпоредби
ГЛАВА 2
Транзит
Раздел 1
Вътрешен и външен транзит
Раздел 2
Съюзен транзит
ГЛАВА 3
Складиране
Раздел 1
Общи разпоредби
Раздел 2
Митническо складиране
Раздел 3
Свободни зони
ГЛАВА 4
Употреба за специфични цели
Раздел 1
Временен внос
Раздел 2
Специфична употреба
ГЛАВА 5
Усъвършенстване
Раздел 1
Общи разпоредби
Раздел 2
Активно усъвършенстване
Раздел 3
Пасивно усъвършенстване
ДЯЛ VIII
СТОКИ, ИЗВЕДЕНИ ОТ МИТНИЧЕСКАТА ТЕРИТОРИЯ НА СЪЮЗА
ГЛАВА 1
Формалности преди напускането на стоките
ГЛАВА 2
Формалности при напускане на стоките
ГЛАВА 3
Износ и реекспорт
ГЛАВА 4
Обобщена декларация за напускане
ГЛАВА 5
Уведомление за реекспорт
ГЛАВА 6
Освобождаване от износни мита
ДЯЛ IX
ЕЛЕКТРОННИ СИСТЕМИ, ОПРОСТЯВАНИЯ, ДЕЛЕГИРАНЕ НА ПРАВОМОЩИЯ, ПРОЦЕДУРА НА КОМИТЕТ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА 1
Разработване на електронни системи
ГЛАВА -2
Опростявания при прилагането на митническото законодателство
ГЛАВА 3
Делегиране на правомощия и процедура на комитет
ГЛАВА 4
Заключителни разпоредби
ПРИЛОЖЕНИЕ
ТАБЛИЦА НА СЪОТВЕТСТВИЕТО
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА 1
Обхват на митническото законодателство, мисия на митниците и определения
Член 1
Предмет и обхват
1. С настоящия регламент се създава Митнически кодекс на Съюза („Кодексът“), който урежда общите правила и процедури, приложими за стоките, въвеждани на митническата територия на Съюза или извеждани от нея.
Без да се засягат международното право, международните конвенции и законодателството на Съюза в други области, Кодексът се прилага еднакво на цялата митническа територия на Съюза.
2. Определени разпоредби на митническото законодателство могат да се прилагат извън митническата територия на Съюза в рамките на законодателство, уреждащо специфични области, или на международни конвенции.
3. Определени разпоредби на митническото законодателство, включително опростяванията, които то предвижда, се прилагат за търговията със съюзни стоки между части от митническата територия на Съюза, за които се прилагат разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО или Директива 2008/118/ЕО, и части на тази територия, за които тези разпоредби не се прилагат, или за търговията между части от тази територия, за които тези разпоредби не се прилагат.
Член 2
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 284, в които се определят разпоредбите на митническото законодателство и неговите опростявания, свързани с митническото деклариране, доказателството за митническия статус, използването на режима на вътрешен съюзен транзит доколкото това не засяга правилното прилагане на съответните данъчни мерки, приложими към търговията със стоки на Съюза, както е посочено в член 1, параграф 3. В посочените актове може да се включват разпоредби за специалните случаи, свързани с търговията със съюзни стоки с участието само на една държава членка.
Член 3
Мисия на митническите органи
Митническите органи отговарят основно за надзора на външната търговия на Съюза, с което допринасят за лоялната и отворена търговия, за изпълнението на външните аспекти на вътрешния пазар, общата търговска политика и другите общи политики на Съюза, свързани с търговията, както и за общата сигурност на веригата на доставките. Митническите органи въвеждат мерки, особено такива, насочени към:
а)
защита на финансовите интереси на Съюза и на неговите държави членки;
б)
защита на Съюза от нелоялна и незаконна търговия при подпомагане на законната стопанска дейност;
в)
гарантиране на сигурността и безопасността на Съюза и неговите жители и на опазването на околната среда, при необходимост в тясно сътрудничество с други органи; и
г)
поддържане на уместен (съразмерен) баланс между митническия контрол и улесняване на законната търговия.
Член 4
Митническа територия
1. Митническата територия на Съюза включва следните територии, в това число техните териториални води, вътрешни води и въздушно пространство:
-
територията на Кралство Белгия,
-
територията на Република България,
-
територията на Чешката република,
-
територията на Кралство Дания с изключение на Фарьорските острови и Гренландия,
-
територията на Федерална република Германия с изключение на остров Хелголанд и територията на Бьосинген (Договор от 23 ноември 1964 г. между Федерална република Германия и Конфедерация Швейцария),
-
територията на Република Естония,
-
територията на Ирландия,
-
територията на Република Гърция,
-
територията на Кралство Испания с изключение на Сеута и Мелила,
-
територията на Френската република с изключение на френските отвъдморски страни и територии, за които се прилагат разпоредбите на част четвърта от ДФЕС,
-
територията на Република Хърватия,
-
територията на Италианската република с изключение на общините Ливиньо и Кампионе д’Италия и националните води на езерото Лугано, които се намират между брега и политическата граница на зоната между Понте Треса и Порто Черезио,
-
територията на Република Кипър съгласно разпоредбите на Договора за присъединяване от 2003 г.,
-
територията на Република Латвия,
-
територията на Република Литва,
-
територията на Великото херцогство Люксембург,
-
територията на Унгария,
-
територията на Малта,
-
територията на Кралство Нидерландия в Европа,
-
територията на Република Австрия,
-
територията на Република Полша,
-
територията на Португалската република,
-
територията на Румъния,
-
територията на Република Словения,
-
територията на Словашката република,
-
територията на Република Финландия,
-
територията на Кралство Швеция, и
-
територията на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия и на Англо-нормандските острови и остров Ман.
2. Следните територии, включително техните териториални води, вътрешни води и въздушно пространство, които се намират извън територията на държавите членки, се считат за част от митническата територия на Съюза, като се имат предвид приложимите за тях конвенции и договори:
а)
ФРАНЦИЯ
Територията на Княжество Монако съгласно Митническата конвенция, подписана в Париж на 18 май 1963 г. (Journal officiel de la République française (Официален вестник на Френската република) от 27 септември 1963 г., стр. 8679);
б)
КИПЪР
Територията на суверенните базови зони Акротири и Декелия на Обединеното кралство, определени съгласно Договора относно създаването на Република Кипър, подписан в Никозия на 16 август 1960 г. (Серия договори на Обединеното кралство, № 4 (1961) Cmnd 1252).
Член 5
Определения
За целите на Кодекса се прилагат следните определения:
1)
„митнически органи“ означава митническите администрации на държавите членки, които отговарят за прилагането на митническото законодателство, както и всички други органи, оправомощени съгласно националното законодателство да прилагат определени митнически законодателни разпоредби;
2)
„митническо законодателство“ означава законодателството, съставено от всяко едно от следните:
а)
Кодекса и разпоредбите за неговото допълване или прилагане, приети на равнището на Съюза или на национално равнище;
б)
Общата митническа тарифа;
в)
законодателството относно системата на Съюза за освобождаване от мита;
г)
международните споразумения, които съдържат митнически разпоредби, доколкото са приложими в Съюза;
3)
„митнически контрол“ означава специфични действия, извършвани от митническите органи за осигуряване на спазването на митническото и друго законодателство, уреждащо въвеждането, напускането, транзита, движението, складирането и специфичната употреба на стоки, придвижвани между митническата територия на Съюза и държави или територии извън тази територия, както и наличието и движението на митническата територия на Съюза на несъюзни стоки и стоки, поставени под режим специфична употреба;
4)
„лице“ означава физическо лице, юридическо лице и всяко сдружение на лица, което не е юридическо лице, но е с призната правоспособност да извършва правни действия съгласно правото на Съюза или националното право;
5)
„икономически оператор“ означава лице, което в рамките на своята стопанска дейност участва в дейности, обхванати от митническото законодателство;
6)
„митнически представител“ означава всяко лице, определено от друго лице да изпълнява действията и формалностите, изисквани съгласно митническото законодателство, във взаимоотношенията му с митническите органи;
7)
„риск“ означава вероятността да настъпи събитие и въздействието му във връзка с въвеждането, напускането, транзита, движението или специфичната употреба на стоки, придвижвани между митническата територия на Съюза и държави или територии извън тази територия, и във връзка с наличието в рамките на митническата територия на Съюза на несъюзни стоки, което:
а)
би попречило на правилното прилагане на мерки на Съюза или национални мерки;
б)
би изложило на опасност финансовите интереси на Съюза и на неговите държави членки; или
в)
би застрашило сигурността и безопасността на Съюза и неговите жители, здравето на хората, животните или растенията, околната среда или потребителите;
8)
„митнически формалности“ означава всички операции, които трябва да бъдат извършени от дадено лице и от митническите органи с цел спазване на митническото законодателство;
9)
„обобщена декларация за въвеждане“ означава актът, с който дадено лице информира митническите органи в установената форма, по установения начин и в установения конкретен срок, че определени стоки ще бъдат въведени на митническата територия на Съюза;
10)
„обобщена декларация за напускане“ означава актът, с който дадено лице информира митническите органи в установената форма, по установения начин и в установения конкретен срок, че определени стоки ще бъдат изведени от митническата територия на Съюза;
11)
„декларация за временно складиране“ означава актът, с който дадено лице обявява в установената форма и по установения начин, че определени стоки са на временно складиране;
12)
„митническа декларация“ означава актът, с който дадено лице изразява в установената форма и по установения начин желанието си за поставяне на стоки под определен митнически режим, като посочва където е уместно специфични мерки, които следва да бъдат приложени;
13)
„декларация за реекспорт“ означава актът, с който дадено лице изразява в установената форма и по установения начин желанието си да изведе несъюзни стоки от митническата територия на Съюза, с изключение на онези, които са в режим свободна зона или на временно складиране;
14)
„уведомление за реекспорт“ означава актът, с който дадено лице изразява в установената форма и по установения начин желанието си да изведе от митническата територия на Съюза несъюзни стоки, които са в режим свободна зона или са на временно складиране;
15)
„декларатор“ означава лицето, което подава митническа декларация, декларация за временно складиране, обобщена декларация за въвеждане, обобщена декларация за напускане, декларация или уведомление за реекспорт от свое име или лицето, от чието име се подава такава декларация или уведомление;
16)
„митнически режим“ означава всеки един от следните режими, под които могат да бъдат поставени стоките съгласно Кодекса:
а)
допускане за свободно обращение;
б)
специални режими;
в)
износ;
17)
„временно складиране“ означава положението, при което несъюзни стоки са временно оставени за съхранение под митнически надзор за периода между представянето им на митническите органи и поставянето им под митнически режим или реекспорт;
18)
„митническо задължение“ означава задължението на лице да заплати размера на вносните или износните мита, приложими за определени стоки съгласно действащото митническо законодателство;
19)
„длъжник“ означава всяко лице, което е отговорно за заплащане на митническо задължение;
20)
„вносни мита“ означава митата, дължими при вноса на стоки;
21)
„износни мита“ означава митата, дължими при износа на стоки;
22)
„митнически статус“ означава статусът на стоките като съюзни или несъюзни стоки;
23)
„съюзни стоки“ означава стоките, които попадат в една от следните категории:
а)
стоките, които са изцяло получени на митническата територия на Съюза и които не съдържат в себе си стоки, внесени от държави или територии извън митническата територия на Съюза;
б)
стоките, въведени на митническата територия на Съюза от държави или територии извън тази територия и допуснати за свободно обращение;
в)
стоките, получени или произведени на митническата територия на Съюза само от стоките по буква б) или от стоките по букви а) и б);
24)
„несъюзни стоки“ означава стоките, различни от посочените в точка 23, или стоките, които са загубили своя митнически статус на съюзни стоки;
25)
„управление на риска“ означава системното идентифициране на риска, в т.ч. чрез проверки на случаен принцип, и прилагането на всички необходими мерки за ограничаване излагането на риск;
26)
„вдигане на стоки“ означава актът, чрез който митническите органи предоставят стоките за целите, предвидени в митническия режим, под който са поставени стоките;
27)
„митнически надзор“ означава дейността на митническите органи за осигуряване спазването на митническото законодателство и където е целесъобразно и уместно, на други разпоредби, приложими за стоките,предмет на тази дейност;
28)
„възстановяване“ означава възстановяване на размера на платените вносни или износни мита;
29)
„опрощаване“ означава освобождаването от задължението за заплащане на размера на неплатените вносни или износни мита;
30)
„обработени продукти“ означава стоки, поставени под режим усъвършенстване, които са били подложени на операции по усъвършенстване;
31)
„лице, установено на митническата територия на Съюза“ означава:
а)
в случаите на физическо лице - всяко лице, чието обичайно местопребиваване е на митническата територия на Съюза;
б)
в случаите на юридическо лице или сдружение на лица - всяко лице, чието седалище, централно управление или постоянно установена стопанска дейност се намира на митническата територия на Съюза;
32)
„постоянно установена стопанска дейност“ означава определено място на стопанска дейност, на което постоянно са налице необходимите човешки и технически ресурси, и посредством което определено лице извършва изцяло или частично свързаните с митниците операции.
33)
„представяне на стоки на митницата“ означава уведомяването на митническите органи за пристигането на стоки в митническото учреждение или на всяко друго място, определено или одобрено от митническите органи и разположението на тези стоки за митнически контрол;
34)
„държател на стоките“ означава лицето, което е собственик на стоките или което има подобно право на разпореждане с тях, или което има физически контрол върху тях;
35)
„титуляр на режима“ означава:
а)
лицето, което подава митническата декларация или от името на което се подава тази декларация; или
б)
лицето, на което са прехвърлени правата и задълженията по отношение на определен митнически режим;
36)
„мерки на търговската политика“ означава нетарифните мерки, установени като част от общата търговска политика под формата на разпоредби на Съюза, уреждащи международната търговия със стоки;
37)
„операция по усъвършенстване“ означава всяко едно от следните действия:
а)
изработката на стоки, включително тяхното монтиране или комплектуване, или сглобяване с други стоки;
б)
обработката на стоки;
в)
унищожаването на стоки;
г)
поправката на стоки, включително пълното им възстановяване и поставянето им в изправност;
д)
използването на стоки, които не се съдържат в обработените продукти, но позволяват или улесняват производството им, дори ако се изразходват изцяло или частично в процеса (спомагателни производствени материали);
38)
„рандеман“ означава количеството или процентът обработени продукти, получени от усъвършенстването на определено количество стоки, поставени под режим усъвършенстване;
39)
„решение“ означава всеки акт на митническите органи, отнасящ се до митническото законодателство, с който се извършва произнасяне по конкретен случай, и който има правни последици за съответното(ите) лице(а);
40)
„превозвач“ означава:
а)
във връзка с въвеждането, лицето, което въвежда стоките или което поема отговорност за превозването на стоките на митническата територия на Съюза. При все това:
i)
в случай на комбиниран транспорт „превозвач“ означава лицето, управляващо транспортното средство, което след като е въведено на митническата територия на Съюза, се движи самостоятелно като активно транспортно средство;
ii)
при превоз по море или въздух, в случаите на плавателен съд по съвместна договореност или по договор, „превозвач“ означава лицето, което сключва договора и издава коносамент или въздушна товарителница за действителното превозване на стоките на митническата територия на Съюза;
б)
във връзка с напускането лицето, което извежда стоките или което поема отговорност за превозването на стоките извън митническата територия на Съюза. При все това:
i)
в случай на комбиниран транспорт, когато активното транспортно средство, напускащо митническата територия на Съюза, превозва само друго транспортно средство, което след пристигането на активното транспортно средство на местоназначението му ще се движи самостоятелно като активно транспортно средство, „превозвач“ означава лицето, което ще управлява транспортното средство, което ще се движи самостоятелно, след като напускащото митническата територия на Съюза транспортно средство пристигне на местоназначението си;
ii)
при превоз по море или въздух, в случаите на плавателен съд по съвместна договореност или по договор, „превозвач“ означава лицето, което сключва договора и издава коносамент или въздушна товарителница за действителното извеждане на стоките от митническата територия на Съюза;(за действителното превозване на стоките извън митническата територия на Съюза);
41)
„комисиона за покупка“ означава възнаграждение, платено от вносител на агента му за услугата да го представлява при покупката на остойностявани стоки.
ГЛАВА 2
Права и задължения на лицата с оглед на митническото законодателство
Раздел 1
Предоставяне на информация
Член 6
Средства за обмен и съхраняване на информация и общи изисквания за данните
1. Всеки обмен на информация, като например декларации, заявления или решения, между митническите органи и между икономическите оператори и митническите органи, както и съхранението на тази информация съгласно митническото законодателство, се извършва посредством използването на средства за електронна обработка на данни.
2. За целите на обмена и съхранението на информация, посочени в параграф 1, се изготвят общи изисквания за данните.
3. Могат да се използват и други средства за обмен и съхранение на информация, различни от средствата за електронна обработка на данни, посочени в параграф 1, както следва:
а)
постоянно - когато това е надлежно обосновано с оглед вида на трафика или когато използването на средства за електронна обработка на данни не е уместно за съответните митническите формалности;
б)
временно - в случай на временно нефункциониране на компютърните системи на митническите органи или на икономическите оператори;
4. Чрез дерогация от параграф 1 Комисията може да приема в изключителни случаи решения, с които разрешава на една или повече държави членки да използват средства за обмен и съхранение на информация, различни от средствата за електронна обработка на данни.
Такова решение за дерогация се обосновава от специфичното положение на поискалата я държава членка и дерогацията се предоставя за определен период от време. Дерогацията се преразглежда периодично и може да бъде продължавана допълнително за определени периоди от време с отделно заявление от държавата членка, която е адресат на дерогацията. Тя се отменя, когато вече не е обоснована.
Дерогацията не засяга обмена на информация между държавата членка, която е адресат на дерогацията, и другите държави членки, нито обмена и съхраняването на информация в другите държави членки за целите на прилагането на митническото законодателство.
Член 7
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 284 за определяне на следното:
а)
общите изисквания за данните, посочени в член 6, параграф 2, като взема предвид необходимостта да се изпълнят митническите формалности, предвидени в митническото законодателство, и естеството и целта на обмена и съхраняването на информация, посочени в член 6, параграф 1;
б)
специфичните случаи, когато могат да бъдат използвани средства за обмен и съхраняване на информация, различни от средствата за електронна обработка на данни, в съответствие с член 6, параграф 3, буква а);
в)
типа информация и данните, които следва да се съдържат в отчетността, посочена в член 148, параграф 4 и член 214, параграф 1.
Член 8
Предоставяне на изпълнителни правомощия
1. Комисията определя чрез актове за изпълнение:
а)
при необходимост, формата и кода на общите изисквания за данните, посочени в член 6, параграф 2;
б)
процедурните правила относно обмена и съхранението на информацията, които могат да се извършват чрез средства, различни от средствата за електронна обработка на данни, посочени в член 6, параграф 3.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
2. Комисията приема решенията за дерогации, посочени в член 6, параграф 4, чрез актове за изпълнение.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 285, параграф 2.
Член 9
Регистрация
1. Икономическите оператори, установени на митническата територия на Съюза, се регистрират от митническите органи, отговорни за мястото, където те са установени.
2. В специфични случаи икономически оператори, които не са установени на митническата територия на Съюза се регистрират от митническите органи, отговорни за мястото, където първо подадат декларация или поискат от митническите органи да вземат решение.
3. За лица, които не са икономически оператори, не се изисква да се регистрират от митническите органи, освен ако не се предвижда друго.
Когато за посочените в първата алинея лица се изисква да се регистрират, се прилага следното:
а)
когато те са установени на митническата територия на Съюза, се регистрират от митническите органи, отговорни за мястото, където са установени.
б)
когато не са установени на митническата територия на Съюза, се регистрират от митническите органи, отговорни за мястото, където първо подадат декларация или поискат от митническите органи да вземат решение.
4. В специфични случаи митническите органи обезсилват регистрацията.
Член 10
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове по член 284, с цел да се определят:
а)
посочените в член 9, параграф 2 случаи, в които за икономически оператори, които не са установени на митническата територия на Съюза се изисква да се регистрират от митническите органи;
б)
посочените в член 9, параграф 3, първа алинея случаи, в които за лица, които не са икономически оператори, се изисква да се регистрират от митническите органи,
в)
посочените в член 9, параграф 4 случаи, когато митническите органи обезсилват регистрация.
Член 11
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията установява митническите органи, които отговарят за регистрацията, предвидена в член 9.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Член 12
Съобщаване на информация и защита на данни
1. По отношение на цялата информация, придобита от митническите органи в процеса на изпълнение на техните задължения, която е поверителна по своя характер или се предоставя на поверителна основа, важи задължението за опазване на професионална тайна. С изключение на предвиденото в член 47 параграф 2, тази информация не се разкрива от компетентните органи без изричното разрешение на лицето или органа, който я е предоставил.
Тази информация може да се разкрива без разрешение в случаите, когато митническите органи са задължени или имат право да направят това съгласно действащите разпоредби, особено в областта на защитата на данните, или във връзка със съдебни производства.
2. Поверителната информация, посочена в параграф 1 може да бъде съобщавана на митническите органи и на други компетентни органи от държави или територии извън митническата територия на Съюза, за целите на митническото сътрудничество с тези държави или територии, в рамките на международно споразумение или на законодателството на Съюза в областта на общата търговска политика.
3. При всяко разкриване или съобщаване на информация, посочени в параграфи 1 и 2, се осигурява адекватно равнище на защита на данните при пълно спазване на действащите разпоредби относно защитата на данните.
Член 13
Обмен на допълнителна информация между митническите органи и икономическите оператори
1. Митническите органи и икономическите оператори могат да обменят всякаква информация, която не се изисква изрично по митническото законодателство, по-специално с цел взаимно сътрудничество за откриване и противодействие на риска. Този обмен може да се извършва въз основа на писмено споразумение и може да включва достъп на митническите органи до компютърните системи на икономическите оператори.
2. Освен ако двете страни са се договорили друго, всяка информация, предоставена от едната на другата страна в процеса на сътрудничеството по параграф 1, е поверителна.
Член 14
Предоставяне на информация от митническите органи
1. Всяко лице може да поиска от митническите органи информация относно прилагането на митническото законодателство. Такова искане може да бъде отхвърлено, когато не е свързано с действително предвиждана дейност, спадаща към международната търговия със стоки.
2. Митническите органи поддържат редовен диалог с икономическите оператори и другите органи, свързани с международната търговия със стоки. Те насърчават прозрачността, като предоставят свободен достъп - по възможност безплатно и по интернет - до митническото законодателство, общите административни разпоредби и формулярите за заявления.
Член 15
Предоставяне на информация на митническите органи
1. Всяко лице, което участва пряко или косвено в извършването на митнически формалности или на митнически контрол, предоставя на митническите органи, по тяхно искане и в определените срокове, пълната изисквана документация и информация в подходяща форма и оказва цялото необходимо съдействие за извършването на тези формалности или контрол.
2. Лице, което подава пред митническите органи митническа декларация, декларация за временно складиране, обобщена декларация за въвеждане, обобщена декларация за напускане, декларация за реекспорт или уведомление за реекспорт или подава заявление за разрешение или за друго решение, е отговорно за всяко едно от следните:
а)
точността и пълнотата на информацията, предоставена в декларацията, уведомлението или заявлението;
б)
автентичността, точността и валидността на всички документи, придружаващи декларацията, уведомлението или заявлението;
в)
в съответните случаи - изпълнението на всички задължения, свързани с поставянето на въпросните стоки под съответния митнически режим или с извършването на разрешените операции.
Първата алинея се прилага и за предоставянето във всякаква друга форма на всякаква информация, която се изисква от или се представя на митническите органи.
Когато декларацията или уведомление е подадено, заявлението е подадено или информация е предоставена от митнически представител на съответното лице, съгласно посоченото в член 18, този митнически представител също е обвързан със задълженията, предвидени в първата алинея от настоящия параграф.
Член 16
Електронни системи
1. Държавите членки си сътрудничат с Комисията за разработването, поддържането и експлоатацията на електронни системи за обмен на информация между митническите органи и с Комисията и за съхранение на такава информация в съответствие с кодекса.
2. Държави членки, на които е била предоставена дерогация в съответствие с член 6, параграф 4, не са задължени да разработват, поддържат и експлоатират, в рамките на обхвата на тази дерогация, електронните системи, посочени в параграф 1 от настоящия член.
Член 17
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Комисията определя, посредством актове за изпълнение, техническите разпоредби за разработването, поддържането и експлоатацията на електронните системи, посочени в член 16, параграф 1.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Раздел 2
Митническо представителство
Член 18
Митнически представител
1. Всяко лице може да определи свой митнически представител.
Това представителство може да бъде пряко, когато митническият представител действа от името и за сметка на друго лице, или косвено, когато митническият представител действа от свое име, но за сметка на друго лице.
2. Митническият представител трябва да е установен на митническата територия на Съюза.
Освен ако не е предвидено друго, това изискване не се прилага, когато митническият представител действа за сметка на лица, за които не се изисква да са установени на митническата територия на Съюза.
3. Държавите членки могат да определят в съответствие с правото на Съюза условията, при които митническият представител може да предоставя услуги в държавата членка, в която е установен. Независимо от това, без да се засяга прилагането на по-малко строги критерии от въпросната държава членка, митнически представител, който отговаря на критериите, определени в член 39, букви a) -г) има право да предоставя тези услуги в държава членка, различна от тази, в която е установен.
4. Държавите членки могат да прилагат условията, определени в съответствие с първото изречение от параграф 3, спрямо митническите представители, които не са установени на митническата територия на Съюза.
Член 19
Упълномощаване
1. Във взаимоотношенията си с митническите органи митническият представител заявява, че действа за сметка на лицето, което представлява, и посочва дали представителството е пряко или косвено.
Лица, които пропуснат да заявят, че действат като митнически представители, или които заявят, че действат като такива, без да са упълномощени за това, се считат, че действат от свое име и за своя сметка.
2. Митническите органи могат да изискат от лица, които заявяват, че действат като митнически представители, да представят доказателство, че са упълномощени от представляваното лице.
В специфични случаи митническите органи не изискват представянето на такова доказателство.
3. Митническите органи не изискват от лице, което действа като митнически представител, извършващ редовно действия и формалности, да представя всеки път доказателства за упълномощаване, при условие че това лице е в състояние да представи такива доказателства по искане на митническите органи.
Член 20
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с цел да се определят:
а)
случаите, в които отмяната, посочена във втората алинея на член 18, параграф 2, не се прилага;
б)
случаите, в които доказателството за упълномощаване, посочено в първата алинея на член 19, параграф 2, не се изисква от митническите органи.
Член 21
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Комисията определя, посредством актове за изпълнение, процедурните правила за предоставянето и осигуряването на право, посочени в член 18, параграф 3.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Раздел 3
Решения, свързани с прилагане на митническото законодателство
Член 22
Решения, взети въз основа на заявление
1. Когато лице поиска решение, свързано с прилагането на митническото законодателство, то трябва да представи цялата информация, изисквана от компетентните митнически органи, за да могат те да вземат това решение.
Решение може също да бъде поискано от няколко лица и да бъде взето по отношение на няколко лица съгласно условията, предвидени в митническото законодателство.
Освен ако не е предвидено друго, компетентният митнически орган е органът на мястото, където се намира или е достъпна основната счетоводна отчетност на заявителя за митнически цели и където се извършват поне част от дейностите, включени в обхвата на решението.
2. Своевременно и не по-късно от 30 дни от получаване на заявлението за издаване на решение, митническите органи проверяват дали са изпълнени условията за приемането на това заявление.
Когато митническите органи установят, че заявлението съдържа цялата необходима информация, която им дава възможност да вземат решение, те уведомяват заявителя за приемането му в рамките на срока, посочен в първа алинея.
3. Компетентните митнически органи вземат решението, посочено в параграф 1, и уведомяват заявителя своевременно, но не по-късно от 120 дни от датата на приемане на заявлението, освен когато е предвидено друго.
Когато митническите органи не са в състояние да спазят срока за вземане на решение, те уведомяват заявителя за това преди изтичането на този срок, като посочват причините и отбелязват необходимия им допълнителен срок за вземане на решение. Освен когато е предвидено друго, този допълнителен срок не надвишава 30 дни.
Без да се засяга втора алинея, митническите органи могат да продължат срока за вземане на решение, съгласно определеното в митническото законодателство, когато заявителят поиска продължаване за да отстрани нередовностите, с цел да гарантира изпълнението на условията и критериите. Съответните нередовности и срокът необходим за отстраняването им, се съобщават на митническите органи, които ще решават продължаването на срока.
4. Освен ако в решението или в митническото законодателство е предвидено друго, решението поражда действие от датата, на която заявителят го е получил или се счита, че го е получил. С изключение на случаите, предвидени в член 45, параграф 2, приетите решения се изпълняват от митническите органи от тази дата.
5. Освен ако не е предвидено друго в митническото законодателство, решението е безсрочно.
6. Преди да вземат решение, което би било неблагоприятно за заявителя, митническите органи му съобщават мотивите, на които ще се основава решението, и му предоставят възможност да изрази своето становище в определен срок от датата, на която го е получил или се счита, че го е получил. След изтичане на този срок заявителят се уведомява в подходяща форма за решението.
Първа алинея не се прилага в следните случаи:
а)
когато засяга решение по член 33, параграф 1;
б)
в случай на отхвърляне възползването от тарифна квота, когато е достигнат определеният за нея обем, както е посочено в член 56, параграф 4, първа алинея;
в)
когато естеството или равнището на определена заплаха за сигурността и безопасността на Съюза и неговите жители, здравето на хората, животните или растенията, околната среда или потребителите налагат това;
г)
когато решението е насочено към осигуряване на изпълнението на друго решение, за което е била приложена първа алинея, без да се засягат разпоредбите на правото на съответната държава членка;
д)
когато това би повлияло на изхода от разследване, започнало с цел борба с измамите;
е)
в други специфични случаи.
7. Всяко решение, което е неблагоприятно за заявителя, трябва да бъде мотивирано и в него трябва да се посочва правото за обжалване, предвидено в член 44.
Член 23
Управление на решения, взети въз основа на заявление
1. Титулярят на решението изпълнява задълженията, произтичащи от това решение.
2. Титулярят на решението уведомява незабавно митническите органи за всяка промяна, настъпила след издаването му, която може да повлияе върху продължаване на действието му или върху съдържанието му.
3. Без да се засягат разпоредбите, установени в други области и определящи случаите, при които решенията са нищожни или стават недействителни (губят валидност), митническите органи, взели решението, могат по всяко време да го обезсилят, изменят или отменят, когато то не съответства на митническото законодателство.
4. В специфични случаи митническите органи извършват следното:
а)
преразглеждат решението;
б)
спират решение, което няма да бъде обезсилено, отменено или изменено.
5. Митническите органи извършват мониторинг наизпълнението на условията и критериите от титуляря на решението. Те извършват мониторинг също така спазването на задълженията, произтичащи от това решение. Когато титулярят на решението е установен преди по-малко от три години, митническите органи извършват отблизо мониторинг спрямо него през първата година след вземане на решението.
Член 24
Делегиране на правомощия
Комисията се оправомощава да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с цел да се определят:
а)
изключенията от трета алинея на член 22, параграф 1;
б)
условията за приемането на заявлението, посочени в член 22, параграф 2;
в)
срока за вземането на определено решение, включително възможността за продължаване на този срок в съответствие с член 22, параграф 3;
г)
посочените в член 22, параграф 4 случаи, когато решението поражда действие от дата, различна от датата, на която заявителят го е получил или се счита, че го е получил;
д)
посочените в член 22, параграф 5 случаи, когато решението не е валидно за неопределено време;
е)
продължителността на срока, посочен в първа алинея на член 22, параграф 6;
ж)
специфичните случаи, посочени в член 22, параграф 6, втора алинея, буква е), при които на заявителя не е предоставена възможност да изрази становището си;
з)
случаите на прилагане и правилата за преразглеждане и спиране на решения в съответствие с член 23, параграф 4;
Член 25
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Комисията определя чрез актове за изпълнение процедурните правила за:
а)
подаването и приемането на заявлението за решение, посочено в член 22, параграфи 1 и 2;
б)
вземането на посоченото в член 22 решение, включително за консултиране със съответната държава членка, когато е уместно;
в)
мониторинг на дадено решение в съответствие с член 23, параграф 5.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Член 26
Валидност на решенията за целия Съюз
Освен когато действието на дадено решение е ограничено до една или няколко държави членки, свързаните с прилагането на митническото законодателство решения са валидни на цялата митническа територия на Съюза.
Член 27
Обезсилване на благоприятни решения
1. Митническите органи обезсилват решение, което е благоприятно за титуляря на решението, ако е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
решението е взето въз основа на невярна или непълна информация;
б)
титулярят на решението е знаел или според обстоятелствата е трябвало да знае, че информацията е невярна или непълна;
в)
решението би било различно, ако информацията е била вярна и пълна.
2. Титулярят на решението се уведомява за неговото обезсилване.
3. Обезсилването поражда действие от датата, на която първоначалното решение е породило действие, освен ако в решението е посочено друго в съответствие с митническото законодателство.
Член 28
Отмяна и изменение на благоприятни решения
1. Благоприятно решение се отменя или изменя когато - в случаите извън посочените в член 27:
а)
едно или повече от условията за издаването му не са били или вече не са изпълнени; или
б)
при заявление от титуляря на решението.
2. Освен когато е предвидено друго, благоприятно решение отнасящо се до няколко лица може да бъде отменено само по отношение на лицето, което не изпълни задължение, наложено по силата на това решение.
3. Титулярят на решението се уведомява за неговата отмяна или изменение.
4. По отношение на отмяната или изменението на решението се прилага член 22, параграф 4.
В изключителни случаи обаче, когато законните интереси на титуляря на решението налагат това, митническите органи могат да отложат датата, от която отмяната или изменението на решението поражда действие до една година. Тази дата се посочва в решението за отмяна или за изменение.
Член 29
Решения, взети без предварително заявление
Освен когато даден митнически орган действа като правораздавателен орган, разпоредбите на член 22, параграфи 4, 5, 6 и 7, член 23, параграф 3 и членове 26, 27 и 28 се прилагат и за решения, взети от митническите органи, без съответното лице да е подало предварително заявление.
Член 30
Ограничения, приложими към решения относно стоки, поставени под митнически режим или които са временно складирани
Освен ако засегнатото лице не поиска това, отмяната, изменението или спирането на благоприятно решение не засяга стоките, които към момента на пораждане на действие на отмяната, изменението или спирането вече са били поставени и все още са под митнически режим или са временно складирани по силата на решението, което се отменя, изменя или спира.
Член 31
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с цел да се определят:
а)
посочените в член 28, параграф 2 случаи, когато благоприятно решение, отнасящо се до няколко лица може да бъде отменено и по отношение на лица, различни от лицето, което не изпълни задължение, наложено по силата на това решение;
б)
изключителните случаи, в които митническите органи могат да отложат датата, от която отмяната или изменението на решението поражда действие, в съответствие с член 28, параграф 4, втора алинея.
Член 32
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията определя процедурните правила за обезсилване, отмяна или изменение на благоприятни решения.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Член 33
Решения, отнасящи се до обвързваща информация
1. Въз основа на подадено заявление митническите органи издават решения, отнасящи се до обвързваща тарифна информация, наричани по-долу „решения ОТИ“, или решения, отнасящи се до обвързваща информация за произхода, наричани по-долу „решения ОИП“.
Такова заявление не се приема, ако е налице някое от следните обстоятелства:
а)
в случай че заявлението се отправя или е било отправено към същото или към друго митническо учреждение, от титуляря на решението или за негова сметка по отношение на същите стоки, а за решенията ОИП - при същите обстоятелства, определящи придобиването на произход;
б)
в случай че заявлението не е свързано с намерение за използване на решение ОТИ или ОИП или друго намерение за ползване на митнически режим.
2. Решенията ОТИ или ОИП са обвързващи само по отношение на тарифното класиране или определянето на произхода на стоките:
а)
за митническите органи спрямо титуляря на решението само по отношение на стоките, за които митническите формалности са извършени след датата, на която решението поражда действие;
б)
за титуляря на решението спрямо митническите органи само от датата, на която титулярят на решението получи или се счита, че е получил уведомление за решението.
3. Решенията ОТИ или ОИП са валидни за срок от три години от датата, на която решението поражда действие.
4. За прилагането на решение ОТИ или ОИП в контекста на конкретен митнически режим титулярят на решението трябва да може да докаже:
а)
за решение ОТИ - че декларираните стоки съответстват във всяко едно отношение на описаните в решението;
б)
за решение ОИП - че въпросните стоки и обстоятелствата, определящи придобиването на произхода, съответстват във всяко едно отношение на стоките и обстоятелствата, описани в решението.
Член 34
Управление на решения, отнасящи се до обвързваща информация
1. Валидността на решение ОТИ се прекратява преди края на срока, посочен в член 33, параграф 3, когато то престане да отговаря на законовите изисквания в резултат на което и да е от следните:
а)
приемането на изменение на номенклатурите, посочени в член 56, параграф 2, букви а) и б);
б)
приемането на мерките, посочени в член 57, параграф 4;
с действие от датата на прилагане на това изменение или на тези мерки;
2. Валидността на решение ОИП се прекратява преди края на срока, посочен в член 33, параграф 3, в който и да е от следните случаи:
а)
когато Съюзът приеме регламент или сключи споразумение, което става приложимо на неговата територия, и решението ОИП вече не съответства на въведеното ново законодателство, считано от датата на прилагането на регламента или споразумението;
б)
когато решението вече не съответства на Споразумението относно правилата за произход, установени в Световната търговска организация (СТО), или на обяснителните бележки или на становище относно определен произход, прието с цел тълкуване на това споразумение, считано от датата на публикуването им в Официален вестник на Европейския съюз.
3. Валидността на решенията ОТИ и ОИП не се прекратява със задна дата.
4. Чрез дерогация от член 23 параграф 3 и член 27 решенията ОТИ и ОИП се обезсилват, ако са издадени въз основа на невярна или непълна информация от заявителите.
5. Решенията за ОТИ и за ОИП се отменят в съответствие с член 23, параграф 3 и член 28. Тези решения обаче не се отменят по искане на титуляря на решението.
6. Решенията ОТИ и ОИП не подлежат на изменение.
7. Митническите органи отменят решенията ОТИ:
а)
когато те вече не са съвместими с тълкуването на номенклатурите, посочени в член 56, параграф 2, букви а) и б), в резултат на което и да е от следните:
i)
обяснителните бележки, посочени в член 9, параграф 1, буква а), второ тире от Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 г. относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (13), считано от датата на тяхното публикуване в Официален вестник на Европейския съюз;
ii)
решение на Съда на Европейския съюз, считано от датата на публикуване на диспозитива на решението в Официален вестник на Европейския съюз;
iii)
решения относно класирането, мнения за класиране или обяснителни бележки към Номенклатурата на Хармонизираната система за описание и кодиране на стоките, приети от организацията, съставена от Конвенцията, с която се учредява Съвет за митническо сътрудничество, подписана на 15 декември 1950 г. в Брюксел, считано от датата на публикуване на съобщението на Комисията в серия „С“ на Официален вестник на Европейския съюз; или
б)
в други специфични случаи.
8. Решенията ОИП се отменят:
а)
когато вече не са съвместими с решение на Съда на Европейския съюз, с действие от датата на публикуване на диспозитива на решението в Официален вестник на Европейския съюз; или
б)
в други специфични случаи.
9. Когато се прилага параграф 1, буква б) или параграфи 2, 7 или 8, дадено решение ОТИ или ОИП може все пак да се използва по отношение на обвързващи договори, които се основават на решението и са сключени преди прекратяване на неговата валидност или преди неговата отмяна. Това продължено използване не се прилага, когато дадено решение ОИП е издадено за стоки, които са за износ.
Продълженото използване, посочено в първата алинея не надвишава шест месеца от датата, на която решението ОТИ или ОИП е престанало да бъде валидно или е било отменено. При все това мерките, посочени в член 57, параграф 4 или в член 67, могат да изключат продълженото използване или да определят по-кратък срок. При продукти, за които е подаден лиценз за внос или за износ, когато се извършват митнически формалности, срокът от шест месеца се заменя от срока на валидност на лиценза.
За да се възползва от удълженото използване на решение ОТИ или ОИП, титулярят на това решение подава заявление до митническите органи, които са взели решението, в рамките на 30 дни от датата, на която то престава да бъде валидно или се отменя, като посочва количествата, за които се иска срок на удължено използване и държавата членка или държавите членки, в които стоките ще бъдат митнически оформени в срока на продълженото използване. Този митнически орган взема решение за удълженото използване и уведомява титуляря незабавно и най-късно в рамките на 30 дни от датата, на която е получил цялата необходима информация, за да може да вземе това решение.
10. Комисията уведомява митническите органи когато:
а)
се спира вземането на решения ОТИ и ОИП по отношение на стоките, за които не е гарантирано правилно и еднакво тарифно класиране или определяне на произхода; или
б)
спирането, посочено в буква а), се отменя.
11. Комисията може да приема решения, с които изисква от държавите членки да отменят определени решения ОТИ или ОИП, за да се осигури правилно и еднакво тарифно класиране или определяне на произхода на стоките.
Член 35
Решения, отнасящи се до обвързваща информация, във връзка с други фактори
В специфични случаи при постъпило заявление митническите органи вземат решения, отнасящи се до обвързваща информация във връзка с други фактори, посочени в Дял II, въз основа на които се прилагат вносни или износни мита и други мерки относно търговията със стоки.
Член 36
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с цел да се определят:
а)
специфичните случаи, посочени в член 34, параграф 7, буква б) и член 34 параграф 8, буква б), в които решенията ОТИ и ОИП се отменят;
б)
случаите, посочени в член 35, в които се вземат решения за обвързваща информация във връзка с други фактори, въз основа на които се прилагат вносни или износни мита и други мерки относно търговията със стоки.
Член 37
Предоставяне на изпълнителни правомощия
1. Чрез актове за изпълнение Комисията приема процедурните правила:
а)
за използването на решение ОТИ или ОИП, след като то е престанало да бъде валидно или е било отменено, в съответствие с член 34, параграф 9;
б)
съгласно които Комисията уведомява митническите органи, в съответствие с член 34, параграф 10, букви а) и б);
в)
за използване на решенията, посочени в член 35 и определени съгласно член 36, буква б), след като те са престанали да бъдат валидни;
г)
за спирането на решенията, посочени в член 35 и определени съгласно член 36, буква б), и за съобщаване на митническите власти за спирането или за отмяната на спирането.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
2. Комисията приема чрез актове за изпълнение решенията, с които от държавите членки се изисква да отменят:
а)
решения, посочени в член 34, параграф 11;
б)
решения, посочени в член 35 и определени в съответствие с член 36, буква б).
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 285, параграф 2.
Когато становището на комитета, посочено в член 285, параграф 1, следва да се получи чрез писмена процедура, се прилага член 285, параграф 6.
Раздел 4
Одобрен икономически оператор
Член 38
Заявление и разрешение
1. Икономически оператор, който е установен на митническата територия на Съюза и който отговаря на критериите, предвидени в член 39, може да подаде заявление за получаване на статус на одобрен икономически оператор.
Митническите органи, при необходимост след консултация с други компетентни органи, предоставят този статус, който подлежи на мониторинг.
2. Статусът на одобрен икономически оператор се предоставя чрез следните видове разрешения:
а)
одобрен икономически оператор за митнически опростявания, което позволява на титуляря да се възползва от някои опростявания в съответствие с митническото законодателство; или
б)
одобрен икономически оператор за сигурност и безопасност, което дава на титуляря улеснения, свързани със сигурност и безопасност.
3. Едновременно могат да бъдат притежавани и двете разрешения по параграф 2.
4. Статусът на одобрен икономически оператор се признава, при спазване изискванията на членове 39, 40 и 41, от митническите органи във всички държави членки.
5. Въз основа признаването на статуса на одобрен икономически оператор за митнически опростявания и при условие че са изпълнени изискванията, отнасящи се до конкретен вид опростяване на процедурите, предвидено в митническото законодателство, митническите органи разрешават на оператора да се възползва от това опростяване. При предоставянето на статуса на одобрен икономически оператор митническите органи не преразглеждат критериите, които вече са били проверени.
6. Одобреният икономически оператор, посочен в параграф 2, се ползва от по-благоприятно третиране в сравнение с другите икономически оператори по отношение на митническия контрол в зависимост от вида на полученото разрешение, включително от по-малък физически и документен контрол.
7. Митническите органи предоставят предимства, произтичащи от статуса на одобрен икономически оператор, на лица, установени в държави или територии, извън митническата територия на Съюза, които спазват условията и изпълняват задълженията, определени в съответното законодателство на тези страни или територии, доколкото тези условия и задължения са признати от Съюза за еквивалентни на наложените на одобрените икономически оператори, установени на митническата територия на Съюза. Това предоставяне на предимства се основава на принципа на реципрочност, освен ако не е решено друго от Съюза, и е подкрепено от международно споразумение или от законодателството на Съюза в областта на общата търговска политика.
Член 39
Предоставяне на статус
Критериите за предоставяне на статус на одобрен икономически оператор са следните:
а)
липсата на сериозно нарушение или повторни нарушения на митническото законодателство и на правилата за данъчно облагане, включително липсата на сериозни криминални нарушения, свързани с икономическата дейност на заявителя;
б)
доказателство от заявителя за високото равнище на контрол върху неговите операции и стокови потоци, посредством система за управление на търговската и в съответните случаи на транспортната отчетност, позволяваща уместен митнически контрол;
в)
платежоспособност, която се счита за доказана, когато заявителят има добро финансово състояние, което е достатъчно, за да може да изпълнява ангажиментите си, при надлежно отчитане на характерните особености на съответния вид стопанска дейност.
г)
по отношение на разрешението, посочено в член 38, параграф 2, буква а) - практически стандарти за компетентност или професионална квалификация, пряко свързани с осъществяваната дейност; и
д)
по отношение на разрешението, посочено в член 38, параграф 2, буква б) - целесъобразни стандарти за сигурност и безопасност, които се считат за изпълнени, когато заявителят докаже, че поддържа уместни мерки за гарантиране на сигурността и безопасността на международната верига за доставки, включително що се отнася до физическата цялост и контрол на достъпа, логистичните процеси и обработката на специфични видове стоки, персонала и търговските партньори.
Член 40
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с цел да се определят:
а)
опростяванията, посочени в член 38, параграф 2, буква а);
б)
улесненията, посочени в член 38, параграф 2, буква б).
в)
по-благоприятното третиране, посочено в член 38, параграф 6.
Член 41
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията приема редът и условията за прилагане на критериите, предвидени в член 39.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Раздел 5
Санкции
Член 42
Прилагане на санкции
1. Всяка държава членка предвижда санкции за неспазване на митническото законодателство на Съюза. Тези санкции трябва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи.
2. Когато се прилагат административни санкции, те могат да бъдат в една от следните две форми или в двете:
а)
имуществена санкция или глоба от митническите органи, включително, където е уместно, прилагане на споразумение вместо налагане на наказание за извършено престъпление;
б)
отмяната, спирането или изменението на разрешение, чийто титуляр е съответното лице.
3. Държавите членки съобщават на Комисията в срок от 180 дни от датата на прилагане на настоящия член, в съответствие с член 288, параграф 2, действащите национални разпоредби според предвиденото в параграф 1 от настоящия член и незабавно я уведомяват за всяко тяхно последващо изменение.
Раздел 6
Жалби
Член 43
Решения, вземани от правораздавателен орган
Членове 44 и 45 не се прилагат за жалби, които са подадени с оглед обезсилването, отмяната или изменението на решение, отнасящо се до прилагането на митническото законодателство, взето от правораздавателен орган или от митническите органи, когато действат като правораздавателни органи.
Член 44
Право на обжалване
1. Всяко лице има право да обжалва решенията на митническите органи, отнасящи се до прилагането на митническото законодателство, които го засягат пряко и лично.
Всяко лице, което е подало заявление до митническите органи за издаване на решение и което не е получило решение по заявлението си в срока, посочен в член 22, параграф 3, също има право на обжалване.
2. Правото на обжалване може да се упражни най-малко на две нива:
а)
първоначално - пред митническите органи или пред правораздавателен или друг орган, определен за тази цел от държавите членки;
б)
впоследствие - пред по-висша независима инстанция, която може да бъде правораздавателен орган или еквивалентен специализиран орган съгласно действащите разпоредби в държавите членки.
3. Жалбата се подава в държавата членка, където е взето или поискано решението.
4. Държавите членки осигуряват процедура на обжалване, която позволява бързо потвърждение или поправка на решенията, взети от митническите органи.
Член 45
Спиране на изпълнението
1. Подаването на жалбата не спира изпълнението на обжалваното решение.
2. Въпреки това митническите органи спират изцяло или частично изпълнението на такова решение, когато имат основателно съмнение относно съответствието на обжалваното решение с разпоредбите на митническото законодателство или когато съществува опасност да бъде нанесена непоправима вреда на заинтересованото лице.
3. В случаите по параграф 2, когато в резултат на обжалваното решение възниква задължение за плащане на вносни или износни мита, спирането на изпълнението на това решение се извършва само при предоставяне на обезпечение, освен ако въз основа на документирана оценка бъде установено, че такова обезпечение би довело до сериозни икономически или социални затруднения за длъжника.
Раздел 7
Контрол върху стоките
Член 46
Управление на риска и митнически контрол
1. Митническите органи могат да извършват всякакъв митнически контрол, който считат за необходим.
Видовете митнически контрол се състоят по-специално от проверка на стоките, вземане на проби, проверка на точността и пълнотата на информацията, подадена в декларация или уведомление и наличието, автентичността, точността и валидността на документи, проверка на счетоводната отчетност на икономическите оператори и други видове отчетност, проверка на транспортни средства, проверка на багаж и други стоки, пренасяни от или върху лица, както и извършване на служебни разследвания и други подобни действия.
2. Митническият контрол, различен от проверките на случаен принцип, се основава главно на анализ на риска чрез средства за електронна обработка на данни с цел идентифициране и оценка на риска, както и разработване на необходимите мерки за предотвратяване на риска въз основа на критерии, разработени на национално равнище, на равнището на Съюза и където е възможно, на международно равнище.
3. Митническият контрол се извършва в обща рамка за управление на риска, която се основава на обмен на информация за риск и на резултатите от анализ на риска между митническите администрации и с която се установяват общи критерии и стандарти за риска, контролни мерки и приоритетни области за контрол.
Контролът, основан на такава информация и критерии, се извършва без да се засяга другият контрол, извършван съгласно параграф 1 или съгласно другите действащи разпоредби.
4. Митническите органи извършват управление на риска, за да разграничават равнищата на риск, свързан със стоките, които са обект на митнически контрол или надзор, и да определят дали и съответно къде стоките ще бъдат подлагани на специален митнически контрол.
Управлението на риска включва дейности като събиране на данни и информация, анализиране и оценяване на риска, предписване и предприемане на действия и редовен мониторинг и преглед на този процес и резултатите от него въз основа на международни, съюзни и национални източници и стратегии.
5. Митническите органи обменят помежду си информация за риска и резултати от анализ на риска, когато:
а)
митнически орган е оценил рисковете като високи и изискващи митнически контрол, а резултатите от контрола показват, че съответното събитие, което задейства рисковете, е настъпило;
б)
резултатите от контрола не показват, че съответното събитие, което задейства рисковете, е настъпило, но съответният митнически орган смята, че рискът е висок в други части на Съюза.
6. При установяването на общите критерии и стандарти за риска, на контролните мерки и на приоритетните области за контрол съгласно параграф 3 се отчита всяко едно от следните:
а)
пропорционалността спрямо риска;
б)
неотложността на извършването на необходимия контрол;
в)
вероятното въздействие върху търговията, върху отделните държави членки и върху ресурсите за контрол.
7. Общите критерии и стандарти за риска, посочени в параграф 3, включват всяко едно от следните:
а)
описание на рисковете;
б)
факторите или индикаторите на риска, които трябва да се използват при подбора на стоките или икономическите оператори, които да се подложат на митнически контрол;
в)
естеството на митническия контрол, който да бъде предприет от митническите органи;
г)
продължителността на прилагане на митническия контрол, посочен в буква в).
8. В приоритетните области за контрол се включват конкретни митнически режими, видове стоки, транспортни маршрути, видове транспорт или икономически оператори, по отношение на които през определен период се извършва по-задълбочен анализ на риска и засилен митнически контрол, без да се засяга контролът, който обикновено се извършва от митническите органи.
Член 47
Сътрудничество между органите
1. Когато компетентни органи, различни от митническите органи, следва да извършват контрол, различен от митническия контрол, по отношение на едни и същи стоки, митническите органи в тясно сътрудничество със съответните органи полагат усилия за извършването на този контрол по възможност по същото време и на същото място, където се извършва митническият контрол (едно спиране), като митническите органи имат координираща роля в постигането на тази цел.
2. В контекста на предвидения по настоящия раздел контрол, когато това е необходимо за минимизиране на риска и борба с измамите, митническите органи и другите компетентни органи могат да обменят помежду си и с Комисията получените данни във връзка с въвеждането, напускането, транзита, движението, складирането и специфичната употреба на стоки, включително пощенски трафик, придвижвани между митническата територия на Съюза и държави или територии извън митническата територия на Съюза, наличието и движението в рамките на митническата територия на Съюза на несъюзни стоки и стоки под режим специфична употреба, както и резултатите от всеки извършен контрол. Митническите органи и Комисията могат също да обменят помежду си такива данни с цел осигуряване на еднаквото прилагане на митническото законодателство.
Член 48
Последващ контрол
За целите на митническия контрол митническите органи могат, след вдигане на стоките, да проверяват точността и пълнотата на информацията, подадена в митническа декларация, декларация за временно складиране, обобщена декларация за въвеждане, обобщена декларация за напускане, декларация за реекспорт или уведомление за реекспорт, както и наличието, автентичността, точността и валидността на всички придружаващи документи, и могат да проверяват счетоводната отчетност на декларатора и други видове отчетност, която се отнася до операциите с въпросните стоки или до предварителни или последващи търговски операции, включващи тези стоки. Тези органи могат да извършват и проверка на стоките и/или да вземат проби, ако това все още е възможно.
Такъв контрол може да се извършва в помещенията на държателя на стоките или на негов представител, както и в помещенията на всяко друго лице, което във връзка със стопанската си дейност участва пряко или косвено в операциите, или на всяко друго лице, което притежава съответните документи и данни за търговски цели.
Член 49
Вътресъюзни въздушни и морски превози
1. Митнически контрол или формалности по отношение на ръчния и придружаван багаж на лица, които предприемат вътресъюзен полет или вътресъюзно морско пътуване, се извършват, само ако митническото законодателство предвижда такъв контрол или формалности.
2. Параграф 1 се прилага, без да се засяга някое от следните:
а)
проверките за сигурност и безопасност;
б)
проверките, свързани със забрани или ограничения.
Член 50
Предоставяне на изпълнителни правомощия
1. Чрез актове за изпълнение Комисията приема мерки за осигуряване на еднаквото извършване на митническия контрол, включително обмена на информация за риска и резултати от анализ на риска, общите критерии и стандарти за риска, контролните мерки и приоритетните области за контрол, посочени в член 46, параграф 3.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
При наличието на наложителни причини за спешност във връзка с такива мерки, надлежно обосновани с необходимостта бързо да се актуализира нормативната уредба за общото управление на риска и да се адаптират обменът на информация за риска и резултати от анализ на риска, общите критерии и стандарти за риск, контролните мерки и приоритетните области за контрол спрямо изменението на рисковете, Комисията приема незабавно приложими актове за изпълнение съгласно процедурата по член 285, параграф 5.
Когато становището на комитета, посочено в член 285, параграф 1, следва да се получи чрез писмена процедура, се прилага член 285, параграф 6.
2. Чрез актове за изпълнение Комисията определя пристанищата или летищата, където, в съответствие с член 49, се извършват митническият контрол и митническите формалности по отношение на следното:
а)
ръчния и придружавания багаж на лица, които:
i)
предприемат полет с въздухоплавателно средство, което пристига от несъюзно летище и което след кацане на съюзно летище продължава полета си към друго летище в Съюза;
ii)
предприемат полет с въздухоплавателно средство, което извършва кацане на съюзно летище преди да продължи към несъюзно летище;
iii)
ползват морски услуги, предоставяни от същия плавателен съд и включващи последователни етапи на отплаване от, акостиране на, или пристигане на несъюзно пристанище като крайна точка на пътуването;
iv)
се намират на борда на развлекателен съд или въздухоплавателно средство за туристически или бизнес цели;
б)
ръчен и придружаван багаж:
i)
пристигащ на съюзно летище на борда на въздухоплавателно средство, идващо от несъюзно летище, и трансфериран на това съюзно летище на друго въздухоплавателно средство, продължаващо по вътресъюзен полет;
ii)
натоварен на съюзно летище на въздухоплавателно средство по вътресъюзен полет за трансфериране на друго съюзно летище на въздухоплавателно средство, чието направление е несъюзно летище.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Раздел 8
Съхраняване на документи и друга информация, такси и разходи
Член 51
Съхраняване на документи и друга информация
1. За целите на митническия контрол заинтересованите лица съхраняват документите и информацията, посочени в член 15, параграф 1, за срок не по-кратък от три години, на всякакъв носител, достъпен и приемлив за митническите органи.
За стоки, допуснати за свободно обращение при обстоятелства, различни от тези по трета алинея, или за стоки, декларирани за износ, този срок започва да тече от края на годината, в която са приети митническите декларации за допускане за свободно обращение или за износ.
За стоки, допуснати за свободно обращение без мита или с намалени ставки на вносните мита поради специфичната им употреба, този срок започва да тече от края на годината, в която тези стоки престават да подлежат на митнически надзор.
В случай на стоки, поставени под друг митнически режим, или стоки на временно складиране, този срок започва да тече от края на годината, в която съответният митнически режим е приключен или временното складиране е завършило.
2. Без да се засягат разпоредбите на член 103, параграф 4, когато при митническия контрол във връзка с митническо задължение се установи, че съответното вписване в счетоводната отчетност следва да се поправи и заинтересованото лице е уведомено за това, документите и информацията се съхраняват за срок от три години след изтичане на срока, посочен в параграф 1 на настоящия член.
Когато е подадена жалба или е започнато съдебно производство, документите и информацията се съхраняват за срока, предвиден в параграф 1, или до приключване на процедурата по обжалване или на съдебното производство, в зависимост от това кое настъпва на по-късна дата.
Член 52
Такси и разходи
1. Митническите органи не налагат такси за извършването на митнически контрол или за друга форма на прилагане на митническото законодателство в рамките на официалното работно време на компетентните митнически учреждения.
2. Митническите органи могат да налагат такси или да изискват покриване на разходите за предоставяне на специфични услуги, по-специално:
а)
присъствие на митнически служители извън официалното работно време или на място извън митническите учреждения - при поискване;
б)
анализи или експертни доклади относно стоки и пощенски такси за връщане на стоките на заявителя, по-специално по отношение на решения, взети съгласно член 33, или предоставянето на информация в съответствие с член 14, параграф 1;
в)
проверка на стоки или вземане на проби от тях с цел проверка или унищожаване на стоки, когато са направени разходи, различни от тези за ангажиране на митнически служители;
г)
когато поради характера на стоките или потенциалния риск се налагат извънредни мерки за контрол.
ГЛАВА 3
Преизчисляване на суми в друга валута и срокове
Член 53
Конвертиране на парични единици
1. Компетентните органи публикуват и/или посочват в интернет приложимия обменен курс, ако се налага преизчисляване на суми в друга валута по една от следните причини:
а)
когато елементите, използвани за определяне на митническата стойност на стоките, са изразени във валута, различна от тази на държавата членка, където се определя митническата стойност;
б)
когато за определяне на тарифното класиране на стоките и размера на вносните и износните мита, включително стойностните прагове в Общата митническа тарифа, се прилага равностойността на еврото в национални валути.
2. Равностойността на еврото в национални валути, която се прилага в рамките на митническото законодателство, когато преизчисляването на суми в друга валута е необходимо поради причини, различни от посочените в параграф 1, се определя най-малко веднъж годишно.
Член 54
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията определя правилата за конвертиране на парични единици за целите, посочени в член 53, параграфи 1 и 2.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Член 55
Срокове, дати и крайни срокове
1. Освен ако не е предвидено друго, когато в митническото законодателство е определен срок, дата или краен срок, нито срокът може да бъде удължаван или съкращаван, нито датата или крайният срок - изменяни.
2. Прилагат се правилата за срокове, дати и крайни срокове, установени в Регламент (ЕИО, Евратом) № 1182/71 на Съвета от 3 юни 1971 г. за определяне на правилата, приложими за срокове, дати и крайни срокове (14), освен ако в митническото законодателство не е предвидено друго.
ДЯЛ II
ЕЛЕМЕНТИ, ВЪЗ ОСНОВА НА КОИТО СЕ НАЛАГАТ ВНОСНИ ИЛИ ИЗНОСНИ МИТА И ДРУГИ МЕРКИ ОТНОСНО ТЪРГОВИЯТА СЪС СТОКИ
ГЛАВА 1
Обща митническа тарифа и тарифно класиране на стоки
Член 56
Обща митническа тарифа и наблюдение
1. Дължимите вносни и износни мита се основават на Общата митническа тарифа.
Другите мерки, установени от разпоредби на Съюза за специфични области, свързани с търговията със стоки, се прилагат в съответните случаи съгласно тарифното класиране на стоките.
2. Общата митническа тарифа включва всяко едно от следните:
а)
Комбинираната номенклатура на стоки, установена в Регламент (ЕИО) № 2658/87.;
б)
всяка друга номенклатура, която се основава изцяло или частично на Комбинираната номенклатура или която добавя подразделения към нея и която е установена с разпоредби на Съюза, уреждащи специфични области с оглед на прилагането на тарифни мерки, свързани с търговията със стоки;
в)
конвенционалните или нормалните автономни мита, които се прилагат за стоките, включени в Комбинираната номенклатура;
г)
преференциалните тарифни мерки, предвидени в споразумения, които Съюзът е сключил с определени страни или територии извън митническата територия на Съюза или с групи такива държави или територии;
д)
преференциалните тарифни мерки, приети едностранно от Съюза по отношение на определени държави или територии извън митническата територия на Съюза или групи такива държави или територии;
е)
автономните мерки, които предвиждат намаляване или освобождаване от мита за определени стоки;
ж)
благоприятното тарифно третиране, установено за определени стоки поради естеството им или специфичната им употреба, в рамките на мерките по букви от в) до е) или з);
з)
други тарифни мерки, предвидени в законодателството на Съюза в областта на селското стопанство, търговията или друга област.
3. Когато съответните стоки отговарят на условията, включени в мерките по букви г) до ж) от параграф 2, мерките, посочени в тези разпоредби, се прилагат по заявление на декларатора вместо предвидените в буква в) от посочения параграф. Заявлението може да бъде подадено и със задна дата, при условие че се изпълняват сроковете и условията, установени в съответната мярка или в Кодекса.
4. Когато прилагането на мерките по букви г) до ж) от параграф 2 или освобождаването от мерките, посочени в буква з) от него, е ограничено до определен обем от вноса или износа, прилагането или освобождаването се прекратява в случая на тарифни квоти веднага щом се достигне определеният обем на вноса или износа.
При тарифни тавани прилагането се прекратява с правен акт на Съюза.
5. Във връзка с допускането за свободно обращение или износа на стоки, за които се прилагат мерките по параграфи 1 и 2, могат да бъдат предмет на наблюдение.
Член 57
Тарифно класиране на стоки
1. За целите на прилагането на Общата митническа тарифа „тарифно класиране“ на стоки е определянето на подпозицията или по-нататъшно подразделение от Комбинираната номенклатура, в която или което трябва да бъдат класирани тези стоки.
2. За целите на прилагането на нетарифни мерки „тарифно класиране“ на стоки е определянето на подпозицията или по-нататъшно подразделение от Комбинираната номенклатура или от всяка друга номенклатура, установена с разпоредби на Съюза и основаваща се изцяло или частично на Комбинираната номенклатура или добавяща подразделения към нея, в която или което трябва да бъдат класирани тези стоки.
3. Подпозицията или по-нататъшното подразделение, определени съгласно параграфи 1 и 2, се използват за прилагане на мерките, отнасящи се за тази подпозиция.
4. Комисията може да приема мерки за определяне на тарифното класиране на стоки в съответствие с параграфи 1 и 2.
Член 58
Предоставяне на изпълнителни правомощия
1. Чрез актове за изпълнение Комисията приема мерки за еднаквото управление на тарифните квоти и тарифните тавани по член 56, параграф 4 и за управлението на наблюдението във връзка с допускането за свободно обращение или износ на стоки по член 56, параграф 5.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
2. Чрез актове за изпълнение Комисията приема мерките по член 57, параграф 4.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
При наличието на наложителни причини за спешност във връзка с такива мерки, обосновани надлежно с необходимостта бързо да се осигури правилно и еднакво прилагане на Комбинираната номенклатура, Комисията приема незабавно приложими актове за изпълнение в съответствие с процедурата по член 285, параграф 5.
Когато становището на комитета, посочено в член 285, параграф 1, следва да се получи чрез писмена процедура, се прилага член 285, параграф 6.
ГЛАВА 2
Произход на стоките
Раздел 1
Непреференциален произход
Член 59
Обхват
В членове 60 и 61 се установяват правилата за определяне на непреференциалния произход на стоките за целите на прилагането на:
а)
Общата митническа тарифа с изключение на мерките по член 56, параграф 2, букви г) и д);
б)
мерки, различни от тарифните мерки, установени от разпоредби на Съюза, уреждащи специфични области във връзка с търговията със стоки; и
в)
други мерки на Съюза, отнасящи се до произхода на стоките.
Член 60
Придобиване на произход
1. За стоките, изцяло получени в една-единствена държава или територия, се счита, че произхождат от тази държава или територия.
2. За стоките, чието производство включва участието на повече от една държава или територия, се счита, че произхождат от държавата или територията, в която са претърпели последната си съществена, икономически обоснована обработка или преработка в оборудвано за тази цел предприятие и довела до производството на нов продукт или която представлява важен стадий от производството.
Член 61
Доказателство за произход
1. Когато в митническата декларация съгласно митническото законодателство е посочен произходът на стоките, митническите органи могат да изискат от декларатора да го докаже.
2. Когато се представя доказателство за произход на стоките съгласно митническото законодателство или друго законодателство на Съюза, уреждащи специфични области, митническите органи имат право в случаи на основателно съмнение да поискат всякакви допълнителни доказателства, за да се уверят, че посоченият произход съответства на правилата, установени в съответното законодателство на Съюза.
3. Когато изискванията на търговията налагат това в рамките на Съюза може да бъде издаден документ, доказващ произхода в съответствие с действащите правила за произход в държавата или територията на получаване или с всякакъв друг метод за определяне на страната, в която стоките са били изцяло получени или са претърпели последната си съществена трансформация.
Член 62
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с които се определят правилата, при спазването на които се счита, че стоките, за които е необходимо определяне на непреференциален произход за целите на прилагане на мерките на Съюза, посочени в член 59, се смята че са изцяло получени само в една държава или територия или че са претърпели последната си, съществена, икономически обоснована обработка или преработка в оборудвано за тази цел предприятие и довела до производството на нов продукт или която представлява важен стадий от производството в дадена страна или територия, съгласно член 60.
Член 63
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията приема процедурните правила за предоставянето и проверката на доказателството за произход, предвидено в член 61.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Раздел 2
Преференциален произход
Член 64
Преференциален произход на стоките
1. За да се ползват от мерките по член 56, параграф 2, буква г) или д) или от нетарифни преференциални мерки, стоките отговарят на правилата за преференциалния произход по параграфи 2 -5 от настоящия член.
2. По отношение на стоки, които се ползват от преференциални мерки, посочени в споразуменията, които Съюзът е сключил с определени държави или територии извън митническата територия на Съюза или с групи такива държави или територии, правилата за преференциалния произход се установяват в тези споразумения.
3. За стоки, които се ползват от преференциални мерки, приети едностранно от Съюза по отношение на определени държави или територии извън митническата територия на Съюза или по отношение на групи такива държави или територии, различни от посочените в параграф 5, Комисията приема мерки, установяващи правилата за преференциалния произход.
Тези правила се основават или на критерия, че стоките са изцяло получени, или на критерия, че стоките са резултат от достатъчна обработка или преработка.
4. По отношение на стоки, които се ползват от преференциални мерки, приложими за търговията между митническата територия на Съюза и Сеута и Мелила, посочени в протокол 2 към Договора за присъединяване от 1985 г., правилата за преференциалния произход се приемат съгласно член 9 от същия протокол.
5. По отношение на стоки, които се ползват от преференциални мерки, посочени в преференциалните споразумения в полза на отвъдморските държави и територии, асоциирани със Съюза, правилата за преференциалния произход се приемат в съответствие с член 203 от ДФЕС.
6. По собствена инициатива или по искане на държава или територия бенефициер Комисията може, за определени стоки, да предостави на тази държава или територия временна дерогация от правилата относно преференциалния произход, посочени в параграф 3.
Временната дерогация се обосновава с един от следните мотиви:
а)
вътрешни или външни фактори временно лишават държавата или територията бенефициер от способността да спазва правилата относно преференциалния произход;
б)
държавата или територията бенефициер има нужда от време, за да се подготви за спазването на тези правила.
Искане за дерогация се прави в писмена форма до Комисията от съответната държава или територия бенефициер.В искането се съдържат причините посочени във втора алинея, и подходящи потвърждаващи документи.
Временната дерогация се ограничава до продължителността на въздействието на вътрешните или външни фактори, които са причина за нея, или до срока, необходим на държавата или територията бенефициер да осигури спазването на правилата.
Когато се предостави дерогация, съответната държава или територия бенефициер спазва всички установени изисквания относно информацията, която трябва да бъде осигурена на Комисията по отношение на използването на дерогацията и управлението на количествата, за които тя е била предоставена.
Член 65
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с които се определят правилата за преференциалния произход, посочени в член 64, параграф 3.
Член 66
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията приема:
а)
процедурните правила, посочени в член 64, параграф 1, за улесняване на установяването в Съюза на преференциалния произход на стоките;
б)
мерки, с които предоставя на държава или територия бенефициер, временната дерогация, посочена в член 64, параграф 6.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Раздел 3
Определяне на произхода на конкретни стоки
Член 67
Мерки, предприети от Комисията
Комисията може да приема мерки за определяне на произхода на конкретни стоки в съответствие с правилата за произход, приложими за тези стоки.
Член 68
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията приема мерките по член 67. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
При наличието на наложителни причини за спешност във връзка с такива мерки, обосновани надлежно с необходимостта бързо да се осигури правилно и еднакво прилагане на правилата за произход, Комисията приема незабавно приложими актове за изпълнение в съответствие с процедурата по член 285, параграф 5.
Когато становището на комитета, посочено в член 285, параграф 1, следва да се получи чрез писмена процедура, се прилага член 285, параграф 6.
ГЛАВА 3
Стойност на стоките за митнически цели
Член 69
Обхват
Митническата стойност на стоките във връзка с прилагането на Общата митническа тарифа и нетарифните мерки, установени от разпоредби на Съюза, уреждащи специфични области, отнасящи се до търговията със стоки, се определя в съответствие с членове 70 и 74.
Член 70
Метод за определяне на митническата стойност въз основа на договорната стойност
1. Базата за митническата стойност на стоките е договорната стойност, тоест действително платената или подлежащата на плащане цена на стоките при продажбата им за износ с местоназначение в митническата територия на Съюза, коригирана при необходимост.
2. Действително платената или подлежащата на плащане цена е общата сума, която купувачът е платил или трябва да плати на продавача или която купувачът е платил или трябва да плати на трета страна в полза на продавача за внасяните стоки, и включва всички суми, които са платени или трябва да бъдат платени като условие за продажбата на внасяните стоки.
3. Договорната стойност се прилага, ако е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
не съществуват ограничения относно правото на разпореждане или ползване на стоките от купувача, различни от някое от следните:
i)
ограничения, наложени или изисквани по силата на закон или от публичните органи в Съюза;
ii)
ограничения, засягащи географската област, в която стоките могат да бъдат препродавани;
iii)
ограничения, които не влияят значително върху митническата стойност на стоките;
б)
продажбата или цената не зависят от условия или съображения, които не могат да получат стойностно изражение по отношение на подлежащите на остойностяване стоки;
в)
никаква част от прихода от всяка последваща препродажба, прехвърляне или ползване на стоките от купувача не се получава пряко или косвено от продавача, освен в случаите, когато е възможна подходяща корекция;
г)
купувачът и продавачът не са свързани или връзката не е повлияла върху цената.
Член 71
Елементи на договорната стойност
1. При определяне на митническата стойност съгласно член 70, към действително платената или подлежащата на плащане цена за внасяните стоки се прибавят:
а)
в степента, в която са направени от купувача, но не са включени в действително платената или подлежаща на плащане цена, следните разходи:
i)
комисиони и възнаграждения за посредничество, с изключение на комисионите за покупката;
ii)
разходите за контейнери, които за митнически цели се третират заедно с въпросните стоки; и
iii)
разходите за опаковка, включващи труда или използваните материали;
б)
стойността, съответно разпределена, на следните стоки и услуги, доставени пряко или косвено от купувача, безплатно или на намалени цени, и използвани при производството и продажбата за износ на внасяните стоки, доколкото тази стойност не е включена в действително платената или подлежащата на плащане цена:
i)
материали, компоненти, части и други подобни, вградени във внасяните стоки;
ii)
инструменти, клишета, матрици и други подобни, използвани при производството на внасяните стоки;
iii)
материали, изразходвани при производството на внасяните стоки; и
iv)
инженеринг, разработки, художествено оформяне, дизайн и планове и чертежи, разработени извън Съюза и необходими за производството на внасяните стоки;
в)
роялти и лицензионни такси, свързани с остойностяваните стоки, които купувачът трябва да плати пряко или косвено като условие за продажбата на остойностяваните стоки, доколкото тези роялти и такси не са включени в действително платената или подлежащата на плащане цена;
г)
стойността на всяка част от прихода от последваща препродажба, последващо отстъпване на правото на разпореждане или на ползване на внасяните стоки, която пряко или косвено се предоставя на продавача; и
д)
следните разходи до мястото, на което стоките са въведени на митническата територия на Съюза:
i)
разходите за транспорт и застраховка за внасяните стоки; и
ii)
разходите за товаро-разтоварните и обработващите операции, свързани с транспорта на внасяните стоки.
2. Всеки елемент, който се добавя към действително платената или подлежащата на плащане цена съгласно параграф 1, се основава само на обективни и подлежащи на количествена оценка данни.
3. При определяне на митническата стойност не се добавят никакви елементи към действително платената или подлежаща на плащане цена, освен посочените в настоящия член.
Член 72
Елементи, които не се включват в митническата стойност
При определянето на митническата стойност съгласно член 70, не се включва никое от следните:
а)
разходи за транспорт на внасяните стоки след въвеждането им в митническата територия на Съюза;
б)
разходи за строителство, монтиране, сглобяване, поддръжка или техническа помощ, предприети след въвеждане на внасяните стоки в митническата територия на Съюза, като например съоръжения, машини или оборудване.
в)
разходи за лихви по финансови споразумения, сключени от купувача във връзка с покупката на внасяните стоки, независимо дали кредитът е предоставен от продавача или от друго лице, при условие че финансовото споразумение е в писмена форма и при необходимост купувачът може да докаже, че са изпълнени следните условия:
i)
такива стоки са действително продадени на цена, декларирана като действително платената или подлежащата на плащане цена;
ii)
изискваният лихвен процент не е по-висок от приетия при подобни договори в страната, където и по времето, когато финансирането е било осигурено;
г)
разходи за правото да бъдат възпроизвеждани внасяните стоки в Съюза;
д)
комисиони за покупка;
е)
вносни мита или други задължения, платими в Съюза във връзка с вноса или продажбата на стоките;
ж)
независимо от член 71, параграф 1, буква в) плащания, направени от купувача за правото да разпространява или препродава внасяните стоки, ако тези плащания не са условие за продажбата за износ в Съюза на внасяните стоки.
Член 73
Опростяване
При заявление митническите органи могат да разрешат следните елементи да се определят въз основа на специални критерии, когато те не подлежат на количествена оценка към датата, на която е приета митническата декларация:
а)
елементи, които трябва да бъдат включени в митническата стойност в съответствие с член 70, параграф 2; и
б)
елементите, посочени в членове 71 и 72.
Член 74
Вторични методи за определяне на митническата стойност
1. Когато митническата стойност на стоките не може да се определи съгласно член 70, тя се определя, като се прилагат последователно букви от а) до г) от параграф 2, докато се стигне до първата от тези букви, по която може да се определи митническата стойност на стоките.
Редът на прилагане на букви в) и г) от параграф 2 се обръща, ако деклараторът поиска това.
2. Митническата стойност, определена в резултат на прилагането на параграф 1, е:
а)
договорната стойност на идентични стоки, продадени с цел износ с местоназначение в митническата територия на Съюза и изнесени в същия момент или приблизително в същия момент, както и стоките, подлежащи на остойностяване;
б)
договорната стойност на сходни стоки, продадени с цел износ с местоназначение в митническата територия на Съюза и изнесени в същия момент или приблизително в същия момент, както и стоките, подлежащи на остойностяване;
в)
стойността, основаваща се на единичната цена, по която се продава на митническата територия на Съюза най-голямото сборно количество от внасяните стоки или от внесени идентични или сходни стоки на лица, които не са свързани с продавачите; или
г)
изчислената стойност, която се състои от сбора на:
i)
разходите или стойността за материалите и за производствените или другите операции, използвани при производството на внасяните стоки;
ii)
сума за печалба и за общи разходи, равна по размер на тази, която обичайно се начислява при продажбите на стоки от същия клас или вид като стоките, подлежащи на остойностяване, които са произведени от производители в страната на износа за износ в Съюза;
iii)
разходите или стойността на елементите, посочени в член 71, параграф 1, буква д).
3. Когато митническата стойност не може да се определи съгласно параграф 1, тя се определя въз основа на наличните данни на митническата територия на Съюза, като се използват разумни способи, съответстващи на принципите и общите разпоредби на всяко едно от следните:
а)
Споразумението за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията;
б)
член VII от Общото споразумение за митата и търговията;
в)
настоящата глава.
Член 75
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с цел да се определят условията за предоставяне на разрешението, посочено в член 73.
Член 76
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията установява процедурните правила за:
а)
определяне на митническата стойност в съответствие с член 70, параграфи 1 и 2, и членове 71 и 72, включително и тези за коригиране на действително платената или подлежащата на плащане цена;
б)
прилагането на условията, посочени в член 70, параграф 3;
в)
определяне на митническата стойност, посочена в член 74.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
ДЯЛ III
МИТНИЧЕСКО ЗАДЪЛЖЕНИЕ И ОБЕЗПЕЧЕНИЯ
ГЛАВА 1
Възникване на митническо задължение
Раздел 1
Митническо задължение при внос
Член 77
Допускане за свободно обращение и временен внос
1. Митническо задължение при внос възниква при поставяне на несъюзни стоки, подлежащи на облагане с вносни мита, под един от следните митнически режими:
а)
допускане за свободно обращение, включително съгласно разпоредбите за специфична употреба;
б)
временен внос с частично освобождаване от вносни мита.
2. Митническо задължение възниква в момента на приемане на митническата декларация.
3. Длъжник е деклараторът. При косвено представителство лицето, за сметка на което се извършва митническото деклариране, също е длъжник.
Когато митническа декларация за един от режимите, посочени в параграф 1, е съставена на базата на информация, която води до несъбиране или частично събиране на дължимите вносни мита, лицето, което е предоставило информацията, изисквана за декларацията, и което е знаело или според обстоятелствата е трябвало да знае, че тази информация е невярна, също е длъжник.
Член 78
Специални разпоредби по отношение на стоките без произход
1. Когато по отношение на стоки без произход, използвани в производството на продукти, за които се издава или съставя доказателство за произход в рамките на преференциално споразумение между Съюза и определени държави или територии извън митническата територия на Съюза или групи такива държави или територии, се прилага забрана за възстановяване на вносни мита или за освобождаване от вносни мита, митническото задължение при внос възниква по отношение на тези стоки без произход при приемане на декларацията за реекспорт на съответните продукти.
2. При възникване на митническо задължение съгласно параграф 1 размерът на вносните мита, съответстващ на задължението, се определя при същите условия, както в случай на митническо задължение, което би възникнало при приемане на същата дата на митническа декларация за допускане за свободно обращение на стоките без произход, използвани за производството на съответните продукти, с цел завършване на режим активно усъвършенстване.
3. Прилага се член 77, параграфи 2 и 3. Въпреки това по отношение на несъюзните стоки, посочени в член 270, длъжникът е лицето, което подава декларацията за реекспорт. При косвено представителство лицето, за чиято сметка се подава декларацията, също е длъжник.
Член 79
Възникване на митническо задължение при неизпълнение
1. Митническо задължение при внос на стоки, подлежащи на облагане с вносни мита, възниква при неизпълнение на което и да е от следните:
а)
едно от задълженията, установени в митническото законодателство във връзка с въвеждането на несъюзни стоки на митническата територия на Съюза, тяхното отклоняване от митнически надзор или движението, усъвършенстването, складирането, временното складиране, временния внос или разпореждането с тези стоки на тази територия;
б)
едно от задълженията, установени в митническото законодателство за специфичната употреба на стоки на митническата територия на Съюза;
в)
условие, свързано с поставянето на несъюзни стоки под митнически режим с освобождаване от мита или с намаляване на ставките на вносните мита поради специфичната употреба на стоките.
2. Митническото задължение възниква в един от следните моменти:
а)
в момента, в който изискването, чието неизпълнение поражда митническото задължение, не се изпълнява или престава да се изпълнява;
б)
в момента на приемане на митническа декларация за поставяне на стоки под съответния митнически режим, когато впоследствие се установи, че едно от условията за поставянето на стоките под този режим или за освобождаването от мита, или за намаляването на ставката на вносните мита поради специфичната употреба на стоките, не е било изпълнено.
3. В случаите по букви а) и б) от параграф 1 длъжникът е едно от следните лица:
а)
лицето, което е трябвало да изпълни съответното задължение;
б)
лицето, което е знаело или според обстоятелствата е трябвало да знае, че дадено задължение по митническото законодателство не е изпълнено, и което е действало за сметка на лицето, което е трябвало да изпълни задължението, или което е участвало в действието, довело до неизпълнението на задължението;
в)
лицето, което е придобило или държало въпросните стоки и което е знаело или според обстоятелствата е трябвало да знае в момента на придобиването или получаването на стоките, че дадено задължение по митническото законодателство не е изпълнено.
4. В случаите по буква в) от параграф 1 длъжникът е лицето, от което се изисква да изпълни условията за поставянето на стоките под митнически режим или за митническата декларация за стоките, поставени под този митнически режим или за освобождаването от мита, или за намаляването на ставката на вносните мита поради специфичната употреба на стоките.
Когато е съставена митническа декларация във връзка с някой от митническите режими, посочени в буква в) от параграф 1, и изискваната съгласно митническото законодателство информация, свързана с условията за поставянето на стоките под този митнически режим, е предоставена на митническите органи, което води до несъбиране или частично събиране на дължимите вносни мита, лицето, предоставило информацията, необходима за съставяне на митническата декларация, и което е знаело или според обстоятелствата е трябвало да знае, че тази информация е невярна, също е длъжник.
Член 80
Приспадане на платени вносни мита
1. Когато съгласно член 79, параграф 1 възниква митническо задължение по отношение на стоки, допуснати за свободно обращение с намалени ставки на вносните мита поради специфичната им употреба, размерът на вносните мита, платен при допускането на стоките за свободно обращение, се приспада от размера на вносните мита, съответстващ на митническото задължение.
Първата алинея се прилага, когато митническото задължение възниква по отношение на остатъци и отпадъци, получени от унищожаването на такива стоки.
2. Когато съгласно член 79, параграф 1 възниква митническо задължение по отношение на стоки, поставени под режим временен внос с частично освобождаване от вносни мита, платеният при частичното освобождаване размер на вносните мита се приспада от размера на вносните мита, съответстващ на митническото задължение.
Раздел 2
Митническо задължение при износ
Член 81
Износ и пасивно усъвършенстване
1. Митническо задължение при износ възниква при поставянето на стоките, подлежащи на облагане с износни мита, под режим износ или режим пасивно усъвършенстване.
2. Митническото задължение възниква в момента на приемане на митническата декларация.
3. Длъжник е деклараторът. При косвено представителство лицето, за сметка на което се извършва митническото деклариране, също е длъжник.
Когато митническа декларация е съставена въз основа на информация, която води до несъбиране или частично събиране на дължимите износни мита, лицето, което е предоставило информацията, изисквана за декларацията, и е знаело или според обстоятелствата е трябвало да знае, че тази информация е невярна, също е длъжник.
Член 82
Възникване на митническо задължение при неизпълнение
1. За стоки, подлежащи на облагане с износни мита, митническото задължение при износ възниква при неизпълнение на едно от следните:
а)
едно от задълженията, установени в митническото законодателство за напускането на стоките;
б)
условията, при които е разрешено извеждането на стоките извън митническата територия на Съюза с пълно или частично освобождаване от износни мита.
2. Митническото задължение възниква в един от следните моменти:
а)
в момента, в който стоките действително се извеждат митническата територия на Съюза без митническа декларация;
б)
в момента, в който стоките достигнат местоназначение, различно от това, за което е разрешено тяхното извеждане от митническата територия на Съюза с пълно или частично освобождаване от износни мита;
в)
при невъзможност на митническите органи да определят момента по буква б) - в момента, в който изтича срокът, определен за представяне на доказателство, че условията за предоставяне на това освобождаване са изпълнени.
3. В случаите по буква а) от параграф 1 длъжникът е едно от следните лица:
а)
лицето, което е трябвало да изпълни съответното задължение;
б)
лицето, което е знаело или според обстоятелствата е трябвало да знае, че съответното задължение не е изпълнено, и което е действало за сметка на лицето, което е трябвало да изпълни това задължение;
в)
лицето, което е участвало в действието, довело до неизпълнението на задължението, и което е знаело или според обстоятелствата е трябвало да знае, че има задължение за подаване на митническа декларация, а такава не е била подадена.
4. В случаите по буква б) от параграф 1 длъжник е лицето, от което се изисква да изпълни условията, при които е било разрешено извеждането на стоките от митническата територия на Съюза с пълно или частично освобождаване от износни мита.
Раздел 3
Общи разпоредби за митническите задължения при внос и износ
Член 83
Забрани и ограничения
1. Митническо задължение при внос или износ възниква дори когато се отнася за стоки, които са обект на каквато и да е забрана или ограничение при вноса или износа.
2. Въпреки това митническо задължение не възниква:
а)
при неправомерно въвеждане на митническата територия на Съюза на подправени парични знаци;
б)
при въвеждането на митническата територия на Съюза на наркотични и психотропни вещества, различни от тези, които с оглед използването им за медицински или научни цели са обект на строг надзор от компетентните органи.
3. За целите на санкциите, приложими към митническите нарушения, митническото задължение се счита за възникнало, когато законодателството на държава членка предвижда, че санкциите се определят въз основа на вносни или износни мита или наличието на митническо задължение.
Член 84
Повече от един длъжник
Когато за плащането на вносни или износни мита, съответстващи на едно митническо задължение, има повече от един длъжник, длъжниците са солидарно отговорни за заплащането на съответния размер на митото.
Член 85
Общи правила за изчисляване на размера на вносните и износните мита
1. Размерът на вносните или износните мита се определя въз основа на правилата за изчисляване на митата, приложими към съответните стоки към момента на възникване на митническото задължение по отношение на тези стоки.
2. Когато не е възможно да се определи точно моментът на възникване на митническото задължение, се взема предвид моментът, в който митническите органи установят, че стоките са в ситуация, при която възниква митническо задължение.
Въпреки това когато наличната информация позволява на митническите органи да установят, че митническото задължение е възникнало в момент преди този, в който са установили това, митническото задължение се счита за възникнало в най-ранния момент, за който това може да бъде установено.
Член 86
Специални правила за изчисляване на размера на вносните мита
1. Когато по отношение на стоки, поставени под митнически режим или на временно складиране на митническата територия на Съюза, са направени разходи за складиране или за обичайни операции по тези стоки, такива разходи или увеличаването на стойността не се вземат предвид при изчисляването на размера на вносните мита, в случай че деклараторът представи задоволително доказателство за тези разходи.
Въпреки това митническата стойност, количеството, естеството и произходът на използваните в операциите несъюзни стоки се вземат предвид при изчисляването на размера на вносните мита.
2. Когато тарифното класиране на стоки, поставени под митнически режим, се променя в резултат на обичайните операции на митническата територия на Съюза, по искане на декларатора се прилага първоначалното тарифно класиране на стоките, поставени под този режим.
3. Когато възниква митническо задължение по отношение на обработени продукти, получени под режим активно усъвършенстване, по искане на декларатора размерът на вносните мита, съответстващ на това задължение, се определя въз основа на тарифното класиране, митническата стойност, количеството, естеството и произхода на стоките, поставени под режим активно усъвършенстване, към момента на приемането на митническата декларация за тези стоки.
4. В специфични случаи размерът на вносните мита се определя съгласно параграфи 2 и 3 от настоящия член без искане на декларатора, за да се избегне неспазването на тарифните мерки, посочени в член 56, параграф 2, буква з).
5. Когато възниква митническо задължение за обработени продукти, в резултат на режим пасивно усъвършенстване, или за заместващи продукти съгласно член 261, параграф 1, размерът на вносните мита се изчислява въз основа на разходите за операцията по усъвършенстване, извършена извън митническата територия на Съюза.
6. Когато митническото законодателство предвижда благоприятно тарифно третиране на дадена стока или пълно или частично освобождаване от вносни или износни мита съгласно член 56, параграф 2, букви г) - ж), членове 203, 204, 205 и 208 или членове 259 - 262 от настоящия регламенти или съгласно Регламент (ЕО) № 1186/2009 на Съвета от 16 ноември 2009 г. за установяване на система на Общността за митнически освобождавания (15),, това благоприятно тарифно третиране или освобождаването се прилагат също така и в случаите на възникване на митническо задължение съгласно членове 79 или 82 от настоящия регламент, при условие че пропускът, довел до възникването на митническо задължение, не съставлява опит за измама.
Член 87
Място на възникване на митническото задължение
1. Митническото задължение възниква на мястото, където се подава митническата декларация или декларацията за реекспорт, посочени в членове 77, 78 и 81.
Във всички останали случаи митническото задължение възниква на мястото, където са настъпили събитията, довели до неговото възникване.
Когато не е възможно да се определи това място, митническото задължение възниква на мястото, където митническите органи установят, че стоките се намират в ситуация, при която възниква митническо задължение.
2. Когато стоките са поставени под митнически режим, който не е приключен, или когато временното складиране не е завършило правилно, и мястото, където е възникнало митническото задължение, не може да се определи съгласно втора или трета алинея от параграф 1 в рамките на определен срок, митническото задължение възниква на мястото, където стоките са поставени под съответния режим, или на мястото, където са въведени на митническата територия на Съюза под този режим или където са били на временно складиране.
3. Когато наличната информация позволява на митническите органи да установят, че митническото задължение би могло да е възникнало на няколко места, за място на възникване на митническото задължение се приема мястото, където то е възникнало за първи път.
4. Ако митническите органи установят, че съгласно член 79 или член 82 е възникнало митническо задължение в друга държава членка и размерът на вносните или износните мита, съответстващ на това задължение, е по-малък от 10 000 EUR, се приема, че митническото задължение е възникнало в държавата членка, в която е установено неговото възникване.
Член 88
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с цел да се определят:
а)
правилата за изчисляването на размера на вносните или износните мита, приложими за стоки, за които възниква митническо задължение в контекста на специален режим, с които се допълват разпоредбите по членове 85 и 86;
б)
случаите, посочени в член 86, параграф 4;
в)
срокът, посочен в член 87, параграф 2.
ГЛАВА 2
Обезпечаване на потенциално или съществуващо митническо задължение
Член 89
Общи разпоредби
1. Ако не е предвидено друго, настоящата глава се прилага за обезпечения за възникнали митнически задължения, както и за такива, които биха могли да възникнат.
2. Когато митническите органи изискват предоставяне на обезпечение за потенциално или съществуващо митническо задължение, това обезпечение покрива размера на вносното или износното мито и другите вземания, възникнали във връзка с вноса или износа на стоките когато:
а)
обезпечението се използва за поставянето на стоките под съюзен режим транзит; или
б)
обезпечението може да се използва в повече от една държава членка.
Обезпечение, което не може да бъде използвано извън държавата членка, в която е изискано, е валидно само в тази държава членка и покрива най-малкото размера на вносното или износното мито.
3. Когато митническите органи изискват предоставяне на обезпечение, това обезпечение трябва да бъде изискано от длъжника или от лицето, което може да стане длъжник. Митническите органи могат да разрешат също обезпечението да бъде предоставено от друго лице вместо от лицето, от което то се изисква.
4. Без да се засяга член 97, митническите органи изискват предоставяне само на едно обезпечение по отношение на конкретни стоки или конкретна декларация.
Обезпечението, предоставено за конкретна декларация, независимо дали декларацията е вярна, се прилага за размера на вносните или износните мита, съответстващ на митническото задължение и други вземания, по отношение на всички стоки, обхванати от тази декларация или вдигнати въз основа на нея.
Ако обезпечението не е било освободено, то може също така да се използва в рамките на сумата, за която е било предоставено, за събиране на вносни или износни мита и други вземания, станали дължими в резултат на последващ контрол на тези стоки.
5. По заявление на лицето, посочено в параграф 3 от настоящия член, митническите органи могат да разрешат съгласно член 95, параграфи 1, 2 и 3, предоставянето на общо обезпечение за покриване размера на вносните или износните мита, съответстващ на митническото задължение по отношение на две или повече операции, декларации или митнически режими.
6. Митническите органи извършват мониторинг на обезпечението.
7. Държавите, регионалните и местните органи на управление или други органи, уредени от публичното право, са освободени от задължението за предоставяне на обезпечение за дейностите си като публични органи.
8. Обезпечение не се изисква в който и да е от следните случаи:
а)
превоз на стоки по Рейн, рейнския воден път, Дунав или дунавския воден път;
б)
превоз на стоки чрез фиксирана транспортна инсталация;
в)
специфични случаи, в които стоките са поставени под режим временен внос;
г)
стоки, поставени под режим съюзен транзит като се използва опростяването, посочено в член 233, параграф 4, буква е), и превозвани по море или по въздух между пристанища или летища на Съюза.
9. Митническите органи могат да не изискват предоставянето на обезпечение, когато размерът на вносните или износните мита, които трябва да бъдат обезпечени, не надвишава статистическия праг за декларации, установен съгласно член 3, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 471/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 г. относно статистиката на Общността за външната търговия с трети страни (16).
Член 90
Задължително обезпечаване
1. Когато се предвижда задължително предоставяне на обезпечение, митническите органи определят размера на това обезпечение, който е равен на точния размер на вносните и износните мита, съответстващ на митническото задължение, и на други вземания, в случай че този размер може със сигурност да бъде определен в момента, в който се изисква обезпечението.
Когато не е възможно да се определи точният размер, обезпечението се определя в размер, равен на най-високия определен от митническите органи размер на вносните или износните мита, съответстващ на митническото задължение, и на други вземания, които са възникнали или биха могли да възникнат.
2. Без да се засяга член 95, при предоставено общо обезпечение за размера на вносните и износните мита, съответстващ на митническите задължения, и на други вземания, чийто размер се променя във времето, размерът на това обезпечение трябва да бъде определен така, че във всеки момент да покрива размера на вносните или износните мита, съответстващ на митническите задължения, и на другите вземания.
Член 91
Незадължително обезпечаване
Когато не се предвижда задължително предоставяне на обезпечение, такова обезпечение се изисква от митническите органи, когато преценят, че в предвидения срок плащането на размера на вносните или износните мита, съответстващ на възникналото митническо задължение, и на другите вземания, не е сигурно. Размерът на обезпечението се определя от митническите органи, така че да не превишава размера, определен съгласно член 90.
Член 92
Предоставяне на обезпечение
1. Обезпечението може да бъде предоставено чрез:
а)
депозит в пари или друго платежно средство, признато от митническите органи като равностойно на депозита в пари, в евро или във валутата на държавата членка, в която се изисква обезпечението;
б)
поръчителство;
в)
друг вид обезпечение, което дава същата сигурност, че размерът на вносните или износните мита, съответстващ на митническото задължение и на други вземания, ще бъде платен.
2. Обезпечение под формата на депозит в пари или някакво друго платежно средство, се предоставя в съответствие с действащите разпоредби в държавата членка, където се изисква това обезпечение.
Когато обезпечението се предоставя под формата на депозит в пари или някакво друго равностойно платежно средство, митническите органи не дължат лихва по него.
Член 93
Избор на обезпечение
Лицето, което е длъжно да предостави обезпечение, е свободно да избира вида му от посочените в член 92, параграф 1.
Въпреки това митническите органи имат право да откажат да приемат избрания вид обезпечение, когато то е несъвместимо с правилното функциониране на съответния митнически режим.
Митническите органи имат право да изискват избраният вид на обезпечението да не се променя за определен период от време.
Член 94
Поръчител
1. Поръчителят, посочен в член 92, параграф 1, буква б), е трето лице, установено на митническата територия на Съюза. Той трябва да бъде одобрен от митническите органи, които изискват обезпечението, освен когато този поръчител е кредитна институция, финансова институция или застрахователно дружество, лицензирана или лицензирано в Съюза съгласно действащите разпоредби на Съюза.
2. Поръчителят се ангажира в писмена форма да заплати обезпечения размер на вносните или износните мита, съответстващ на митническото задължение, и на другите вземания.
3. Митническите органи имат право да откажат да одобрят предложения поръчител или предложения вид обезпечение, когато преценят, че поръчителят или обезпечението не обезпечава по сигурен начин в рамките на предписания период плащането на размера на вносните или износните мита, съответстващи на митническото задължение, и на другите вземания.
Член 95
Общо обезпечение
1. Разрешението по член 89, параграф 5 се дава само на лица, които отговарят на всяко едно от следните условия:
а)
установени са на митническата територия на Съюза;
б)
отговарят на критериите, определени в член 39 буква а);
в)
ползват редовно съответните митнически режими или са оператори на съоръжения за временно складиране или отговарят на критериите, определени в член 39, буква г).
2. Когато се предоставя общо обезпечение за митнически задължения и други вземания, които биха могли да възникнат, икономически оператор може да получи разрешение за използване на общо обезпечение с намален размер или за освобождаване от обезпечение, при условие че отговаря на критериите, определени в член 39, букви б) и в).
3. Когато се предоставя общо обезпечение за митнически и други вземания, които са възникнали, одобреният икономически оператор за митнически опростявания, след подаване на заявление, получава разрешение да използва общо обезпечение с намален размер.
4. Общото обезпечение с намален размер, посочено в параграф 3, е равностойно на предоставянето на обезпечение.
Член 96
Временни забрани за използването на общи обезпечения
1. В контекста на специалните режими или временно складиране, Комисията може да вземе решение за временна забрана за използването на което и да е от следните:
а)
общото обезпечение с намален размер или на освобождаване от обезпечение по член 95, параграф 2;
б)
общото обезпечение по член 95 по отношение на стоките, за които е установено, че са свързани с измама в голям размер.
2. Когато се прилага параграф 1, буква а) или б) от настоящия член, общо обезпечение с намален размер или освобождаване от обезпечение, или общо обезпечение, посочено в член 95, може да бъде разрешено, ако въпросното лице отговаря на всяко едно от следните условия:
а)
лицето е в състояние да покаже, че не е възникнало митническо задължение по отношение на въпросните стоки в хода на операциите, извършени от него през двете години, които предхождат решението, посочено в параграф 1;
б)
когато са възникнали митнически задължения през двете години, които предхождат решението, посочено в параграф 1, засегнатото лице е в състояние да покаже, че тези задължения са били погасени напълно от длъжника, длъжниците или поръчителя в определения срок.
За да получи разрешение за временно използване на общо обезпечение, върху което е наложена временна забрана, въпросното лице трябва също да отговаря на критериите, определени в член 39, букви б) и в).
Член 97
Допълнително или заместващо обезпечение
Когато митническите органи установят, че предоставеното обезпечение не осигурява или вече не е надеждно или достатъчно да осигури заплащането на размера на вносните или износните мита, съответстващ на митническото задължение, и на другите вземания в предвидените срокове, те изискват от някое от лицата, посочени в член 89, параграф 3, или допълнително обезпечение, или заместване на първоначалното обезпечение с ново - по избор на лицето.
Член 98
Освобождаване на обезпечението
1. Митническите органи освобождават обезпечението незабавно след като митническото задължение или съответното друго вземане бъде погасено или не може да възникне отново.
2. Когато митническото задължение или съответното друго вземане е частично погасено или може да възникне само за част от сумата, която е била обезпечена, съответната част от обезпечението се освобождава по искане на заинтересованото лице, освен когато тази сума не оправдава това.
Член 99
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с цел да се определят:
а)
специфичните случаи, посочени в член 89, параграф 8, буква в), в които не се изисква обезпечение за стоки, поставени под режим временен внос,
б)
вида на обезпечението, посочено в член 92, параграф 1, буква в) и правилата относно поръчителя, посочен в член 94;
в)
условията за издаване на разрешение за използване на общо обезпечение с намален размер или за освобождаване от обезпечение по член 95, параграф 2;
г)
сроковете за освобождаване на обезпечението.
Член 100
Предоставяне на изпълнителни правомощия
1. Чрез актове за изпълнение Комисията установява процедурните правила:
а)
за определяне на размера на обезпечението, включително на намаления размер, посочен в член 95, параграфи 2, и 3.
б)
за предоставяне и мониторинг на обезпечението, предвидени в член 89, за отмяна и обезсилване на задължението, поето от поръчителя, посочени в член 94, и за освобождаване на обезпечението, предвидено в член 98;
в)
за временните забрани, посочени в член 96.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
2. Чрез актове за изпълнение Комисията приема мерките по член 96.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
По наложителни причини за спешност във връзка с такива мерки, обосновани надлежно с необходимостта бързо да се засили защитата на финансовите интереси на Съюза и на държавите членки, Комисията приема незабавно приложими актове за изпълнение в съответствие с процедурата по член 285, параграф 5.
Когато становището на комитета, посочено в член 285, параграф 1, следва да се получи чрез писмена процедура, се прилага член 285, параграф 6.
ГЛАВА 3
Събиране, плащане, възстановяване и опрощаване на вносните или износните мита
Раздел 1
Определяне на размера на вносните или износните мита, уведомяване за митническото задължение и вземане под отчет
Член 101
Определяне на размера на вносните или износните мита
1. Размерът на дължимите вносни или износни мита се определя от митническите органи, отговорни за мястото, където възниква или се счита, че възниква митническото задължение съгласно член 87, веднага щом тези органи разполагат с необходимата информация.
2. Без да се засяга член 48, митническите органи могат да приемат размера на дължимите вносни или износни мита, определен от декларатора.
3. Когато размерът на дължимото вносно или износно мито не представлява цяло число, размерът може да бъде закръглян.
Когато размерът, посочен в първа алинея, е изразен в евро, закръглянето към по-голям или по-малък размер не може да превишава най-близкото цяло число.
Държава членка, чиято парична единица не е еврото, може да приложи mutatis mutandis разпоредбите на втора алинея или да ги дерогира, при условие че правилата, приложими за закръгляването, не оказват по-голямо финансово въздействие от правилата, предвидени във втора алинея.
Член 102
Уведомяване за митническото задължение
1. Длъжникът се уведомява за митническото задължение в предвидената форма на мястото, където възниква или се счита, че е възникнало митническото задължение в съответствие с член 87.
Уведомяването, посочено в първата алинея, не се извършва в който и да е от следните случаи:
а)
когато до окончателното определяне на размера на вносните или износните мита е въведена временна мярка на търговската политика под формата на мито;
б)
когато размерът на дължимите вносни или износни мита превишава размера, определен въз основа на решение, издадено съгласно член 33;
в)
когато първоначалното решение да не се извършва уведомяване за митническото задължение или да се изпрати уведомление за по-малък от дължимия размер на вносните или износните мита е взето въз основа на общи разпоредби, които впоследствие са обявени за недействителни със съдебно решение;
г)
когато митническото законодателство освобождава митническите органи от изискването да уведомят за митническото задължение.
2. Когато размерът на дължимите вносни или износни мита е равен на размера, вписан в митническата декларация, вдигането на стоките от митническите органи е равностойно на уведомяване на длъжника за митническото задължение.
3. Когато не се прилага параграф 2, длъжникът се уведомява за митническото задължение от митническите органи, когато те са в състояние да определят размера на дължимите вносни или износни мита и да вземат решение.
Въпреки това, когато уведомлението за митническото задължение би могло да засегне наказателно разследване, митническите органи могат да отложат уведомлението до момент, в който то не би засягало наказателното разследване.
4. При условие че плащането е било обезпечено, митническото задължение, което съответства на общия размер на вносните или износните мита за всички стоки, вдигнати на едно и също лице в срок, определен от митническите органи, лицето може да бъде уведомено в края на този срок. Срокът, определен от митническите органи, не надвишава 31 дни.
Член 103
Краен срок за митническо задължение
1. Длъжникът не се уведомява за митническо задължение след изтичането на три години от датата, на която е възникнало митническото задължение.
2. Когато митническото задължение възниква в резултат на действие, което към момента на извършване е основание за започване на наказателно преследване, три годишният срок, определен в параграф 1, се продължава най-малко на пет години и не повече от 10 години в съответствие с националното законодателство.
3. сроковете, определени в параграфи 1 и 2, се спират, когато:
а)
в съответствие с член 44 е подадена жалба; такова спиране се прилага считано от датата на подаване на жалбата и продължава за времето на производството по обжалването; или
б)
в съответствие с член 22, параграф 6 митническите органи съобщават на длъжника мотивите, въз основа на които възнамеряват да го уведомят за митническото задължение; такова спиране се прилага считано от датата на съобщението до края на срока, в който на длъжника е предоставена възможност да изрази становището си.
4. Когато митническото задължение става отново изискуемо съгласно член 116, параграф 7, сроковете, определени в параграфи 1 и 2, се считат за спрени от датата на подаване на заявлението за възстановяване или опрощаване на мита съгласно член 121 до датата на издаване на решението за възстановяване или опрощаване.
Член 104
Вземане под отчет
1. Митническите органи, посочени в член 101, в съответствие с националното законодателство вписват в счетоводните си документи размера на дължимите вносни или износни мита, определен в съответствие със същия член, което представлява вземане под отчет.
Първата алинея не се прилага в случаите, определени в член 102, параграф 1, втора алинея.
2. Митническите органи могат да не вземат под отчет размера на вносните или износните мита, които съгласно член 103 съответстват на митническо задължение, за което длъжникът вече не може да бъде уведомен.
3. Държавите членки определят практическите процедури за вземане под отчет на размера на вносните или износните мита. Тези процедури могат да се различават според това дали митническите органи, предвид обстоятелствата, при които е възникнало митническото задължение, имат сигурността, че съответните суми ще бъдат платени.
Член 105
Момент на вземане под отчет
1. Когато възникне митническо задължение при приемане на митническа декларация за стоки за митнически режим, различен от временния внос с частично освобождаване от вносни мита, или чрез друго действие със същите правни последици както приемането на декларацията, митническите органи вземат под отчет размера на дължимите вносни или износни мита в рамките на 14 дни, от вдигането на стоките.
Въпреки това при условие че митническото задължение е било обезпечено, общият размер на вносните или износните мита за стоките, вдигнати на едно и също лице в срок, определен от митническите органи, но не по-дълъг от 31 дни, може да бъде взет под отчет само с едно вписване в края на срока. Това вземане под отчет се извършва в рамките на 14 дни от изтичането на определения срок.
2. Когато стоките могат да бъдат вдигнати при определени условия, които уреждат или определянето на размера на дължимите вносни или износни мита, или тяхното събиране, вземането под отчет се извършва в рамките на 14 дни от деня, в който е определен размерът на дължимите вносни или износни мита или е установено задължението за плащане на тези мита.
Въпреки това когато митническото задължение се отнася до временна мярка на търговската политика под формата на мито, вземането под отчет на размера на дължимите вносни или износни мита се извършва в рамките на два месеца от датата на публикуване в Официален вестник на Европейския съюз на регламента, установяващ окончателната мярка на търговската политика.
3. Когато митническо задължение възникне при условия, които не се обхващат от параграф 1, размерът на дължимите вносни или износни мита се взема под отчет в рамките на 14 дни от датата, на която митническите органи са в състояние да определят размера на въпросните вносни или износни мита и да вземат решение.
4. Параграф 3 се прилага по отношение на размера на вносните или износните мита, които да бъдат събрани или които остава да бъдат събрани, когато размерът на дължимите вносни или износни мита не е бил взет под отчет съгласно параграфи 1, 2 и 3 или е бил определен и взет под отчет размер, по-нисък от дължимия.
5. Сроковете за вземане под отчет по параграфи 1, 2 и 3 не се прилагат при непредвидими обстоятелства или в случаи на непреодолима сила.
6. Вземането под отчет може да бъде отложено в случая, посочен в член 102, параграф 3, втора алинея, до момент, в който уведомяването за митническото задължение вече не засяга наказателно разследване.
Член 106
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с цел да се определят случаите, посочени в член 102, параграф 1, буква г), в които митническите органи са освободени да уведомяват за митническото задължение.
Член 107
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията приема мерки, за да осигури оказването на взаимопомощ между митническите органи при възникване на митническо задължение.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Раздел 2
Плащане на вносните или износните мита
Член 108
Общи срокове за плащане и спиране на срока за плащане
1. Длъжникът заплаща размера на вносните или износните мита, съответстващ на митническото задължение, за което е уведомен съгласно член 102, в определения от митническите органи срок.
Без да се засяга член 45, параграф 2, този срок не надвишава 10 дни от уведомяването на длъжника за митническото задължение. В случай на обобщено вземане под отчет съгласно условията, посочени в член 105, параграф 1, втора алинея, срокът се определя по такъв начин, че да не позволи на длъжника да получи по-дълъг срок за плащане от този, който би получил, ако му е било дадено отсрочване на плащането съгласно член 110.
Митническите органи могат да продължат този срок по заявление на длъжника, когато размерът на дължимите вносни или износни мита е бил определен при последващ контрол по член 48. Без да се засяга член 112, параграф 1, това продължаване не може да надвишава необходимото на длъжника време за предприемане на подходящите мерки, за да изпълни задълженията си.
2. Когато длъжникът ползва някое от улесненията във връзка с плащането, посочени в членове от 110 до 112, плащането се извършва в срока или сроковете, посочени във връзка с тези улеснения.
3. Срокът за плащане на размера на вносните или износните мита, съответстващ на митническото задължение, се спира в който и да е от следните случаи:
а)
при подаване на заявление за опрощаване на мита съгласно член 121;
б)
когато стоките следва да бъдат отнети в полза на държавата, унищожени или изоставени в полза на държавата;
в)
когато митническото задължение е възникнало съгласно член 79 и има повече от един длъжник.
Член 109
Плащания
1. Плащането се извършва в брой или по друг начин с подобен погасяващ ефект, включително чрез прихващане съгласно националното законодателство.
2. Плащането може да се извърши от трето лице вместо длъжника.
3. Длъжникът може да плати целия размер на вносните или износните мита или част от него, без да чака изтичането на срока, който му е определен за плащане.
Член 110
Отсрочване на плащането
По заявление на заинтересованото лице и при предоставяне на обезпечение митническите органи разрешават отсрочване на плащането на дължимите мита по един от следните начини:
а)
отделно за всеки размер на вносните или износните мита, взет под отчет съгласно член 105, параграф 1, първа алинея или член 105, параграф 4;
б)
за общия размер на всички вносни или износни мита, взети под отчет съгласно първата алинея от член 105, параграф 1, за определен от митническите органи период, който не може да бъде по-дълъг от 31 дни;
в)
за общия размер на всички вносни или износни мита, взети под отчет с едно вписване съгласно втората алинея от член 105, параграф 1.
Член 111
Срокове, за които може да бъде отсрочено плащането
1. Плащането може да бъде отсрочено по член 110 за 30 дни.
2. Когато отсрочването на плащането се извършва съгласно член 110, буква а), срокът започва да тече от деня, следващ този, в който е извършено уведомяването на длъжника за митническото задължение.
3. Когато отсрочването на плащането се извършва съгласно член 110, буква б), срокът започва да тече от деня, следващ този, в който изтича периодът за обобщаване. Той се намалява с брой дни, равен на половината от броя на дните, включени в периода за обобщаване.
4. Когато отсрочването на плащането се извършва съгласно член 110, буква в), срокът започва да тече от деня, следващ този, в който изтича определеният срок за вдигането на въпросните стоки. Той се намалява с брой дни, равен на половината от броя на дните, включени в съответния срок.
5. Когато сроковете, посочени в параграфи 3 и 4, са с нечетен брой дни, броят на дните, с които се намалява 30-дневният срок съгласно споменатите параграфи, е равен на половината от най-близкото по-малко четно число.
6. Когато сроковете, посочени в параграфи 3 и 4, са в седмици, държавите членки могат да предвидят плащането на вносните или износните мита, което е било отсрочено, да се извърши най-късно в петък на четвъртата седмица, следваща въпросната седмица.
Когато тези срокове са в месеци, държавите членки могат да предвидят плащането на вносните или износните мита, което е било отсрочено, да се извърши не по-късно от шестнадесетия ден от месеца, следващ въпросния месец.
Член 112
Други улеснения за плащане
1. Митническите органи могат да предоставят на длъжника улеснения за плащането, различни от отсрочване на плащането, при условие че е предоставено обезпечение.
2. Когато улеснения се предоставят по параграф 1, върху размера на вносните или износните мита се начислява лихва.
За държавите членки, чиято парична единица е еврото, лихвеният процент е равен на лихвения процент, публикуван в Официален вестник на Европейския съюз, серия С, който Европейската централна банка е приложила към основните си операции по рефинансиране, извършени на първия ден от месеца, в който е бил падежът, увеличен с един процентен пункт.
За държавите членки, чиято парична единица не е еврото, лихвеният процент е равен на процента, приложен на първия ден от въпросния месец от националната централна банка за основните й операции по рефинансиране, увеличен с един процентен пункт, или - за държавите членки, в които не се обявява лихвен процент на националната централна банка - равен на най-близкия по естество лихвен процент, приложен на първия ден от въпросния месец на паричния пазар на съответната държава членка, увеличен с един процентен пункт.
3. Митническите органи могат да не изискват обезпечение или да не начисляват лихва, когато въз основа на документирана оценка на положението на длъжника е установено, че това би довело до сериозни икономически или социални затруднения.
4. Митническите органи не начисляват лихва, когато размерът за всяка една операция по събиране е по-малък от 10 евро.
Член 113
Принудително събиране
Когато дължимите вносни или износни мита не са платени в определения срок, митническите органи осигуряват плащането на тези мита, като използват всички възможности, които са им предоставени от законодателството на съответната държава членка.
Член 114
Лихва за забава
1. Върху размера на неизплатените вносни или износни мита се начислява лихва за забава, считано от датата на изтичане на определения срок до датата на плащане.
За държавите членки, чиято парична единица е еврото, процентът на лихвата за забава е равен на лихвения процент, публикуван в Официален вестник на Европейския съюз, серия С, който Европейската централна банка е приложила към основните си операции по рефинансиране, извършени на първия ден от месеца, в който е бил падежът, увеличен с два процентни пункта.
За държавите членки, чиято парична единица не е еврото, процентът на лихвата за забава е равен на процента, приложен на първия ден от въпросния месец от националната централна банка за основните й операции по рефинансиране, увеличен с два процентни пункта, или - за държавите членки, в които не се обявява лихвен процент на националната централна банка - на най-близкия по естество лихвен процент, приложен на първия ден от въпросния месец на паричния пазар на съответната държава членка, увеличен с два процентни пункта.
2. Когато митническото задължение е възникнало въз основа на членове 79 или 82, или когато уведомлението за митническото задължение произтича от последващ контрол, лихвата за забава се начислява върху и над размера на вносните или износните мита, считано от датата на възникване на митническото задължение до датата на уведомяването.
Процентът на лихвата за забава се определя съгласно параграф 1.
3. Митническите органи могат да не начисляват лихва за забава, когато въз основа на документирана оценка на положението на длъжника е установено, че нейното начисляване би създало сериозни икономически или социални затруднения.
4. Митническите органи не начисляват лихва за забава, когато размерът за всяка една операция по събиране е по-малък от 10 евро.
Член 115
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 284, с цел да се определят правилата за спирането на срока за плащане на размера на вносните или износните мита, които съответстват на митническото задължение, упоменато в член 108, параграф 3, както и периода, за който важи спирането.
Раздел 3
Възстановяване и опрощаване
Член 116
Общи разпоредби
1. Съгласно условията, предвидени в настоящия раздел, размерът на вносните или износните мита, се възстановява или опрощава на което и да е от следните основания:
а)
надвзети суми на вносните или износните мита;
б)
дефектни стоки или стоки, които не съответстват на условията на договора;
в)
грешка на компетентните органи;
г)
в интерес на справедливостта.
Когато размерът на вносните или износните мита е заплатен и съответната митническа декларация се анулира съгласно член 174, този размер се възстановява.
2. Митническите органи възстановяват или опрощават размера на вносните или износните мита, посочени в параграф 1, когато той е равен на 10 или повече евро, освен ако съответното лице не поиска възстановяването или опрощаването на по-малък размер.
3. Когато митническите органи смятат, че следва да се разреши възстановяване или опрощаване, въз основа на член 119 или 120, въпросната държава членка предава досието на Комисията за вземане на решение във всеки един от следните случаи:
а)
когато митническите органи считат, че особените обстоятелства се дължат на неизпълнение от страна на Комисията на нейните задължения;
б)
когато митническите органи считат, че Комисията е допуснала грешка по смисъла на член 119;
в)
когато обстоятелствата по случая са свързани с констатациите от разследвания на Съюза съгласно Регламент (ЕО) № 515/97 на Съвета от 13 март 1997 г. относно взаимопомощта между административните органи на държавите-членки и сътрудничеството между последните и Комисията по гарантиране на правилното прилагане на законодателството в областта на митническите и земеделските въпроси (17) или съгласно друго законодателство на Съюза, или по споразумение, сключено от Съюза със страни или групи страни, в което са включени разпоредби за провеждане на такива разследвания от Съюза;
г)
когато размерът на сумата, която може да подлежи на заплащане от въпросното лице във връзка с една или повече операции по внос и износ,е равен или надвишава 500 000 евро в резултат на грешка или особени обстоятелства.
Независимо от първа алинея, досиетата не се предават в нито един от следните случаи:
а)
когато Комисията вече е приела решение по случай, включващ въпроси, които са съпоставими от фактическа и правна гледна точка;
б)
когато Комисията вече разглежда случай, включващ въпроси, които са съпоставими от фактическа и правна гледна точка.
4. При спазване на правилата относно компетентността за вземане на решение, когато служебно митническите органи установят в сроковете, посочени в член 121, параграф 1, че размерът на вносните или износните мита подлежи на възстановяване или опрощаване съгласно членове 117, 119 или 120, те пристъпват по своя собствена инициатива към възстановяване или опрощаване.
5. Не се разрешава възстановяване или опрощаване, в случай че, уведомяването за митническо задължение, е в резултат на въвеждане в заблуждение от страна на длъжника.
6. Възстановяването не е основание за изплащане на лихви от съответните митнически органи.
Въпреки това, лихва се изплаща, когато решение за възстановяване не е изпълнено в срок от три месеца от датата, на която това решение е било взето, освен ако неизпълнението в определения срок е било извън контрола на митническите органи.
В този случай лихвата се плаща от датата на изтичане на три-месечния период до датата на възстановяване. Лихвеният процент се определя съгласно член 112.
7. Когато митническите органи са разрешили неоснователно възстановяването или опрощаването, първоначалното митническо задължение става отново изискуемо, доколкото не е изтекъл срокът по член 103.
В този случай лихвите, изплатени по силата на параграф 5, втора алинея, се възстановяват от лицето.
Член 117
Надвзети вносни или износни мита
1. Възстановяване или опрощаване на вносните или износните мита се извършва, доколкото размерът, съответстващ на първоначално съобщеното митническо задължение, превишава дължимия размер или длъжникът е бил уведомен за митническото задължение противно на разпоредбите на член 102, параграф 1, буква в) или г).
2. Когато заявлението за възстановяване или опрощаване се основава на съществуването, в момента на приемането на декларацията за свободно обращение, на намалена или нулева ставка на вносното мито за стоки, в рамките на тарифна квота, тарифен таван или друга преференциална тарифна мярка, възстановяване или опрощаване се разрешава само при условие че в момента на подаване на заявлението, придружено от необходимите документи, са изпълнени следните условия:
а)
при тарифна квота - нейният обем не е бил изчерпан;
б)
в останалите случаи - нормално дължимата ставка на митото не е била възвърната.
Член 118
Дефектни стоки или стоки, които не съответстват на условията на договора
1. Възстановяване или опрощаване на размера на вносните мита се извършва, ако уведомяването за митническо задължение се отнася за стоки, отказани от вносителя, тъй като към момента на вдигането са били дефектни или не са съответствали на условията на договора, по който са внесени.
За дефектни стоки се считат и стоките, повредени преди вдигането им.
2. Независимо от параграф 3, възстановяването или опрощаването се разрешава, при условие че стоките не са били използвани с изключение на такава първоначална употреба, която вероятно е била необходима за установяване на дефектите им или несъответствието им с договора, и при условие че са изведени от митническата територия на Съюза.
3. Възстановяване или опрощаване не се разрешава когато:
а)
преди да бъдат допуснати за свободно обращение стоките са поставени под специален режим за изпитване, освен ако бъде установено, че фактът, че стоките са дефектни или не съответстват на условията на договора, не би могъл да бъде констатиран при обичайни условия при извършването на такива изпитвания;
б)
дефектният характер на стоката е бил взет предвид при условията на договора, по-специално цената, преди стоките да бъдат поставени под митнически режим, включващ възникването на митническо задължение; или
в)
стоките са продадени от заявителя след като е установено, че са дефектни или че не отговарят на условията на договора.
4. Вместо да бъдат изведени от митническата територия на Съюза и по заявление на заинтересованото лице, митническите органи разрешават поставянето на стоките под режим активно усъвършенстване, включително унищожаване, или под режим външен транзит, митническо складиране или свободна зона.
Член 119
Грешка на компетентните органи
1. В случаи, различни от посочените в член 116, параграф 1, втора алинея и членове 117, 118 и 120, възстановяване или опрощаване на вносните или износните мита се извършва когато, в резултат на грешка от страна на компетентните органи, първоначално съобщеният размер на митническото задължение е бил по-малък от дължимия размер, ако са изпълнени следните условия:
а)
длъжникът, според обстоятелствата, не би могъл да открие тази грешка; и
б)
длъжникът е действал добросъвестно.
2. Ако не са изпълнени условията по член 117, параграф 2, възстановяването или опрощаването се разрешава, когато пропускът да се приложат намалени или нулеви ставки на мита е бил в резултат на грешка от страна на митническите органи и декларацията за допускане за свободно обращение е съдържала всички данни и е била придружена от всички необходими документи за прилагането на намалените или нулеви ставки.
3. Когато преференциалното третиране на стоките се предоставя на базата на система за административно сътрудничество, включваща органите на държава или територия извън митническата територия на Съюза, ако издаденият от тези органи сертификат се окаже с невярно съдържание, това представлява грешка, която не би могла да бъде открита според обстоятелствата по смисъла на параграф 1, буква а).
Издаването на сертификат с невярно съдържание обаче не представлява грешка, когато сертификатът е бил издаден на базата на невярно представяне на фактите от страна на износителя, с изключение на случаите когато е очевидно, че органите, издали сертификата, са знаели или е трябвало да знаят, че стоките не отговарят на необходимите условия за ползване на преференциално третиране.
Счита се, че длъжникът е действал добросъвестно, когато е в състояние да докаже, че през периода на въпросните търговски операции се е погрижил да осигури, че всички условия за преференциалното третиране са изпълнени.
Длъжникът не може да се позове на добросъвестност, ако Комисията е публикувала в Официален вестник на Европейския съюз известие, сигнализиращо за основателни съмнения по отношение на правилното прилагане на преференциалния режим от държавата или територията бенефициер.
Член 120
В интерес на справедливостта
1. В случаи, различни от посочените в член 116, параграф 1, втора алинея и членове 117, 118 и 119, възстановяване или опрощаване на размера на вносните или износните мита в интерес на справедливостта се извършва, когато митническото задължение е възникнало при особени обстоятелства, които не се дължат на въвеждане в заблуждение или явна небрежност от страна на длъжника.
2. Посочените в параграф 1 особени обстоятелства се установяват, когато е видно, че длъжникът се намира в изключително положение в сравнение с други оператори, извършващи същата стопанска дейност, и че при отсъствието на такива обстоятелства той не би попаднал в неизгодно положение поради събирането на вносните или износните мита.
Член 121
Процедура за възстановяване и опрощаване
1. Заявления за възстановяване или опрощаване съгласно член 116 се подават до митническите органи в следните срокове:
а)
в случай на надвзети вносни или износни мита, на грешка от страна на компетентните органи или в интерес на справедливостта - преди изтичането на три години от датата на уведомяването за митническото задължение;
б)
в случай на дефектни стоки или стоки, които не съответстват на условията на договора - преди изтичането на една година от датата на уведомяването за митническото задължение;
в)
в случай на анулиране на митническа декларация - в срока, определен в правилата, приложими за анулиране.
Сроковете, определени в първа алинея, букви а) и б), се продължават, когато заявителят представи доказателство, че поради непредвидими обстоятелства или непреодолима сила е бил възпрепятстван да представи заявление в определения срок.
2. Когато въз основа на изтъкнатите основания митническите органи не са в състояние да предоставят възстановяване или опрощаване на вносни или износни мита, те са длъжни да разгледат основателността на заявлението за възстановяване или опрощаване в контекста на останалите основания за възстановяване или опрощаване, посочени в член 116.
3. При обжалване по член 44 на уведомлението за митническо задължение съответният срок, определен в параграф 1, първа алинея, се спира, считано от датата на подаване на жалбата, за времето на производството по обжалване.
4. Когато митнически орган разрешава възстановяване или опрощаване в съответствие с членове 119 и 120, засегнатата държава членка информира Комисията за това.
Член 122
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 284, за определяне на правилата, които Комисията трябва да спазва при вземане на решението по член 116, параграф 3, и по-специално във връзка със следното:
а)
за условията за приемането на досието;
б)
за срока за вземането на решение и за спирането на този срок;
в)
за съобщаване на мотивите, на които Комисията възнамерява да базира решението си, преди да вземе решение, което би било неблагоприятно за засегнатото лице;
г)
за уведомление за решението;
д)
за последствията от невземането на решение или от неуведомяването за такова решение.
Член 123
Предоставяне на изпълнителни правомощия
1. Чрез актове за изпълнение Комисията определя процедурните правила за:
а)
възстановяване и опрощаване, както е посочено в член 116;
б)
информиране на Комисията в съответствие с член 121, параграф 4 и за информацията, която следва да се предоставя.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
2. Комисията приема решение по член 116, параграф 3 чрез актове за изпълнение.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 285, параграф 2.
Когато становището на комитета, посочено в член 285, параграф 1, следва да се получи чрез писмена процедура, се прилага член 285, параграф 6.
ГЛАВА 4
Погасяване на митническо задължение
Член 124
Погасяване
1. Без да се засягат действащите разпоредби за несъбиране на размера на вносните или износните мита, съответстващи на митническо задължение при обявена със съдебно решение несъстоятелност на длъжника, митническото задължение при внос или износ се погасява по някой от следните начини:
а)
когато длъжникът вече не може да бъде уведомен за митническото си задължение съгласно член 103;
б)
чрез плащане на размера на вносните или износните мита;
в)
при условията на параграф 5, чрез опрощаване на размера на вносните или износните мита;
г)
когато е анулирана митническата декларация за поставянето на стоки, под митнически режим, пораждащ задължението за плащане на вносни или износни мита;
д)
когато стоки, подлежащи на облагане с вносни или износни мита, са конфискувани или задържани и по същото време или впоследствие са отнети;
е)
когато стоки, подлежащи на облагане с вносни или износни мита, са унищожени под митнически надзор или изоставени в полза на държавата;
ж)
когато липсата на стоките или неизпълнението на задълженията, произтичащи от митническото законодателство, е резултат от пълното унищожаване или безвъзвратна загуба на стоките по причина, свързана с естеството на стоките, или поради непредвидими обстоятелства или непреодолима сила, или е вследствие на нареждане на митническите органи; за целите на тази буква стоките се считат за безвъзвратно загубени, когато употребата им е станала невъзможна за когото и да е;
з)
когато митническото задължение е възникнало съгласно членове 79 или 82 и са изпълнени следните условия:
i)
нарушението, породило възникването на митническото задължение, не е имало значително въздействие върху правилното прилагане на съответния митнически режим и не е представлявало опит за измама;
ii)
всички необходими формалности за уреждане на положението на стоките са извършени впоследствие;
и)
когато стоките, допуснати за свободно обращение без мита или с намалена ставка на вносните мита поради специфичната им употреба, са били изнесени с разрешението на митническите органи;
й)
когато митническото задължение е възникнало съгласно член 78 и формалностите, извършени с цел получаване на преференциално тарифно третиране съгласно този член, са отменени;
к)
когато съгласно условията на параграф 6 митническото задължение е възникнало по член 79 и са представени задоволителни за митническите органи доказателства, че стоките не са били използвани или изразходвани, а са били изведени от митническата територия на Съюза.
2. Независимо от това, в случаите, посочени в параграф 1, буква д), за целите на наказанията, приложими към митнически нарушения, митническото задължение не се счита за погасено, когато съгласно правото на държава членка се предвижда, че вносните или износните мита или съществуването на митническо задължение представляват основа за определяне на санкциите.
3. Когато съгласно параграф 1, буква ж) се погасява митническо задължение по отношение на стоки, допуснати за свободно обращение без мита или с намалени ставки на вносните мита поради специфичната им употреба, остатъците и отпадъците, получени при унищожаването на стоките, се считат за несъюзни стоки.
4. Разпоредбите в сила по отношение на стандартните норми за безвъзвратна загуба в резултат на естеството на стоките се прилагат, когато засегнатото лице не докаже, че действителните загуби надхвърлят тези, изчислени чрез прилагането на стандартната норма за конкретните стоки.
5. Когато няколко лица дължат плащане на размера на вносните или износните мита, съответстващи на митническото задължение и е разрешено опрощаване, митническото задължение се погасява само по отношение на лицето или лицата, на които е разрешено опрощаването.
6. В случаите, посочени в параграф 1, буква к), митническото задължение не се погасява по отношение на лице или лица, направили опит за измама.
7. Когато митническото задължение е възникнало съгласно член 79, то се погасява по отношение на лице, чието поведение не е представлявало опит за измама и което е допринесло за борбата с измамата.
Член 125
Налагане на санкции
Когато митническото задължение се погасява съгласно член 124, параграф 1, буква з), държавите членки запазват правото си да налагат санкции за неизпълнение на митническото законодателство.
Член 126
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с цел да се определи списъкът с пропуските, които не оказват значително влияние върху правилното прилагане на съответния митнически режим, и да се допълни член 124, параграф 1, букви з) и и).
ДЯЛ IV
ВЪВЕЖДАНЕ НА СТОКИ НА МИТНИЧЕСКАТА ТЕРИТОРИЯ НА СЪЮЗА
ГЛАВА 1
Обобщена декларация за въвеждане
Член 127
Подаване на обобщена декларация за въвеждане
1. Стоките, въведени на митническата територия на Съюза се обхващат от обобщена декларация за въвеждане.
2. Задължението, посочено в параграф 1, не се прилага:
а)
за транспортни средства и превозваните на тях стоки, които само преминават през териториалните води или въздушното пространство на митническата територия на Съюза, без да спират в тази територия; и
б)
в други случаи, когато това е надлежно обосновано от вида на стоките или съответния трафик или когато това се изисква от международни споразумения.
3. Обобщената декларация за въвеждане се подава в митническото учреждение на първо въвеждане в рамките на определен срок, преди въвеждането на стоките на митническата територия на Съюза.
Митническите органи могат да позволят обобщената декларация за въвеждане да бъде подадена в друго митническо учреждение, при условие че последното незабавно предаде или предостави по електронен път необходимите данни на разположение на митническото учреждение на първо въвеждане.
4. Обобщената декларация за въвеждане се подава от превозвача.
Въпреки задълженията на превозвача, обобщената декларация за въвеждане може да бъде подадена от едно от следните лица:
а)
вносителя или получателя, или друго лице, от чието име или за чиято сметка действа превозвачът;
б)
всяко лице, което може да представи въпросните стоки или може да осигури представянето им пред митническото учреждение на въвеждане.
5. Обобщената декларация за въвеждане съдържа необходимите данни за анализ на риска за целите на сигурност и безопасност.
6. В специфични случаи, когато всички посочени в параграф 5 данни не могат да бъдат получени от лицата, посочени в параграф 4, те могат да бъдат поискани от други лица, които притежават тези данни и съответните права да ги предоставят.
7. Митническите органи могат да приемат използването на търговските, пристанищните или транспортните информационни системи за подаване на обобщена декларация за въвеждане, при условие че тези системи съдържат необходимите за такава декларация данни и че тези данни са налични в определен срок, преди стоките да бъдат въведени в митническата територия на Съюза.
8. Вместо подаването на обобщена декларация за въвеждане, митническите органи могат да приемат подаването на уведомление и осигуряването на достъп до данните на обобщената декларация за въвеждане в компютърната система на икономическия оператор.
Член 128
Анализ на риска
Митническото учреждение съгласно член 127, параграф 3, в рамките на определен срок, осигурява извършването на анализ на риска, главно за целите на сигурност и безопасност, въз основа на обобщената декларация за въвеждане, посочена в член 127, параграф 1, или на данните, посочени в член 127, параграф 8 и взема необходимите мерки според резултатите от анализа.
Член 129
Поправка и анулиране на обобщена декларация за въвеждане
1. След подаване на заявление деклараторът може да получи разрешение за поправки на данните в обобщената декларация за въвеждане, след като тя е била подадена.
Не са възможни поправки, след като:
а)
митническите органи са информирали лицето, подало обобщената декларация за въвеждане, че възнамеряват да извършат проверка на стоките;
б)
митническите органи са установили, че данните в обобщената декларация за въвеждане са неверни;
в)
стоките вече са били представени на митническите органи.
2. Когато стоките, за които е подадена обобщена декларация за въвеждане, не са въведени на митническата територия на Съюза, митническите органи анулират тази декларация в който и да е от следните случаи:
а)
по заявление на декларатора;
б)
в рамките на 200 дни след подаването на декларацията.
Член 130
Декларации, подавани вместо обобщена декларация за въвеждане
1. Митническото учреждение, посочено в член 127, параграф 3, може да отмени задължението за подаване на обобщена декларация за въвеждане по отношение на стоки, за които преди изтичането на срока за подаване на тази декларация е подадена митническа декларация. В този случай митническата декларация съдържа най-малко данните, които са необходими за обобщена декларация за въвеждане. До момента, в който митническата декларация е приета в съответствие с член 172, тя има статус на обобщена декларация за въвеждане.
2. Митническото учреждение, посочено в член 127, параграф 3, може да отмени задължението за подаване на обобщена декларация за въвеждане по отношение на стоки, за които преди изтичането на срока за подаване на тази декларация е подадена декларация за временно складиране. Тази декларация съдържа най-малко данните, които са необходими за обобщена декларация за въвеждане. До момента на представяне на декларираните стоки пред митническите органи в съответствие с член 139 декларацията за временно складиране има статус на обобщена декларация за въвеждане.
Член 131
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с цел определяне на:
а)
случаите, когато има освобождаване от задължението за подаване на обобщена декларация за въвеждане в съответствие с член 127, параграф 2, буква в);
б)
определения срок, посочен в член 127, параграфи 3 и 7, в който обобщената декларация за въвеждане трябва да бъде подадена, преди въвеждането на стоките на митническата територия на Съюза, като се имат предвид видът на стоките или трафика;
в)
посочените в член 127, параграф 6 случаи и другите лица, от които може да се поиска да предоставят данни за обобщената декларация за въвеждане в тези случаи.
Член 132
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията определя:
а)
процедурните правила за подаване на обобщената декларация за въвеждане, посочена в член 127;
б)
процедурните правила и предоставянето на данни за обобщената декларация за въвеждане от другите лица, посочени в член 127, параграф 6;
в)
срока, в рамките на който трябва да се извърши анализ на риска и да се предприемат необходимите мерки в съответствие с член 128;
г)
процедурните правила за поправка на обобщената декларация за въвеждане в съответствие с член 129, параграф 1;
д)
процедурните правила за анулиране на обобщената декларация за въвеждане в съответствие с член 129, параграф 2, като се има предвид правилното управление на въвеждането на стоките.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
ГЛАВА 2
Пристигане на стоките
Раздел 1
Въвеждане на стоките в митническата територия на съюза
Член 133
Уведомление за пристигане на плавателен съд или на въздухоплавателно средство
1. Операторът на плавателно или въздухоплавателно средство, което влиза на митническата територия на Съюза съобщава за пристигането на транспортните средства на митническото учреждение на първо въвеждане.
Когато митническите органи вече са информирани за пристигането на плавателно или въздухоплавателно средство, те могат да отменят изискването за уведомлението, посочено в първата алинея.
2. Митническите органи могат да приемат пристанищните или летищните системи или други налични методи за предоставяне на информация да бъдат използвани с цел уведомяване за пристигането на транспортните средства.
Член 134
Митнически надзор
1. От момента на въвеждането им в митническата територия на Съюза стоките са под митнически надзор и могат да подлежат на митнически контрол. Където е приложимо, те се подчиняват на такива забрани и ограничения, които са оправдани на основание, наред с другото, опазването на обществения морал, обществения ред или обществената сигурност, опазването на здравето на хората и на животните, защитата на растенията, опазването на околната среда, защитата на националното богатство, имащо художествена, историческа или археологическа стойност, и защитата на индустриалната или търговска собственост, включително контрол на прекурсорите за производство на наркотици, на стоки, нарушаващи права на интелектуалната собственост и пари в брой, както и изпълнението на мерки за опазване и управление на рибните ресурси и на мерки на търговската политика.
Стоките остават под митнически надзор, докато е необходимо, за да се определи митническият им статус, и не се преместват от мястото, където са били представени, без разрешението на митническите органи.
Без да се засяга член 254, съюзните стоки не подлежат на митнически надзор след като бъде установен митническият им статус.
Несъюзните стоки остават под митнически надзор до промяна на техния митнически статус или до извеждането им от митническата територия на Съюза или унищожаването им.
2. Държателят на стоките под митнически надзор може по всяко време, с разрешение на митническите органи, да провери стоките или да взема проби, особено за да определи тарифното класиране, митническата стойност или митническия статус на стоките.
Член 135
Превозване до подходящото място
1. Лицето, което въвежда стоките на митническата територия на Съюза, ги превозва незабавно, по определен от митническите органи маршрут, и съгласно техните разпореждания, ако има такива, до определеното от митническите органи митническо учреждение или до друго място, определено или одобрено от тези органи, или в свободна зона.
2. В свободна зона стоките се въвеждат директно по море или по въздух, или ако се въвеждат по земя, без да преминават през друга част от митническата територия на Съюза, когато свободната зона граничи със сухоземна граница между държава членка и трета държава.
3. Лице, което поема отговорността за превоза на стоките след въвеждането им на митническата територия на Съюза, е отговорно за изпълнение на задълженията, установени в параграфи 1 и 2.
4. Стоки, които въпреки че се намират извън митническата територия на Съюза, могат да бъдат обект на митнически контрол от страна на митническите органи на държава членка в резултат на сключено споразумение със съответната страна или територия извън митническата територия на Съюза, се третират по същия начин както стоките, въведени на митническата територия на Съюза.
5. Параграфи 1 и 2 не изключват прилагането на специални правила по отношение на превоз на стоки в граничните зони, пренос на стоки по тръбопроводи и електропроводи, или трафик с несъществено икономическо значение, като писма, пощенски картички и печатни материали и електронните им еквиваленти на друг носител, стоки, пренасяни от пътници, при условие че не се създават пречки за осъществяването на митническия надзор и на митническия контрол.
6. Параграф 1 не се прилага за транспортни средства и превозваните на тях стоки, които само преминават през териториалните води или въздушното пространство на митническата територия на Съюза, без да спират в тази територия.
Член 136
Вътресъюзни въздушни и морски превози
Членове 127-130, член 133, член 135, параграф 1), и членове 137, 139-141, и 144)-149 не се прилагат за несъюзни стоки и за стоките, посочени в член 155, които временно са напуснали митническата територия на Съюза, докато са се движили по море или по въздух между две точки в тази територия, при условие че са били превозвани по директен маршрут без спиране извън митническата територия на Съюза.
Член 137
Превоз при специални обстоятелства
1. Когато, поради непредвидими обстоятелства или непреодолима сила, задължението, установено в член 135, параграф 1, не може да бъде изпълнено, лицето, обвързано с това задължение, или друго действащо за негова сметка лице, уведомява незабавно митническите органи за ситуацията. Когато стоките не са унищожени напълно в резултат на непредвидимите обстоятелства или непреодолимата сила, митническите органи също се информират за точното им местонахождение.
2. Когато плавателен съд или въздухоплавателно средство по смисъла на член 135, параграф 6 е принуден поради непредвидими обстоятелства или непреодолима сила да акостира или да се приземи временно на митническата територия на Съюза и не може да бъде изпълнено задължението по член 135, параграф 1, лицето, което е въвело плавателния съд или въздухоплавателното средство на митническата територия на Съюза, или всяко друго лице, действащо за негова сметка, незабавно информира митническите органи за ситуацията.
3. Митническите органи определят мерките за осъществяване на митническия надзор на стоките, посочени в параграф 1, или на плавателния съд или на въздухоплавателното средство, както и на стоките, които се намират на това средство, при обстоятелствата, посочени в параграф 2, и където е уместно - мерките за осигуряване на превоза им до митническо учреждение или до друго място, определено или одобрено от митническите органи.
Член 138
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията определя процедурните правила за:
а)
уведомлението за пристигане, посочено в член 133;
б)
превозването на стоките, предвидено в член 135, параграф 5;
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Раздел 2
Представяне, разтоварване и проверка на стоки
Член 139
Представяне на стоки на митницата
1. Стоките, които се въвеждат на митническата територия на Съюза, се представят незабавно при пристигането им в определеното митническо учреждение или на друго място, определено или одобрено от митническите органи, или в свободната зона, от едно от следните лица:
а)
лицето, което е въвело стоките на митническата територия на Съюза;
б)
лицето, от чието име или за чиято сметка действа лицето, което е въвело стоките на тази територия;
в)
лицето, което поема отговорност за превоза на стоките след тяхното въвеждане на митническата територия на Съюза.
2. Стоките, които са въведени на митническата територия на Съюза по море или по въздух и които остават на борда на същите транспортни средства за превоз, се представят на митническите органи само на пристанището или на летището, където се разтоварват или претоварват. Въпреки това стоки, въведени на митническата територия на Съюза, които са разтоварени и отново натоварени на същото транспортно средство по време на превоза, за да се даде възможност за разтоварване или натоварване на други стоки, не се представят на митническите органи на това пристанище или летище.
3. Независимо от задълженията на лицето, посочено в параграф 1, стоките могат да се представят вместо това от някое от следните лица:
а)
всяко лице, което незабавно поставя стоките под митнически режим;
б)
титулярят на разрешението за операции в съоръжения за складиране или всяко лице, което извършва дейност в свободна зона.
4. Лицето, което представя стоките, се позовава на обобщената декларация за въвеждане или, в случаите, посочени в член 130, митническата декларация или декларацията за временно складиране, подадена по отношение на стоките, с изключение на случаите, когато лицето е освободено от задължението за подаване на обобщена декларация за въвеждане.
5. Когато несъюзни стоки, представени на митницата, не са обхванати от обобщена декларация за въвеждане, и с изключение на случаите на освобождаване от задължението за подаване на такава декларация, едно от лицата, посочени в член 127, параграф 4, без да се засяга член 127, параграф 6, незабавно подава такава декларация или вместо това подава митническа декларация, или декларация за временно складиране.
6. Параграф 1 не изключва прилагането на специални правила по отношение на превоз на стоки в граничните зони, пренос на стоки по тръбопроводи и електропроводи, или трафик с несъществено икономическо значение, като писма, пощенски картички и печатни материали и електронните им еквиваленти на друг носител, стоки, пренасяни от пътници, при условие че не се създават пречки за осъществяването на митническия надзор и на митническия контрол.
7. Стоките, представени на митническите органи, не могат да бъдат премествани от мястото, където са били представени, без разрешението на митническите органи.
Член 140
Разтоварване и преглед на стоки
1. Стоките могат да се разтоварват или претоварват от транспортните средства, на които се намират, само с разрешението на митническите органи на места, определени или одобрени от тези органи.
Въпреки това разрешение не се изисква при непосредствена опасност, налагаща незабавно цялостно или частично разтоварване на стоките. В този случай митническите органи се информират незабавно.
2. Митническите органи могат да изискват по всяко време разтоварване и разопаковане на стоките, за да извършват проверка на стоките, да вземат проби или за проверка на транспортните средства, на които се намират стоките.
Член 141
Стоки, придвижвани под режим транзит
1. Член 135, параграфи 2-6, и членове 139, 140 и 144-149 не се прилагат при въвеждане на стоки на митническата територия на Съюза, когато стоките вече са поставени под режим транзит.
2. Членове 140 и 144 -149 се прилагат за несъюзни стоки, които се придвижват под режим транзит, след като тези стоки се представят на получаващото митническо учреждение на митническата територия на Съюза в съответствие с правилата за режим транзит.
Член 142
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с цел да се определят условията за одобрение на местата, посочени в член 139, параграф 1.
Член 143
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията уточнява процедурните правила за представянето на стоките на митницата, предвидено в член 139.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Раздел 3
Временно складиране на стоки
Член 144
Стоки на временно складиране
Несъюзните стоки са на временно складиране от момента на представянето им пред митническите органи.
Член 145
Декларация за временно складиране
1. Несъюзни стоки, представени на митническите органи, се обхващат от декларация за временно складиране, съдържаща всички данни, необходими за прилагането на разпоредбите относно временно складиране.
2. Документите, свързани със стоки на временно складиране, се предоставят на митническите органи, когато законодателството на Съюза поставя такова изискване или когато е необходимо за осъществяване на митнически контрол.
3. Декларацията за временно складиране се подава от някое от лицата, посочени в член 139, параграфи 1 или 2, най-късно към момента на представянето на стоките на митническите органи.
4. Освен ако няма освобождаване от задължението за подаване на обобщена декларация за въвеждане, декларацията за временно складиране включва позоваване на всяка обобщена декларация за въвеждане, подадена за стоките, представени на митническите органи, освен когато стоките вече са на временно складиране или са били поставени под митнически режим и не са напуснали митническата територия на Съюза.
5. Митническите органи могат да приемат декларацията за временно складиране да бъде направена в някоя от следните форми:
а)
препратка към всяка обобщена декларация за въвеждане, подадена за съответните стоки, допълнена от данните на декларацията за временно складиране;
б)
манифест или друг транспортен документ, при условие че той съдържа данните на декларация за временно складиране, в това число препратка към всяка обобщена декларация за въвеждане на съответните стоки.
6. Митническите органи могат да приемат използването на търговските, пристанищните или транспортните информационни системи за подаване на декларация за временно складиране, при условие че тези системи съдържат необходимите данни за такава декларация и че тези данни са налични в съответствие с параграф 3.
7. Членове 188 до 193 се прилагат за декларацията за временно складиране.
8. Декларацията за временно складиране може да се използва и за целите на:
а)
уведомлението за пристигане, посочено в член 133; или
б)
представянето на стоките пред митническите органи, посочено в член 139, доколкото изпълнява условията, предвидени в тези разпоредби.
9. Декларация за временно складиране не се изисква, когато, най-късно към момента на представянето на стоките пред митническите органи, митническият им статус като съюзни стоки се определя в съответствие с членове 153 до 156.
10. Декларацията за временно складиране се задържа от митническите органи, или е достъпна за тях, за целите на удостоверяването, че стоките, за които се отнася, впоследствие са поставени под митнически режим или реекспортирани в съответствие с член 149.
11. За целите на параграфи 1 до 10 когато несъюзни стоки, придвижвани под режим транзит, се представят на митническите органи в получаващото учреждение, в митническата територия на Съюза, данните за съответната транзитна операция се считат за декларация за временно складиране, при условие че отговарят на изискванията за тази цел. След завършване на режим транзит държателят на стоките обаче може да подаде декларация за временно складиране.
Член 146
Поправка или анулиране на декларация за временно складиране
1. На декларатора по негово заявление се разрешава да поправи една или повече от данните в декларацията за временно складиране след нейното подаване. При поправката не могат да се включват стоки, различни от първоначално декларираните.
Не са възможни поправки, след като митническите органи:
а)
са информирали лицето, подало декларацията, за намерението си да извършат проверка на стоките;
б)
са установили, че данните в декларацията са неверни;
2. Когато стоките, за които е подадена декларация за временно складиране, не са представени на митницата, митническите органи анулират декларацията в който и да е от следните случаи:
а)
по заявление на декларатора; или
б)
в рамките на 30 дни след подаване на декларацията.
Член 147
Условия и отговорности при временно складиране на стоки
1. Стоки на временно складиране се съхраняват само в съоръжения за временно складиране в съответствие с член 148 или, когато е оправдано, на други места, посочени или одобрени от митническите органи.
2. Без да се засяга член 134, параграф 2, стоките на временно складиране, са обект само на такива операции, които са предназначени да осигурят запазването им в непроменено състояние, без да се изменя първоначалният им вид или техническите им характеристики.
3. Титулярят на разрешението по член 148 или лицето, съхраняващо стоките - когато стоките се съхраняват на различни от посочените или одобрените от митническите органи места, отговаря за всяко едно от следните:
а)
да се гарантира, че стоките на временно складиране не се отклоняват от митнически надзор;
б)
да бъдат изпълнени задълженията, произтичащи от съхраняването на стоки във временен склад.
4. В случай че по някаква причина стоките не могат да останат на временно складиране, митническите органи предприемат незабавно всички необходими мерки за уреждане на положението на стоките в съответствие с членове 197, 198 и 199.
Член 148
Разрешение за операции в съоръжения за временно складиране
1. За операции в съоръжения за временно складиране се изисква разрешение от митническите органи. Такова разрешение не се изисква, когато оператор на съоръжение за временно складиране е самият митнически орган.
Условията, при които се допуска операция в съоръжения за временно складиране, се посочват в разрешението.
2. Разрешението по параграф 1 се дава само на лица, които отговарят на всяко едно от следните условия:
а)
установени са на митническата територия на Съюза;
б)
осигуряват необходимото за правилното протичане на операциите;счита се,че одобреният икономически оператор за митнически опростявания е изпълнил това условие, доколкото операцията в съоръженията за временно складиране е взета предвид в разрешението по член 38, параграф 2, буква а);
в)
предоставят обезпечение в съответствие с член 89.
Когато се предоставя общо обезпечение, спазването на задълженията, свързани с това обезпечение, е предмет на мониторинг чрез подходящ одит.
3. Разрешението, посочено в параграф 1, се дава само когато митническите органи са в състояние да упражняват митнически надзор, без да се налага да въвеждат административни договорености, които са непропорционални на съответните икономически потребности.
4. Титулярят на разрешението води подходяща отчетност във форма, одобрена от митническите органи.
Отчетността съдържа информацията и данните, които позволяват на митническите органи да осъществяват надзор на дейността по операциите в съоръженията за временно складиране, особено по отношение на идентифицирането на съхраняваните стоки, техния митнически статус и тяхното движение.
Одобреният икономически оператор за митнически опростявания се счита за изпълнил задължението, посочено в първата и втората алинея, доколкото неговата отчетност съответства на целите на операциите на временното складиране.
5. Митническите органи могат да разрешат на титуляря на разрешение да придвижва стоки на временно складиране между различни съоръжения за временно складиране, при условие че такива движения не биха увеличили риска от измама, както следва:
а)
такова движение се извършва под отговорността на един митнически орган;
б)
такова движение е обхванато само от едно разрешение, издадено на одобрен икономически оператор за митнически опростявания; или
в)
в други случаи на движение.
6. Когато съществува обоснована икономическа необходимост и няма да се засегне неблагоприятно митническият надзор, митническите органи могат да разрешат съхранението на съюзни стоки в съоръжения за временно складиране. Тези стоки не се считат за временно складирани стоки.
Член 149
Завършване на временно складиране
Несъюзни стоки на временно складиране се поставят под митнически режим или се реекспортират в рамките на 90 дни.
Член 150
Избор на митнически режим
Ако не е предвидено друго, деклараторът може да избира митническия режим, под който да постави стоките, съгласно условията за този режим, независимо от тяхното естество или количество, или тяхната страна на произход, държава на изпращане или на получаване.
Член 151
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове по член 284, с цел да установят:
а)
условията за одобряване на местата по член 147, параграф 1;
б)
условията за даване на разрешение за операции в съоръженията за временно складиране по член 148;
в)
случаите на движение, посочени в член 148, параграф 5.
Член 152
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията определя процедурните правила за:
а)
подаване на декларацията за временно складиране, посочена в член 145;
б)
поправка на декларацията за временно складиране, посочена в член 146, параграф 1;
в)
анулиране на декларацията за временно складиране, посочена в член 146, параграф 2;
г)
движението на стоки на временно складиране, посочени в член 148, параграф 5.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
ДЯЛ V
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ ЗА МИТНИЧЕСКИ СТАТУС, ПОСТАВЯНЕ НА СТОКИ ПОД МИТНИЧЕСКИ РЕЖИМ, ПРОВЕРКА, ВДИГАНЕ И РАЗПОРЕЖДАНЕ СЪС СТОКИ
ГЛАВА 1
Митнически статус на стоките
Член 153
Презумпция за митнически статус на съюзни стоки
1. Приема се, че всички стоки на митническата територия на Съюза имат митнически статус на съюзни стоки, освен когато е установено, че те не са съюзни стоки.
2. В специфични случаи, когато презумпцията, определена в параграф 1, не се прилага, митническият статус на съюзните стоки трябва да се докаже.
3. В специфични случаи, когато стоките, изцяло получени на митническата територия на Съюза, нямат митнически статус на съюзни стоки, ако са получени от стоки на временно складиране или стоки, поставени под режим външен транзит, режим складиране, режим временен внос или режим активно усъвършенстване.
Член 154
Загуба на митнически статус на съюзни стоки
Съюзните стоки променят статуса си на несъюзни стоки в следните случаи:
а)
когато са изведени от митническата територия на Съюза, доколкото не се прилагат правилата за вътрешен транзит;
б)
когато са били поставени под режим външен транзит, режим складиране или режим активно усъвършенстване, доколкото това е разрешено от митническото законодателство;
в)
когато са били поставени под режим специфична употреба и впоследствие са изоставени в полза на държавата, или са унищожени и са останали отпадъци;
г)
когато декларацията за допускане за свободно обращение е анулирана след вдигане на стоките.
Член 155
Съюзни стоки, които временно напускат митническата територия на Съюза
1. В случаите, посочени в член 227, параграф 2, букви б) до е), стоките запазват митническия си статус на съюзни стоки само когато този статус е установен при определени условия и чрез средства, предвидени в митническото законодателство.
2. В определени случаи съюзните стоки могат да се придвижват без да са поставени под митнически режим, между две точки на митническата територия на Съюза и временно извън тази територия без промяна на техния митнически статус.
Член 156
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове по член 284, с цел да се установи:
а)
случаите, в които презумпцията, определена в член 153, параграф 1, не се прилага;
б)
условията за предоставяне на улеснение при установяването на доказателства за митническия статус на съюзни стоки;
в)
случаите, в които стоките, посочени в член 153, параграф 3, нямат митнически статус на съюзни стоки;
г)
случаите, в които митническият статус на стоките, посочени в член 155, параграф 2, остава непроменен.
Член 157
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията определя процедурните правила за предоставянето и проверката на доказателството за митническия статус на съюзни стоки.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
ГЛАВА 2
Поставяне на стоки под митнически режим
Раздел 1
Общи разпоредби
Член 158
Митническа декларация за стоки и митнически надзор на съюзни стоки
1. Всички стоки, предназначени да бъдат поставени под митнически режим, с изключение на режим свободна зона, се обхващат от митническа декларация, подходяща за конкретния режим.
2. В специфични случаи,различни от посочените в член 6, параграф 2, може да бъде подадена митническа декларация чрез средства, различни от средствата за електронна обработка на данни.
3. Съюзни стоки, декларирани за износ, вътрешен съюзен транзит или пасивно усъвършенстване, са под митнически надзор от момента на приемането на декларацията, посочена в параграф 1, до извеждането им от митническата територия на Съюза или изоставянето им в полза на държавата, или унищожаването им, или до анулирането на митническата декларация.
Член 159
Компетентни митнически учреждения
1. Освен когато в законодателството на Съюза е предвидено друго, държавите членки определят местоположението и компетентността на различните митнически учреждения на тяхната територия.
2. Държавите членки определят подходящо и обосновано официално работно време на тези учреждения, като отчитат естеството на трафика и на стоките и митническите режими, под които стоките трябва да бъдат поставени, така че да не възпрепятстват и нарушават потоците на международния трафик.
3. Освен ако не е предвидено друго, компетентните митнически учреждения за поставянето на стоките под митнически режим са митническите учреждения, които отговарят за мястото, където стоките са представени на митническите органи.
Член 160
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с цел да се установят случаите, в които митническа декларация може да се подава със средства, различни от средствата за електронна обработка на данни в съответствие с член 158, параграф2.
Член 161
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията уточнява процедурните правила за:
а)
определянето на компетентните митнически учреждения, различни от учрежденията, посочени в член 159, параграф 3, включително митнически учреждения за въвеждане и митнически учреждения за напускане;
б)
подаването на митническата декларация в случаите, посочени в член 158, параграф 2.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Раздел 2
Стандартни митнически декларации
Член 162
Съдържание на стандартна митническа декларация
Стандартните митнически декларации съдържат всички данни, необходими за прилагане на разпоредбите, отнасящи се до митническия режим, за който стоките са декларирани.
Член 163
Придружаващи документи
1. Придружаващите документи, изисквани за прилагането на разпоредбите, отнасящи се за митническия режим, за който стоките са декларирани, са на съхранение при декларатора и на разположение на митническите органи при подаването на митническата декларация.
2. Придружаващите документи се предоставят на митническите органи, когато законодателството на Съюза поставя такова изискване или когато е необходимо за осъществяване на митнически контрол.
3. В специфични случаи икономическите оператори могат да съставят придружаващи документи, при условие че митническите органи са разрешили това.
Член 164
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с които се определят правилата относно предоставяне на разрешението, посочено в член 163, параграф 3.
Член 165
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията уточнява процедурните правила:
а)
за подаване на стандартна митническа декларация, посочена в член 162;
б)
за предоставянето на придружаващите документи, посочени в член 163, параграф 1.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Раздел 3
Опростени митнически декларации
Член 166
Опростена декларация
1. Митническите органи могат да приемат лице да постави стоките под митнически режим въз основа на опростена декларация, която може да не съдържа някои от изискваните данни, посочени в член 162, или придружаващите документи, посочени в член 163.
2. Редовното използване на опростената декларация, посочена в параграф 1, подлежи на разрешение от митническите органи.
Член 167
Допълнителна декларация
1. Деклараторът подава допълнителна декларация, която съдържа данните, необходими за съответния митнически режим в компетентното митническо учреждение в рамките на определен срок, в случай на опростена декларация съгласно член 166 или на вписване в отчетността на декларатора съгласно член 182.
В случай на опростена декларация съгласно член 166 необходимите придружаващи документи са на съхранение при декларатора и на разположение на митническите органи в рамките на определен срок.
Допълнителната декларация може да има общ, периодичен или рекапитулативен характер.
2. Освобождаване от задължение за подаване на допълнителна декларация се отнася за следните случаи:
а)
когато стоките са поставени под режим митническо складиране;
б)
в други специфични случаи.
3. Митническите органи могат да отменят изискването за подаване на допълнителна декларация, когато се прилагат следните условия:
а)
опростената декларация се отнася до стоки, чиято стойност и количество са под статистическия праг;
б)
опростената декларация вече съдържа цялата информация, необходима за съответния митнически режим; и
в)
опростената декларация не е направена с вписване в отчетността на декларатора.
4. Опростената декларация по член 166, или вписването в отчетността на декларатора съгласно член 182, както и допълнителната декларация, се считат за единен и неделим инструмент, който поражда действие съответно на датата, на която опростената декларация се приема в съответствие с член 172 и на датата, на която стоките се вписват в отчетността на декларатора.
5. За място, където трябва да бъде подадена допълнителната декларация, за целите на член 87 се счита мястото, където е подадена митническата декларация.
Член 168
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове по член 284, с цел да се установяват:
а)
условията за даване на разрешението, предвидено в член 166, параграф 2;
б)
срока, посочен в член 167, параграф 1, първа алинея, в рамките на който да се подаде допълнителната декларация;
в)
срока, посочен в член 167, параграф 1, втора алинея, в рамките на който придружаващите документи да са на съхранение при декларатора;
г)
специфичните случаи, при които има освобождаване от задължението за подаване на допълнителна декларация в съответствие с член 167, параграф 2, буква б).
Член 169
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията определя процедурните правила относно подаването на:
а)
опростената декларация, посочена в член 166;
б)
допълнителната декларация, посочена в член 167.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Раздел 4
Разпоредби, приложими за всички митнически декларации
Член 170
Подаване на митническа декларация
1. Без да се засяга член 167, параграф 1, митническа декларация може да бъде подадена от всяко лице, което може да предостави цялата информация, изисквана за прилагането на разпоредбите, отнасящи се до митническия режим, под който стоките са декларирани. Това лице трябва също да може да представи или да осигури представянето на митницата на съответните стоки.
Въпреки това, когато приемането на митническата декларация води до определени задължения за дадено лице, тази декларация се подава от това лице или от негов представител.
2. Деклараторът е установен на митническата територия на Съюза.
3. Чрез дерогация на параграф 2 не се изисква следните декларатори да са установени на митническата територия на Съюза:
а)
лица, които подават митническа декларация за транзит или временен внос;
б)
лица, които инцидентно подават митническа декларация, включително за специфична употреба или за активно усъвършенстване на стоките, при условие че митническите органи считат това за оправдано;
в)
лица, които са установени в държава, чиято територия е в непосредствена близост до митническата територия на Съюза, и които представят стоките, за които се отнася митническата декларация, пред съседно на тази територия гранично митническо учреждение, при условие че държавата, в която са установени лицата, предоставя реципрочно предимство на лицата, установени на митническата територия на Съюза.
4. Автентичността на митническите декларации се удостоверява.
Член 171
Подаване на митническа декларация преди представянето на стоките
Митническата декларация може да бъде подадена преди очакваното представяне на стоките на митницата. Ако стоките не се представят в рамките на 30 дни от подаването на митническата декларация, то тя се счита за неподадена.
Член 172
Приемане на митническа декларация
1. Митническите декларации, които отговарят на условията, предвидени в настоящата глава, се приемат незабавно от митническите органи, при положение че стоките, за които се отнасят, са представени пред митническите органи.
2. Освен когато е предвидено друго, датата на приемане на митническата декларация от митническите органи се използва за прилагането на разпоредбите, отнасящи се за митническия режим, под който са декларирани стоките и за всички други формалности при внос или износ.
Член 173
Поправка на митническа декларация
1. По заявление на декларатора митническите органи могат да разрешат извършването на една или повече поправки на данните в митническата декларация, след като тя вече е била приета. При поправката не могат да се включват стоки, различни от първоначално декларираните.
2. Не се разрешават поправки, когато заявлението е направено, след като митническите органи са:
а)
информирали декларатора за намерението си да извършат проверка на стоките;
б)
установили, че данните в митническата декларация са неверни;
в)
разрешили вдигането на стоките.
3. По заявление на декларатора, в срок от три години от датата на приемане на митническа декларация, поправката на митническа декларация може да бъде разрешена след вдигане на стоките, с цел деклараторът да изпълни задълженията си, произтичащи от поставянето на стоките под съответния митнически режим.
Член 174
Анулиране на митническа декларация
1. По заявление на декларатора митническите органи анулират приетата митническа декларация в който и да е от следните случаи:
а)
когато са убедени, че стоките незабавно ще бъдат поставени под друг митнически режим;
б)
когато са убедени, че поради особени обстоятелства поставянето на стоките под митническия режим, за който са декларирани, вече не е оправдано.
Въпреки това, когато митническите органи са информирали декларатора за намерението си да проверят стоките, заявлението за анулиране на митническата декларация се приема само след извършване на проверката.
2. Митническата декларация не се анулира след вдигането на стоките, освен ако е предвидено друго.
Член 175
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с цел да се установят случаите, в които митническата декларация се анулира след вдигане на стоките, както е посочено в член 174, параграф 2.
Член 176
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията определя процедурните правила за:
а)
подаване на митническа декларация за напускане в съответствие с член 171;
б)
приемане на митническата декларация, посочена в член 172, включително прилагането на правилата в случаите, посочени в член 179;
в)
поправката на митническа декларация след вдигане на стоките в съответствие с член 173, параграф 3.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Раздел 5
Други опростявания
Член 177
Опростяване на съставянето на митнически декларации за стоки, класирани в различни тарифни подпозиции
1. Когато пратка съдържа стоки, които попадат под различни тарифни подпозиции, и обработката на всяка от тези стоки в съответствие с нейната тарифна подпозиция за целите на съставянето на митническата декларация би довела до непропорционална тежест на работата и разходите спрямо дължимите вносни или износни мита, митническите органи могат, по заявление на декларатора, да приемат, че вносните или износните мита се начисляват върху цялата пратка на база на тарифната подпозиция на стоките, които са с най-високата ставка на вносни или износни мита.
2. Митническите органи отказват да използват опростяването, посочено в параграф 1, по отношение на стоки, които са обект на забрани или ограничения или на които е начислен акциз, когато за прилагането на мярката е необходимо правилно класиране.
Член 178
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията приема меркитеза определяне натарифната подпозиция за прилагането на член 177, параграф 1.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Член 179
Централизирано оформяне
1. При подаване на заявление митническите органи могат да разрешат на лице да подаде в митническото учреждение, което е отговорно за мястото, където е установено лицето, митническа декларация за стоки, които са представени на митническите органи в друго митническо учреждение.
Изискването за разрешението по първата алинея може да бъде отменено, когато е подадена митническа декларация и стоките са представени пред митнически учреждения, за които отговаря един митнически орган.
2. Заявителят за разрешението, посочен в параграф 1, е одобрен икономически оператор за митнически опростявания.
3. Митническото учреждение, в което е подадена митническата декларация:
а)
осъществява надзор върху поставянето на стоките под съответния митнически режим;
б)
извършва митнически контрол за проверка на митническата декларация, посочена в член 188, букви а) и б);
в)
когато е оправдано, изисква от митническото учреждение, на което са представени стоките, да извърши митнически контрол за проверка на митническата декларация, посочена в член 188, букви в) и г); и
г)
извършва митническите формалности за събиране размера на вносното или износното мито, съответстващо на митническото задължение.
4. Митническото учреждение, на което е подадена митническата декларация, и митническото учреждение, на което са представени стоките, обменят необходимата информация за проверка на митническата декларация и за вдигане на стоките.
5. Без да се засягат собствените му контролни правомощия по отношение на стоки, въведени или изведени на /от митническата територия на Съюза, митническото учреждение, на което са представени стоките, извършва митническия контрол, посочен в параграф 3, буква в), и предоставя на митническото учреждение, на което е подадена митническата декларация, резултатите от този контрол.
6. Митническото учреждение, на което е подадена митническата декларация, вдига стоките в съответствие с членове 194 и 195, като взема предвид:
а)
резултатите от осъществения от него контрол за проверка на митническата декларация,
б)
резултатите от контрола, извършен от митническото учреждение, на което стоките са представени за проверка на митническата декларация, и от контрола на стоки, въведени или изведени на/от митническата територия на Съюза.
Член 180
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с цел да се определят условията за предоставяне на разрешението, посочено в член 179, параграф 1, първа алинея.
Член 181
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията определя процедурните правила относно:
а)
централизираното оформяне, включително съответните митнически формалности и контрол, посочено в член 179.
б)
освобождаване от задължението за представяне на стоките, посочено в член 182, параграф 3, в контекста на централизираното оформяне.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Член 182
Вписване в отчетността на декларатора
1. При заявление митническите органи могат да разрешат на лице да подава митническа декларация, включително опростена декларация, под формата на вписване в отчетността на декларатора, при условие че данните от тази декларация са на разположение на митническите органи в електронната система на декларатора в момента на подаването на митническата декларация под формата на вписване в отчетността на декларатора.
2. Митническата декларация се счита за приета в момента, когато стоките са вписани в отчетността.
3. Митническите органи могат, при подаване на заявление, да освободят от задължението за представяне на стоките. В този случай стоките се считат за вдигнати в момента на вписването в отчетността на декларатора.
Такова освобождаване може да се даде, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
деклараторът е одобрен икономически оператор за митнически опростявания;
б)
естеството и потокът на съответните стоки го позволяват и са известни на митническите органи;
в)
надзорното митническо учреждение има достъп до цялата информация, която счита за необходима, за да може да упражни правото си на проверка на стоките при възникнала необходимост;
г)
в момента на вписването в отчетността стоките вече не са обект на забрани или ограничения, освен ако в разрешението не е предвидено друго.
Въпреки това в специфични ситуации надзорното митническо учреждение може да изиска стоките да бъдат представени.
4. Условията, при които се разрешава вдигането на стоките, са посочени в разрешението.
Член 183
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с цел да се определят условията за предоставяне на разрешенията, посочени в член 182, параграф 1.
Член 184
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията определя процедурните правила относно вписването в отчетността на декларатора, посочено в член 182, включително съответните митнически формалности и контрол.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Член 185
Самооценка
1. При заявление митническите органи могат да разрешат на икономическия оператор да извършва определени митнически формалности, които по принцип следва да се извършват от митническите органи за определяне на дължимите вносни и износни мита и за осъществяване на проверки под митнически надзор.
2. Заявителят за разрешението, посочено в параграф 1, е одобрен икономически оператор за митнически опростявания.
Член 186
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове по член 284, с цел да се установят:
а)
условията за даване на разрешението, предвидено в член 185, параграф 1;
б)
митническите формалности и контрол, които се извършват от титуляря на разрешението, посочено в член 185, параграф 1.
Член 187
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията определя процедурните правила относно митническите формалности и контрол, които се извършват от титуляря на разрешението, в съответствие с член 185, параграф 1.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
ГЛАВА 3
Проверка и вдигане на стоки
Раздел 1
Проверка
Член 188
Проверка на митническа декларация
За целите на проверката на точността на данните, съдържащи се в приетата митническа декларация, митническите органи могат:
а)
да извършат проверка на декларацията и придружаващите документи;
б)
да изискат от декларатора да предостави други документи;
в)
да извършат проверка на стоките;
г)
да вземат проби за анализ или за подробно изследване на стоките.
Член 189
Проверка и вземане на проби от стоките
1. Транспортирането на стоките до местата, където трябва да се извършат проверки и където да се вземат проби, включително и всички операции, необходими за извършването на проверки или вземането на проби, се извършва от декларатора или на негова отговорност. Направените разходи са за сметка на декларатора.
2. Деклараторът или негов представител има право да присъства при проверката на стоките и вземането на пробите. Митническите органи, когато имат достатъчно основания, могат да изискват деклараторът или негов представител да присъства при проверката на стоките или при вземането на пробите или да осигурят необходимото съдействие за улесняването на проверката или вземането на проби.
3. Когато пробите са взети в съответствие с действащите разпоредби, митническите органи не дължат обезщетения, свързани с тях, но поемат разходите за техния анализ или изследване.
Член 190
Частична проверка и вземане на проби от стоките
1. Когато обект на проверката или вземането на проби са само част от стоките, обхванати от митническа декларация, резултатите от частичната проверка или от анализа или изследването на пробите са валидни за цялото количество стоки, обхванати от тази декларация.
Въпреки това, деклараторът може да поиска допълнителна проверка или вземане на проби от стоките, когато счита, че резултатите от частичната проверка или от анализа или изследването на взетите проби не са валидни за останалата част от декларираните стоки. Искането се удовлетворява, при условие че стоките не са вдигнати или, ако са вдигнати, деклараторът докаже, че не са били променяни по никакъв начин.
2. За целите на параграф 1, когато с една митническа декларация са декларирани стоки, попадащи в два или повече тарифни кодове, се счита, че данните за стоките, попадащи във всеки тарифен код, съставляват отделна декларация.
Член 191
Резултати от проверката
1. Резултатите от проверката на митническата декларация се използват за прилагане на разпоредбите, отнасящи се до митническия режим, под който стоките се поставят.
2. Когато митническата декларация не е проверена, параграф 1 се прилага въз основа на данните, съдържащи се в съответната декларация.
3. Резултатите от проверката, направена от митническите органи, имат еднаква доказателствена сила на цялата митническа територия на Съюза.
Член 192
Мерки за идентифициране
1. Митническите органи или, където е уместно, икономическите оператори, одобрени за целта от митническите органи, вземат необходимите мерки за идентифициране на стоките, когато това се изисква, за да се осигури спазването на разпоредбите на митническия режим, за който съответните стоки са декларирани.
Тези мерки за идентифициране имат еднакво правно действие на цялата митническа територия на Съюза.
2. Средства за идентифициране, поставени върху стоките, опаковката или върху транспортните средства, могат да бъдат премахвани или унищожавани само от митническите органи или от икономическите оператори, одобрени за целта от митническите органи, освен ако в случай на непредвидими обстоятелства или непреодолима сила премахването или унищожаването им е наложително с цел опазване на стоките или транспортните средства.
Член 193
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията определя мерки за извършването на проверка на митническата декларация, проверка и вземане на проби от стоките, и резултатите от проверката.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Раздел 2
Вдигане
Член 194
Вдигане на стоки
1. Когато са изпълнени условията за поставяне на стоките под даден режим и ако те не са обект на ограничения или забрани, митническите органи вдигат стоките, след като данните в митническата декларация са проверени или са приети без проверка.
Първата алинея се прилага и когато проверката по член 188 не може да бъде завършена в разумни срокове и повече не се изисква стоките да бъдат представени за целите на проверката.
2. Всички стоки, обхванати от една и съща декларация се вдигат едновременно.
За целите на първата алинея, когато с една митническа декларация са декларирани стоки, попадащи в два или повече тарифни кодове, се счита, че данните за стоките, попадащи във всеки тарифен код, съставляват отделна митническа декларация.
Член 195
Вдигане, което зависи от плащането на размера на вносните или износните мита, съответстващ на митническото задължение или предоставянето на обезпечение
1. Когато поставянето на стоките под митнически режим поражда митническо задължение, стоките се вдигат само ако размерът на вносните или износните мита, съответстващ на митническото задължение, е платен или е обезпечен.
Въпреки това, без да се засяга трета алинея, първа алинея не се прилага за временен внос с частично освобождаване от вносни мита.
Когато съгласно разпоредбите, отнасящи се за митническия режим, за който стоките са декларирани, митническите органи изискват предоставяне на обезпечение, тези стоки не се вдигат за съответния митнически режим, докато не се предостави обезпечението.
2. В специфични случаи вдигането на стоките не зависи от предоставянето на обезпечение по отношение на стоки, които са предмет на искане за тарифна квота.
3. Когато се използва опростяването, посочено в членове 166, 182 и 185, и е предоставено общо обезпечение, вдигането на стоките не зависи от мониторинга на обезпечението от митническите органи.
Член 196
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставят правомощията да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с с цел да се определят случаите, посочени в член 195, параграф 2.
ГЛАВА 4
Разпореждане със стоки
Член 197
Унищожаване на стоки
Когато имат достатъчно основания за това, митническите органи могат да изискат унищожаването на представените пред тях стоки и съответно информират за това държателя на стоките […]. Разходите по унищожаването са за сметка на държателя на стоките.
Член 198
Мерки, които следва да бъдат предприети от митническите органи
1. Митническите органи предприемат всички необходими мерки за разпореждане със стоките, включително отнемане и продажба или унищожаване, в следните случаи:
а)
когато едно от задълженията, установени в митническото законодателство за въвеждането на несъюзни стоки на митническата територия на Съюза, не е изпълнено или стоките са били отклонени от митнически надзор;
б)
когато стоките не могат да бъдат вдигнати по една от следните причини:
i)
проверката на стоките не е могла да започне или завърши в определения от митническите органи срок по причини, които се дължат на декларатора;
ii)
не са предоставени документите, необходими за поставянето на стоките под искания митнически режим или за вдигането им под този режим;
iii)
не е направено плащане или не е предоставено обезпечение за съответните вносни или износни мита, както и в случай, че не е направено плащане или не е предоставено обезпечение в определения срок
iv)
стоките са обект на забрани или ограничения;
в)
когато стоките не са преместени в разумни срокове след вдигането им;
г)
когато след вдигането им се установи, че не са били изпълнени условията за такова вдигане; или
д)
когато стоките са изоставени в полза на държавата съгласно член 199.
2. Несъюзни стоки, които са изоставени в полза на държавата, са задържани или са отнети, се считат за поставени под режим митническо складиране. Те се вписват в отчетността на оператора на митническия склад или, когато се води от митнически органи - от тези органи.
Когато стоки, подлежащи на унищожаване, на изоставяне в полза на държавата, на задържане или отнемане, вече са обхванати в митническа декларация, отчетността включва позоваване на митническата декларация. Митническите органи анулират тази митническа декларация.
3. Разходите по мерките, посочени в параграф 1, се поемат:
а)
в случаите по параграф 1, буква а), от всяко лице, от което е изискано да изпълни съответните задължения или което е отклонило стоки от митнически надзор;
б)
в случаите по параграф 1, букви б) и в) от декларатора;
в)
в случая по параграф 1, буква г) от лицето, от което е изискано да спази условията, регламентиращи вдигането на стоките;
г)
в случая по параграф 1, буква д) от лицето, което е изоставило стоките в полза на държавата.
Член 199
Изоставяне
Несъюзни стоки и стоки под режим специфична употреба могат, с предварително разрешение от митническите органи, да бъдат изоставени в полза на държавата от титуляря на режима или, в зависимост от случая, от държателя на стоките.
Член 200
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията определя процедурните правила относно:
а)
унищожаването на стоки, предвидено в член 197;
б)
продажбата на стоки, предвидена в член 198, параграф 1;
в)
изоставяне на стоките в полза на държавата съгласно член 199.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
ДЯЛ VI
ДОПУСКАНЕ ЗА СВОБОДНО ОБРАЩЕНИЕ И ОСВОБОЖДАВАНЕ ОТ ВНОСНИ МИТА
ГЛАВА 1
Допускане за свободно обращение
Член 201
Обхват и въздействие
1. Несъюзните стоки, предназначени за пазара на Съюза или за лична употреба или за потребление в рамките на митническата територия на Съюза, се допускат за свободно обращение.
2. Допускането за свободно обращение включва следното:
а)
събирането на дължимите вносни мита;
б)
събирането ако е целесъобразно на други вземания, предвидени в съответните действащи разпоредби за събирането им;
в)
прилагането на мерките на търговската политика и забраните и ограниченията, доколкото такива мерки не е трябвало да бъдат приложени на по-ранен етап; и
г)
изпълнение на другите формалности, предвидени при вноса на стоките.
3. Допускането за свободно обращение придава на несъюзните стоки митнически статус на съюзни стоки.
Член 202
Мерки на търговската политика
1. Когато обработени продукти, получени при активно усъвършенстване, са допуснати за свободно обращение и изчисляването на размера на вносното мито е извършено в съответствие с член 86, параграф 3, се прилагат мерките на търговската политика, приложими за допускането за свободно обращение на стоките, които са били поставени под режим активно усъвършенстване.
2. Параграф 1 не се прилага по отношение на отпадъци и остатъци.
3. Когато обработени продукти, получени при активно усъвършенстване, са допуснати за свободно обращение и изчисляването на размера на вносното мито е извършено в съответствие с член 85, параграф 1, мерките на търговската политика, приложими за тези стоки, се прилагат само когато стоките, които са били поставени под режим активно усъвършенстване, подлежат на такива мерки.
4. Когато законодателството на Съюза предвижда мерки на търговската политика при допускане за свободно обращение, тези мерки не се прилагат за обработени продукти, допуснати за свободно обращение след пасивно усъвършенстване когато:
а)
обработените продукти запазват съюзния си произход по смисъла на член 60;
б)
пасивното усъвършенстване включва поправка, включително системата за стандартен обмен, посочена в член 261; или
в)
след пасивното усъвършенстване последват други операции по усъвършенстване в съответствие с член 258.
ГЛАВА 2
Освобождаване от вносни мита
Раздел 1
Върнати стоки
Член 203
Обхват и въздействие
1. Несъюзни стоки, които, след като са били първоначално изнесени като съюзни стоки извън митническата територия на Съюза, са върнати в нея и декларирани за допускане за свободно обращение в рамките на срок от три години, се освобождават от вносни мита по заявление на заинтересованото лице.
Първата алинея се прилага дори когато върнатите стоки представляват само част от стоките, изнесени преди това от митническата територия на Съюза.
2. При особени обстоятелства срокът от три години, посочен в параграф 1, може да бъде продължен.
3. Когато връщаните стоки преди износа им от митническата територия на Съюза са били допуснати за свободно обращение без мита или с намалена ставка на вносното мито поради специфичната им употреба, освобождаването по параграф 1 се разрешава само ако тези стоки се допускат за свободно обращение за същата специфична употреба.
Когато специфичната употреба, за която въпросните стоки се допускат за свободно обращение, вече не е същата, размерът на дължимите вносни мита се намалява с размера, заплатен при първоначалното им допускане за свободно обращение. Когато последният е по-голям от дължимия за допускането на върнатите стоки за свободно обращение, не се разрешава възстановяване.
4. Когато съюзни стоки са загубили статуса си на съюзни стоки съгласно член 154 и впоследствие са допуснати за свободно обращение, се прилагат параграфи 1, 2 и 3.
5. Освобождаване от вносни мита се разрешава само за стоки, които са върнати в същото състояние, в което са били изнесени.
6. Освобождаването от вносни мита се основава на информация, която удостоверява че условията за освобождаване са изпълнени.
Член 204
Стоки, които се възползват от мерки, предвидени в общата селскостопанска политика
Освобождаването от вносни мита съгласно член 203 не се разрешава за стоки, които са се възползвали от мерките, предвидени в общата селскостопанска политика, включващ и износа им от митническата територия на Съюза, освен ако в специфични случаи е предвидено друго.
Член 205
Стоки, които са били поставени първоначално под режим активно усъвършенстване
1. Член 203 се прилага за обработени продукти, които първоначално са били реекспортирани от митническата територия на Съюза след режим активно усъвършенстване.
2. По заявление на декларатора и при условие че деклараторът предостави необходимата информация, размерът на вносните мита за стоките по параграф 1 се определя съгласно член 86, параграф 3. Датата на приемане на декларацията за реекспорт се счита за дата на допускане за свободно обращение.
3. Освобождаването от вносни мита, предвидено в член 203, не се разрешава за обработени продукти, които са били изнесени съгласно член 223, параграф 2, буква в), само при условие че се изключи възможността за поставяне на стоки под режим активно усъвършенстване.
Член 206
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове по член 284, с цел да се установят:
а)
случаите, когато стоките се считат за […] върнати в състоянието, в което са били изнесени;
б)
специфичните случаи, посочени в член 204.
Член 207
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията определя процедурните правила за предоставянето на информацията, посочена в член 203, параграф 6.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Раздел 2
Продукти от морски риболов и други продукти, извлечени от морето
Член 208
Продукти от морски риболов и други продукти, извлечени от морето
1. Без да се засяга член 60, параграф 1, при допускането им за свободно обращение се разрешава освобождаване от вносни мита:
а)
продуктите на морския риболов и другите продукти, извлечени от териториалното море на държава или територия извън митническата територия на Съюза от плавателни съдове, които са регистрирани или са под отчет единствено в държава членка и плават под нейнo знаме;
б)
продукти, получени от продуктите, посочени в буква а), на борда на кораби фабрики, отговарящи на условията, предвидени в тази буква.
2. Освобождаването от вносни мита, посочено в параграф 1, се основава на доказателства, че установените в същия параграф условия са изпълнени.
Член 209
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията определя процедурните правила за предоставянето и осигуряването на доказателства, посочени в член 208, параграф 2.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
ДЯЛ VII
СПЕЦИАЛНИ РЕЖИМИ
ГЛАВА 1
Общи разпоредби
Член 210
Обхват
Стоките могат да бъдат поставени под всеки един от следните специални режими:
а)
транзит, който включва външен и вътрешен транзит;
б)
складиране, който включва митническо складиране и свободни зони;
в)
употреба за специфични цели, който включва временен внос и специфична употреба;
г)
усъвършенстване, който включва активно и пасивно усъвършенстване.
Член 211
Разрешение
1. Разрешение от митническите органи се изисква за:
а)
използването на режими активно или пасивно усъвършенстване, временен внос или специфична употреба,
б)
операциите в съоръжения за складиране за митническо складиране на стоки, с изключение на случаите, когато оператор на съоръженията за складиране са самите митнически органи.
Условията, при които се допуска използването на един или повече от режимите, посочени в първа алинея, или операциите в съоръжения за складиране, се определят в разрешението.
2. Митническите органи предоставят разрешение с обратна сила, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
налице е доказана икономическа необходимост;
б)
заявлението не е свързано с опит за измама;
в)
въз основа на счетоводната отчетност или отчетността заявителят е доказал, че:
i)
всички изисквания на режима са изпълнени;
ii)
когато е целесъобразно, стоките могат да бъдат идентифицирани за съответния период;
iii)
счетоводната отчетност или отчетността дават възможност за контрол на режима;
г)
всички необходими за регулиране на положението на стоките формалности могат да се извършат, включително при необходимост и анулиране на съответните митнически декларации;
д)
на заявителя не е предоставено разрешение с обратна сила в рамките на 3 години от датата, на която е прието заявлението;
е)
не се изисква проверка на икономическите условия, освен когато заявлението се отнася до подновяване на разрешение за същия вид операция и стоки;
ж)
заявлението не се отнася до операциите в съоръжения за складиране за митническо складиране на стоки;
з)
когато заявлението се отнася до подновяване на разрешение за същия вид операция и стоки, заявлението се подава в рамките на 3 години след изтичане на срока на първоначалното разрешение.
Митническите органи могат да предоставят разрешение с обратна сила и когато стоките, които са били поставени под митнически режим, вече не са налични в момента на приемане на заявлението за такова разрешение.
3. Освен когато е предвидено друго, разрешението, посочено в параграф 1, се дава само на лица, които отговарят на всяко едно от следните условия:
а)
установени са на митническата територия на Съюза;
б)
осигуряват необходимите гаранции за правилното протичане на операциите; счита се, че одобреният икономически оператор за митнически опростявания е изпълнил това условие, доколкото дейността, свързана с въпросния специален режим, е взета предвид в разрешението, посочено в член 38, параграф 2, буква а);
в)
когато може да възникне митническо задължение или други вземания за стоките, поставени под специален режим, лицата предоставят обезпечение в съответствие с член 89;
г)
в случай на режими временен внос или активно усъвършенстване, използват или нареждат използването на стоките, или извършват или нареждат извършването на операции по усъвършенстването на стоките.
4. Освен когато е предвидено друго и в допълнение към параграф 3, разрешението, посочено в параграф 1, се издава само когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
митническите органи са в състояние да извършват митнически надзор без да се налага въвеждане на административни изисквания, несъответстващи на икономическата нужда от ползване на режима;
б)
разрешението за режим усъвършенстване няма да засегне неблагоприятно съществените интереси на производителите в Съюза (икономически условия).
5. Счита се, че съществените интереси на производителите в Съюза не са засегнати неблагоприятно по смисъла на параграф 4, буква б), освен когато съществуват доказателства за противното или когато икономическите условия се считат за изпълнени.
6. При наличие на доказателства, че има вероятност да бъдат засегнати неблагоприятно съществените интереси на производителите в Съюза, се извършва проверка на икономическите условия на равнището на Съюза.
Член 212
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове по член 284, с цел да се установят:
а)
условията относно предоставяне на разрешението за режима, предвидено в член 211, параграф 1;
б)
изключенията от условията, посочени в член 211, параграфи 3 и 4;
в)
случаите, в които икономическите условия се считат за изпълнени така, както са посочени в член 211, параграф 5.
Член 213
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията определя процедурните правила за разглеждане на икономическите условия, посочени в член 211, параграф 6.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Член 214
Отчетност
1. С изключение на режим транзит или освен ако е предвидено друго, титулярят на разрешението, титулярят на режима и всички лица, извършващи дейности по складиране, изработка или усъвършенстване на стоки или покупка или продажба на стоки в свободни зони, трябва да водят подходяща отчетност във форма, одобрена от митническите органи.
Отчетността съдържа информацията и данните, които позволяват на митническите органи да осъществяват надзор на съответния режим, особено по отношение на идентифицирането на стоките, поставени под този режим, техния митнически статус и тяхното движение.
2. Одобреният икономически оператор за митнически опростявания се счита за изпълнил задължението, определено в параграф 1, доколкото отчетността му съответства на целите на съответния специален режим.
Член 215
Приключване на специален режим
1. В случаите, различни от режим транзит и без да се засяга член 254, специален режим се приключва, когато стоките, поставени под този режим, или обработените продукти се поставят под следващ митнически режим, са изведени от митническата територия на Съюза или са унищожени, без да са останали отпадъци, или са изоставени в полза на държавата съгласно член 199.
2. Режим транзит се приключва от митническите органи, когато те са в състояние да установят, сравнявайки данните, с които разполага отправното митническо учреждение, и данните, с които разполага получаващото митническо учреждение, че режимът е завършил коректно.
3. Митническите органи вземат всички необходими мерки с цел да регулират ситуацията със стоките, по отношение на които режимът не е приключен съгласно предвидените условия.
4. Приключването на режима се извършва в определен срок, освен ако не е предвидено друго.
Член 216
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставят правомощията да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с цел да се определи срокът по член 215, параграф 4.
Член 217
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията определя процедурните правила за приключването на специален режим, посочено в член 216.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Член 218
Прехвърляне на права и задължения
Правата и задълженията на титуляря на режима по отношение на стоки, поставени под специален режим, различен от режим транзит, могат да бъдат прехвърляни изцяло или частично на друго лице, което изпълнява условията, предвидени за съответния режим.
Член 219
Движение на стоки
В специфични случаи стоките, поставени под специален режим, различен от режим транзит, или в свободна зона, могат да бъдат придвижвани между различни места на митническата територия на Съюза.
Член 220
Обичайни операции
Стоките, поставени под режим митническо складиране или усъвършенстване, или в свободна зона, могат да бъдат подложени на обичайни операции, предназначени да осигурят тяхното запазване, подобряване на външния им вид или търговско качество или подготвянето им за разпространение или препродажба.
Член 221
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове по член 284 за определяне на:
а)
случаите и условията за движение на стоки, поставени под специален режим, различен от режим транзит, или в свободна зона в съответствие с член 219;
б)
обичайните операции, за стоки, поставени под режим митническо складиране или режим усъвършенстване, или в свободна зона съгласно член 220.
Член 222
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията определя процедурните правила за:
а)
прехвърляне на правата и задълженията на титуляря на режима по отношение на стоки, поставени под специален режим, различен от режим транзит в съответствие с член 218;
б)
движение на стоки, поставени под специален режим, различен от режим транзит, или в свободна зона в съответствие с член 219.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Член 223
Еквивалентни стоки
1. Еквивалентни стоки са съюзни стоки, които се складират, използват или усъвършенстват вместо стоките, поставени под специален режим.
При режим пасивно усъвършенстване еквивалентни стоки са несъюзни стоки, които се усъвършенстват вместо съюзни стоки, поставени под режим пасивно усъвършенстване.
Освен когато е предвидено друго, еквивалентните стоки трябва да имат същия осемцифрен код по Комбинираната номенклатура, същото търговско качество и същите технически характеристики като стоките, които заместват.
2. Митническите органи разрешават по заявление и при условие че се гарантира правилното изпълнение на режима, особено по отношение на митническия надзор:
а)
използването на еквивалентни стоки под режим митническо складиране, свободна зона, специфична употреба и усъвършенстване;
б)
използването на еквивалентни стоки под режим временен внос, в специфични случаи;
в)
при режим активно усъвършенстване, износа на обработени продукти, получени от еквивалентни стоки, преди вноса на стоките, които те заместват;
г)
при режим пасивно усъвършенстване, вноса на обработени продукти, получени от еквивалентни стоки, преди износа на стоките, които те заместват.
Одобреният икономически оператор за митнически опростявания се счита за изпълнил условието за осигуряване на правилното протичане на операциите, доколкото дейността, свързана с използването на еквивалентни стоки за съответния режим, е взета предвид в разрешението, посочено в член 38, параграф 2, буква а).
3. Използването на еквивалентни стоки не се разрешава в следните случаи:
а)
когато се извършват само обичайни операции под режим активно усъвършенстване, както е определено в член 220;
б)
когато се прилага забрана за възстановяване на или освобождаване от вносни мита по отношение на стоки без произход, използвани в производството на обработени продукти, поставени под режим активно усъвършенстване, за които е издадено или съставено доказателство за произход съгласно преференциално споразумение между Съюза и определени държави или територии извън митническата територия на Съюза или групи такива държави или територии;
в)
когато това би довело до неоснователно облагодетелстване от вносни мита или когато това е предвидено в законодателството на Съюза.
4. В случаите, посочени в параграф 2, буква в), и когато обработените продукти биха подлежали на облагане с износни мита, ако не са били изнесени в контекста на режим активно усъвършенстване, титулярят на разрешението предоставя обезпечение с цел гарантиране плащането на износните мита, в случай че несъюзните стоки не бъдат внесени в срока, посочен в член 257, параграф 3.
Член 224
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове по член 284, с цел да се установят:
а)
изключенията от трета алинея на член 223, параграф 1;
б)
условията, при които еквивалентни стоки се използват в съответствие с член 223, параграф 2;
в)
специфичните случаи, когато еквивалентните стоки се използват под режим временен внос в съответствие с член 223, параграф 2, буква б);
г)
случаите, когато използването на еквивалентни стоки не е разрешено в съответствие с член 223, параграф 3, буква в);
Член 225
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията уточнява процедурните правила за използването на еквивалентните стоки, разрешени в съответствие с член 223, параграф 2.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
ГЛАВА 2
Транзит
Раздел 1
Вътрешен и външен транзит
Член 226
Външен транзит
1. Под режим външен транзит несъюзните стоки могат да бъдат придвижвани от едно до друго място на митническата територия на Съюза, без да подлежат на:
а)
вносни мита;
б)
други вземания, както са предвидени в други приложими действащи разпоредби;
в)
мерките на търговската политика, доколкото тези мерки не забраняват въвеждането или напускането на стоки в или от митническата територия на Съюза.
2. В специфични случаи съюзните стоки се поставят под режим външен транзит.
3. Движението на стоките по смисъла на параграф 1 се осъществява по един от следните начини:
а)
под режим външен съюзен транзит;
б)
в съответствие с Конвенцията ТИР, при условие че движението:
i)
е започнало или завършило извън митническата територия на Съюза;
ii)
се извършва между две точки на митническата територия на Съюза, като се преминава през територията на държава или територия извън митническата територия на Съюза;
в)
в съответствие с Конвенцията АТА/Истанбулската конвенция, когато се извършва транзитно движение;
г)
под покритието на Рейнския манифест (член 9 от допълнената Конвенция за плаване по река Рейн);
д)
под покритието на формуляр 302, предвиден в Споразумението между страните - членки на Северноатлантическия договор относно статута на техните въоръжени сили, подписано в Лондон на 19 юни 1951 г.;
е)
чрез пощенската система в съответствие с актовете на Всемирния пощенски съюз, когато стоките се превозват от или за титуляри на права и задължения по тези актове.
Член 227
Вътрешен транзит
1. Под режим вътрешен транзит и при условията, предвидени в параграф 2, съюзните стоки могат да се придвижват от една до друга точка на митническата територия на Съюза, като се преминава през държава или територия извън митническата територия на Съюза, без това да променя митническия статус на стоките.
2. Движението на стоките по смисъла на параграф 1 се осъществява по един от следните начини:
а)
под режим вътрешен съюзен транзит, при условие че такава възможност е предвидена от международно споразумение;
б)
в съответствие с Конвенцията ТИР;
в)
в съответствие с Конвенцията АТА/Истанбулската конвенция, когато се извършва транзитно движение;
г)
под покритието на Рейнския манифест (член 9 от допълнената Конвенция за плаване по река Рейн);
д)
под покритието на формуляр 302, предвиден в Споразумението между страните - членки на Северноатлантическия договор относно статута на техните въоръжени сили, подписано в Лондон на 19 юни 1951 г.;
е)
чрез пощенската система в съответствие с актовете на Всемирния пощенски съюз, когато стоките се превозват от или за титуляри на права и задължения по тези актове.
Член 228
Единна територия за целите на транзит
Когато стоките се придвижват от една точка на митническата територия на Съюза до друга в съответствие с Конвенцията ТИР, Конвенцията АТА/Истанбулската конвенция, под покритието на формуляр 302 или чрез пощенската система, за целите на такъв транспорт се счита, че митническата територия на Съюза представлява единна територия.
Член 229
Изключване на лица от операции ТИР
1. Когато митническите органи на държава членка решат да изключат дадено лице от операции ТИР съгласно член 38 от Конвенцията ТИР, това решение се прилага на цялата митническа територия на Съюза, а карнетите ТИР, подадени от това лице, не се приемат от никое митническо учреждение.
2. Държавата членка съобщава решението си, посочено в параграф 1, заедно с датата на прилагането му, на останалите държави членки и на Комисията.
Член 230
Одобрен получател за целите на ТИР
При заявление митническите органи могат да разрешат на лице, наричано „одобрен получател“, да получава на одобрено място, стоки, които се движат в съответствие с Конвенцията ТИР, така че режима да се завърши в съответствие с член 1, буква г) от Конвенцията ТИР.
Член 231
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове по член 284, с цел да се установят:
а)
специфични случаи, в които съюзните стоки се поставят под режим външен транзит в съответствие с член 226, параграф 2;
б)
условията за предоставяне на разрешението, посочено в член 230.
Член 232
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията уточнява процедурните правила за прилагане на митническата територия на Съюза на член 226, параграф 3, букви б)-е) и член 227, параграф 2, букви б)-е), като взема предвид потребностите на Съюза.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Раздел 2
Съюзен транзит
Член 233
Задължения на титуляря на режим съюзен транзит и на превозвача и получателя на стоките, придвижвани под режим съюзен транзит
1. Титулярят на режим съюзен транзит е отговорен за всяко едно от следните:
а)
представянето на стоките в непроменено състояние и на изискваната информация на получаващото митническо учреждение в определения срок и при спазване на мерките, предприети от митническите органи за идентифициране на стоките;
б)
спазването на митническите разпоредби за режима;
в)
предоставяне на обезпечение с цел осигуряване плащането на размера на вносните или износните мита, съответстващи на митническо задължение или на други вземания, предвидени в други действащи разпоредби, които биха могли да възникнат за стоките, освен ако разпоредбите на митническото законодателство предвиждат друго.
2. Задълженията на титуляря на режима са изпълнени и режимът транзит завършва, когато стоките, поставени под режима, и изискваната информация са на разположение в получаващото митническо учреждение в съответствие с митническото законодателство.
3. Превозвач или получател на стоки, който приема стоки и знае, че те се придвижват под режим съюзен транзит, също така е отговорен за представянето на стоките в непроменено състояние на получаващото митническо учреждение в определения срок и при спазване на мерките, предприети от митническите органи за тяхното идентифициране.
4. При заявление митническите органи могат да разрешат всяко едно от следните опростявания на митнически процедури по отношение на поставянето на стоките под режим съюзен транзит или завършването на този режим:
а)
статус на одобрен изпращач, който позволява на титуляря на разрешението да поставя стоки под режим съюзен транзит, без да ги представя на митническите органи;
б)
статус на одобрен получател, който позволява на титуляря на разрешението да получава стоки,придвижвани под режим съюзен транзит на одобрено място, да завърши режима в съответствие с член 233, параграф 2;
в)
използването на специален тип пломби, когато се изисква пломбиране с цел да се гарантира идентифицирането на стоките, поставени под режим съюзен транзит;
г)
използването на митническа декларация с по-малко от изискваните данни за поставяне на стоки под режим съюзен транзит;
д)
използването на електронен транспортен документ като митническа декларация за поставяне на стоки под режим съюзен транзит, при условие че съдържа данните на такава декларация и тези данни са предоставени на митническите органи в отправната и получаващата държава, за да се даде възможност за митнически надзор на стоките и приключване на режима.
Член 234
Стоки, преминаващи през територия на страна или територия извън митническата територия на Съюза под режим външен съюзен транзит
1. Режимът външен съюзен транзит се прилага за стоки, преминаващи през държава или територия извън митническата територия на Съюза, ако е изпълнено едно от следните условия:
а)
такава възможност е предвидена в международно споразумение;
б)
превозът през тази държава или територия се извършва с един превозен документ, съставен на митническата територия на Съюза.
2. В случая, посочен в параграф 1, буква б), действието на режим външен съюзен транзит се спира, докато стоките са извън митническата територия на Съюза.
Член 235
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с цел да се определят условията за предоставяне на разрешенията, посочени в член 233, параграф 4.
Член 236
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията определя процедурните правила относно:
а)
поставянето на стоки под режим съюзен транзит и завършването на този режим;
б)
действието на опростяванията, посочени в член 233, параграф 4;
в)
митническия надзор на стоки, преминаващи през страна или територия извън митническата територия на Съюза под режим външен съюзен транзит, посочен в член 234.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
ГЛАВА 3
Складиране
Раздел 1
Общи разпоредби
Член 237
Обхват
1. Под режим складиране на митническата територия на Съюза могат да бъдат складирани несъюзни стоки, без да подлежат на:
а)
вносни мита;
б)
други вземания, както са предвидени в други приложими действащи разпоредби;
в)
мерките на търговската политика, доколкото тези мерки не забраняват въвеждането или напускането на стоки в или от митническата територия на Съюза.
2. Съюзни стоки могат да бъдат поставени под режим митническо складиране или режим свободна зона в съответствие с митническото законодателство на Съюза в специфични области или с цел възползване от решение, даващо право на възстановяване или опрощаване на вносни мита.
3. Когато съществува обоснована икономическа необходимост и няма да се засегне неблагоприятно митническият надзор, митническите органи могат да разрешат складирането на съюзни стоки в съоръжения за складиране за митническо складиране. Тези стоки не се считат за стоки под режим митническо складиране.
Член 238
Продължителност на режим складиране
1. Времето, през което стоките могат да останат под режим складиране, е неограничено.
2. В изключителни обстоятелства митническите органи могат да определят срок, в който да бъде приключен режим складиране, особено когато видът и естеството на стоките могат, в случай на дългосрочно складиране, да представляват заплаха за здравето на хората, животните и растенията или за околната среда.
Член 239
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията уточнява процедурните правила за поставянето на съюзни стоки под режим митническо складиране или режим свободна зона, съгласно посоченото в член 237, параграф 2.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Раздел 2
Митническо складиране
Член 240
Складиране в митнически складове
1. Под режим митническо складиране несъюзните стоки могат да бъдат складирани в помещения или на други места, одобрени за този режим от митническите органи и под митнически надзор („митнически складове“).
2. Митническите складове могат да се ползват за митническо складиране на стоки от всички лица („обществен митнически склад“) или за складиране на стоки от титуляря на разрешение за митническо складиране („частен митнически склад“).
3. Стоките, поставени под режим митническо складиране, могат да бъдат временно извадени от митническия склад. С изключение на случаите на непреодолима сила, изваждането на стоките се разрешава предварително от митническите органи.
Член 241
Усъвършенстване
1. Митническите органи могат, в случай че съществува икономическа необходимост и митническият надзор не се засяга неблагоприятно, да разрешат усъвършенстването на стоки под режим активно усъвършенстване или специфична употреба да се извърши в митнически склад, при спазване на условията, предвидени за тези режими.
2 Стоките, посочени в параграф 1, не се считат за поставени под режим митническо складиране.
Член 242
Отговорности на титуляря на разрешението или на режима
1. Титулярят на разрешението и титулярят на режима отговарят за:
а)
гарантирането, че стоките под режим митническо складиране не се отклоняват от митнически надзор; и
б)
изпълнението на задълженията, произтичащи от складирането на стоки под режим митническо складиране.
2. Чрез дерогация от параграф 1, когато разрешението е за обществен митнически склад, в него може да се предвиди, че отговорността по параграф 1, буква а) или буква б) се поема само от титуляря на режима.
3. Титулярят на режима е отговорен за изпълнението на задълженията, произтичащи от поставянето на стоките под режим митническо складиране.
Раздел 3
Свободни зони
Член 243
Определяне на свободни зони
1. Държавите членки могат да определят части от митническата територия на Съюза като свободни зони.
Държавите членки определят точно територията и входните и изходните пунктове на всяка свободна зона.
2. Държавите членки информират Комисията относно техните свободни зони, които са действащи.
3. Свободните зони са оградени.
Границите и входните и изходните пунктове на свободните зони подлежат на митнически надзор.
4. Лицата, стоките и транспортните средства, които влизат във или напускат свободната зона, могат да бъдат обект на митнически контрол.
Член 244
Сгради и дейности в свободните зони
1. За строителство на сгради в свободна зона се изисква предварително одобрение от митническите органи.
2. Съобразно митническото законодателство в свободните зони се разрешават всякакви дейности с промишлен или търговски характер, или извършването на услуги. За извършването на тези дейности митническите органи се уведомяват предварително.
3. Митническите органи могат да наложат забрани или ограничения на дейностите, посочени в параграф 2, предвид естеството на стоките, предмет на тези дейности, или изискванията за митническия надзор или изискванията за сигурност и безопасност.
4. Митническите органи могат да забранят извършването на дейност в свободните зони на лица, които не осигуряват необходимите гаранции за изпълнение на разпоредбите, предвидени в митническото законодателство.
Член 245
Представяне на стоки и поставянето им под режим
1. Стоки, въведени в свободна зона, се представят на митническите органи и подлежат на предвидените митнически формалности във всеки един от следните случаи:
а)
са въведени директно в свободната зона от място извън митническата територия на Съюза;
б)
са били поставени под митнически режим, който е завършен или приключен с поставянето им под режим свободна зона;
в)
са поставени под режим свободна зона с цел възползване от решение за възстановяване или опрощаване на вносни мита;
г)
тези формалности са предвидени в законодателство, различно от митническото законодателство.
2. Не се представят на митническите органи стоки, въведени в свободна зона при обстоятелства, различни от посочените в параграф 1.
3. Без да се засяга член 246, стоките, въведени в свободна зона, се считат за поставени под режим свободна зона:
а)
в момента на въвеждането им в свободната зона, освен ако вече са били поставени под друг митнически режим; или
б)
в момента на завършване на режим транзит, освен ако се поставят незабавно под следващ митнически режим.
Член 246
Съюзни стоки в свободни зони
1. Съюзните стоки могат да се въвеждат, складират, придвижват, използват, усъвършенстват или изразходват в свободна зона. В тези случаи стоките не се считат за поставени под режим свободна зона.
2. По заявление на заинтересованото лице митническите органи установяват митническия статус на съюзни стоки на която е да е от следните стоки:
а)
съюзни стоки, въведени в свободна зона;
б)
съюзни стоки, претърпели операции по усъвършенстване в свободна зона;
в)
стоки, допуснати за свободно обращение в свободна зона.
Член 247
Несъюзни стоки в свободни зони
1 Докато останат в свободната зона несъюзните стоки могат да бъдат допуснати за свободно обращение или поставени под режим активно усъвършенстване, временен внос или специфична употреба при условията, предвидени за тези режими.
В тези случаи стоките не се считат за поставени под режим свободна зона.
2. Без да се засягат разпоредбите, приложими за доставки или за продоволствено складиране, и доколкото съответният режим го позволява, параграф 1 не изключва използването или изразходването на стоки, които при допускане за свободно обращение или временен внос не биха подлежали на вносни мита или на мерки, предвидени по общата селскостопанска или търговска политики.
В случай на такова използване или изразходване не се изисква митническа декларация за допускане за свободно обращение или за режим временен внос.
Въпреки това, такава декларация се изисква, когато тези стоки са обект на тарифни квоти или тавани.
Член 248
Извеждане на стоки от свободна зона
1. Без да се засяга законодателството в области, различни от митническата, стоките в свободна зона могат да бъдат изнесени или реекспортирани извън митническата територия на Съюза или въведени в друга част на митническата територия на Съюза.
2. Членове 134 до 149 се прилагат за стоки, изведени от свободна зона в други части на митническата територия на Съюза.
Член 249
Митнически статус
Когато стоки са изведени от свободна зона в останалата част на митническата територия на Съюза или поставени под митнически режим, те се считат за несъюзни стоки, освен когато митническият им статус на съюзни стоки е доказан.
Въпреки това, за целите на прилагането на износни мита и на лицензите за износ или на мерки по контрол на износа, предвидени в общата селскостопанска или търговска политики, тези стоки се считат за съюзни стоки освен ако се установи, че те нямат митнически статус на съюзни стоки.
ГЛАВА 4
Употреба за специфични цели
Раздел 1
Временен внос
Член 250
Обхват
1. Под режим временен внос на митническата територия на Съюза несъюзни стоки, предназначени да бъдат реекспортирани, могат да бъдат обект на употреба за специфични цели, с пълно или частично освобождаване от вносни мита и без да подлежат на:
а)
други вземания, както са предвидени в други приложими действащи разпоредби;
б)
мерките на търговската политика, доколкото тези мерки не забраняват въвеждането или напускането на стоки в или от митническата територия на Съюза.
2. Режимът временен внос може да се използва единствено когато са изпълнени следните условия:
а)
стоките не са предназначени да претърпят каквато и да е промяна, освен нормална амортизация при тяхното използване;
б)
възможно е да се гарантира, че стоките, поставени под този режим, могат да бъдат идентифицирани, освен когато предвид естеството на стоките или тяхното използване, отсъствието на мерки за идентифициране няма да доведе до злоупотреби с режима или, в случая по член 223, когато може да се провери изпълнението на условията, установени по отношение на еквивалентни стоки;
в)
титулярят на режима е установен извън митническата територия на Съюза, освен където е предвидено друго;
г)
изискванията за пълно или частично освобождаване от мита, предвидени в митническото законодателство са изпълнени.
Член 251
Срок, в който стоките могат да останат под режим временен внос
1. Митническите органи определят срока, в който стоките, поставени под режим временен внос, се реекспортират или поставят под следващ митнически режим. Този срок е достатъчно дълъг за постигане на целта на разрешеното ползване.
2. Освен ако е предвидено друго, максималният срок, през който стоките могат да останат под режим временен внос за същата цел и под отговорността на същия титуляр на разрешението, е 24 месеца, дори и когато режимът е приключен с поставяне на стоките под друг специален режим и впоследствие стоките са поставени отново под режим временен внос.
3. Когато, при изключителни обстоятелства, разрешеното използване не може да се постигне в рамките на сроковете, предвидени в параграфи 1 и 2, митническите органи могат да продължат тези срокове в разумни граници, при обосновано заявление от титуляря на разрешението.
4. Общият срок, в който стоките могат да останат под режим временен внос, не надвишава 10 години, освен в случай на непредвидени обстоятелства.
Член 252
Размер на вносните мита при временен внос с частично освобождаване от вносни мита
1. Размерът на вносните мита за стоки, поставени под режим временен внос с частично освобождаване от вносни мита, се определя на 3 % от размера на вносните мита, които биха били дължими за тези стоки, ако на датата на поставяне под режим временен внос са били допуснати за свободно обращение.
Този размер се дължи за всеки месец или част от месец, през който стоките са били поставени под режим временен внос с частично освобождаване от вносни мита.
2. Размерът на вносните мита не превишава размера на митата, които биха били дължими, ако стоките бяха допуснати за свободно обращение на датата, на която са били поставени под режим временен внос.
Член 253
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове по член 243, с цел да се установят:
а)
употребата за специфични цели по член 250, параграф 1;
б)
изискванията по член 250, параграф 2, буква г);
Раздел 2
Специфична употреба
Член 254
Режим специфична употреба
1. Под режим специфична употреба могат да се допускат за свободно обращение стоки, освободени от мито или с намалена ставка на митото поради тяхната специфична употреба.
2. Когато стоките са на производствен етап, който икономически би дал възможност само за определената специфична употреба, митническите органи могат да предвидят в разрешението условията, при които стоките се считат за използвани за целите, предвидени за освобождаване от мита или за прилагане на намалена ставка на митата.
3. Когато стоките са подходящи за повторна употреба и митническите органи считат това за уместно с оглед предотвратяването на злоупотреби, митническият надзор продължава за срок, не по-дълъг от две години от датата на първата им употреба за целите, предвидени за освобождаване от мита или за прилагане на намалена ставка на митата.
4. Митническият надзор за режим специфична употреба завършва в който е да е от следните случаи:
а)
когато стоките са използвани за цели, предвидени за освобождаване от мита или за прилагане на намалени ставки на митата;
б)
когато стоките са изведени от митническата територия на Съюза, унищожени са или са изоставени в полза на държавата;
в)
когато стоките са използвани за цели, различни от предвидените за освобождаване от мита или намалени ставки на митата и са платени приложимите вносни мита.
5. Когато се изисква рандеман, член 255 се прилага за режим специфична употреба.
6. Отпадъци и остатъци, в резултат на изработката и усъвършенстването на стоките съгласно предвидената специфична употреба и загуби, дължащи се на естествена загуба, се считат за стоки, за които е постигната съответната специфична употреба.
7. Отпадъци и остатъци, в резултат на унищожаването на стоки, поставени под режим специфична употреба, се считат за поставени под режим митническо складиране.
ГЛАВА 5
Усъвършенстване
Раздел 1
Общи разпоредби
Член 255
Рандеман
С изключение на случаите, в които рандеманът е определен в законодателство на Съюза, уреждащо специфични области, митническите органи определят или рандеман, или осреднен рандеман за операцията по усъвършенстване, или, когато е приложимо, посочват метода за определянето му.
Рандеманът или осредненият рандеман се определя на базата на действителните обстоятелства, при които се извършва или трябва да се извърши операцията. Когато е уместно този рандеман може да бъде съответно променен по реда на член 28.
Раздел 2
Активно усъвършенстване
Член 256
Обхват
1. Без да се засяга член 223, под режим активно усъвършенстване на митническата територия на Съюза могат да бъдат използвани несъюзни стоки в една или повече операции по усъвършенстване, без тези стоки да подлежат на:
а)
вносни мита;
б)
други вземания, както са предвидени в други приложими действащи разпоредби;
в)
мерките на търговската политика, доколкото тези мерки не забраняват въвеждането или напускането на стоки в или от митническата територия на Съюза.
2. Режим активно усъвършенстване може да се използва в случаи, различни от поправка или унищожаване само когато, без да се засяга използването на спомагателни производствени средства, стоките, поставени под този режим, могат да се идентифицират в обработените продукти.
В случаите по член 223 режимът може да се използва, когато е възможно да се провери изпълнението на условията, определени за еквивалентни стоки.
3. В допълнение към параграфи 1 и 2 режимът активно усъвършенстване може да се използва и за която и да е от следните стоки:
а)
стоки, предназначени да претърпят операции, осигуряващи съответствието им с техническите изисквания за допускането им за свободно обращение;
б)
стоки, които трябва да претърпят обичайни операции в съответствие с член 220.
Член 257
Срок за приключване
1. Митническите органи определят срока, в който режимът активно усъвършенстване се приключва съгласно член 216.
Този срок започва да тече от датата, на която несъюзните стоки са поставени под режима, като се отчита времето, необходимо за извършване на операциите по усъвършенстване и за приключване на режима.
2. Митническите органи могат да продължат в разумни граници срока, определен съгласно параграф 1, при обосновано заявление от титуляря на разрешението.
В разрешението може да се определи, че срок, който започва да тече през определен месец, тримесечие или шестмесечие, изтича съответно на последния ден на следващия месец, следващото тримесечие или шестмесечие.
3. При предварителен износ в съответствие с член 223, параграф 2, буква в) в разрешението се посочва срокът, в който несъюзните стоки се декларират за режим активно усъвършенстване, като се отчита времето, необходимо за доставка и транспорт до митническата територия на Съюза.
Срокът, посочен в първата алинея, се определя в месеци и не надвишава шест месеца. Той започва да тече от датата на приемане на декларацията за износ на обработените продукти, получени от съответните еквивалентни стоки.
4. По искане на титуляря на разрешението шестмесечният срок, посочен в параграф 3, може да бъде продължен след изтичането му, при условие че общият срок не надвишава 12 месеца.
Член 258
Временен реекспорт за последващо усъвършенстване
При заявление митническите органи могат да разрешат някои или всички стоки, поставени под режим активно усъвършенстване, или обработените продукти, да бъдат временно реекспортирани с цел последващо усъвършенстване извън митническата територия на Съюза, в съответствие с условията, определени за режим пасивно усъвършенстване.
Раздел 3
Пасивно усъвършенстване
Член 259
Обхват
1. Под режим пасивно усъвършенстване съюзни стоки могат да се изнасят временно от митническата територия на Съюза, за да се подложат на операции по усъвършенстване. Получените от тези стоки обработени продукти могат да бъдат допуснати за свободно обращение с пълно или частично освобождаване от вносни мита по заявление на титуляря на разрешението или на друго лице, установено на митническата територия на Съюза, ако това лице е получило съгласието на титуляря на разрешението и са изпълнени условията на разрешението.
2. Пасивно усъвършенстване не се разрешава за която и да е от следните съюзни стоки:
а)
износът на които води до възстановяване или опрощаване на вносни мита;
б)
които преди износа са били допуснати за свободно обращение с освобождаване от мито или с намалена ставка на митото поради тяхната специфична употреба, докато не се изпълнят целите на специфичната употреба, освен когато тези стоки трябва да бъдат поправени;
в)
чийто износ води до предоставяне на възстановявания при износ;
г)
за които, в рамките на общата селскостопанска политика при износ, се предоставя финансово предимство, различно от възстановяванията по буква в).
3. Митническите органи определят срока, в който временно изнесените стоки трябва да бъдат реимпортирани на митническата територия на Съюза под формата на обработени продукти и допуснати за свободно обращение, за да могат да се възползват от пълно или частично освобождаване от вносни мита. Митническите органи могат да разрешат продължаване в разумни граници на определения срок при обосновано заявление от титуляря на разрешението.
Член 260
Безплатна поправка на стоки
1. Пълно освобождаване от вносни мита се предоставя, когато се докаже по удовлетворителен за митническите органи начин, че поправката на стоките е извършена безплатно поради наличието на договорно или законово гаранционно задължение или производствен или материален дефект.
2. Параграф 1 не се прилага, когато производственият или материалният дефект на стоката е взет предвид при първото й допускане за свободно обращение.
Член 261
Система на стандартен обмен
1. Системата на стандартен обмен позволява заместването на обработен продукт с внесен продукт („заместващ продукт“), при условията на параграфи 2 до 5.
2. При подаване на заявление митническите органи разрешават прилагането на система на стандартен обмен, когато операцията по усъвършенстването се състои в поправка на дефектни съюзни стоки, които не попадат в обхвата на мерките по общата селскостопанска политика или на специфичните разпоредби, приложими за определени стоки, получени при преработката на селскостопански продукти.
3. Заместващите продукти трябва да имат същия осем цифров код по Комбинираната номенклатура, същото търговско качество и същите технически характеристики като дефектните стоки, ако тези стоки са били поправени.
4. Когато дефектните стоки са употребявани преди износа, заместващите продукти също трябва да са били употребявани.
Въпреки това, митническите органи имат право да отменят изискването, посочено в първа алинея, ако заместващият продукт е доставен безплатно или поради договорно или законово гаранционно задължение, или поради производствен или материален дефект.
5. Разпоредбите, приложими за обработените продукти, се прилагат и за заместващите продукти.
Член 262
Предварителен внос на заместващи продукти
1. Митническите органи разрешават, при определени от тях условия и по заявление на заинтересованото лице, заместващите продукти да бъдат внесени, преди дефектните стоки да бъдат изнесени.
При предварителен внос на заместващ продукт се предоставя обезпечение за размера на вносното мито, който би следвало да се плати, ако дефектните стоки не бъдат изнесени съгласно параграф 2.
2. Дефектните стоки се изнасят в срок от два месеца от датата на приемане от митническите органи на декларацията за допускане за свободно обращение на заместващите продукти.
3. Когато поради изключителни обстоятелства дефектните стоки не могат да бъдат изнесени в срока по параграф 2, митническите органи могат да разрешат продължаване на този срок в разумни граници при обосновано заявление от титуляря на разрешението.
ДЯЛ VIII
СТОКИ, ИЗВЕДЕНИ ОТ МИТНИЧЕСКАТА ТЕРИТОРИЯ НА СЪЮЗА
ГЛАВА 1
Формалности преди напускането на стоките
Член 263
Подаване на декларация за заминаване
1. Стоките, предназначени да бъдат изведени от митническата територия на Съюза, се обхващат от предварителна декларация за заминаване, подадена на компетентното митническо учреждение в рамките на определен срок, преди стоките да бъдат изведени от митническата територия на Съюза.
2. Задължението, посочено в параграф 1, не се отнася за:
а)
транспортни средства и превозваните на тях стоки, които само преминават през териториалните води или въздушното пространство на митническата територия на Съюза, без да спират в тази територия; или
б)
други специфични случаи,, когато това е обосновано от вида на стоките или трафика или когато това се изисква от международните споразумения.
3. Предварителната декларация за заминаване е в една от следните форми:
а)
митническа декларация, когато стоките, предназначени да бъдат изведени от митническата територия на Съюза, са поставени под митнически режим, за който се изисква такава декларация;
б)
декларация за реекспорт в съответствие с член 270;
в)
обобщена декларация за напускане в съответствие с член 271.
4. Предварителната декларация за заминаване съдържа необходимите данни за анализ на риска за целите на сигурност и безопасност.
Член 264
Анализ на риска
Митническото учреждение, до което е подадена предварителната декларация за заминаване, посочена в член 263, гарантира извършването в определен срок въз основа на тази декларация на анализ на риска главно за целите на сигурност и безопасност и взема необходимите мерки основани на резултатите от анализа на риска.
Член 265
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове по член 284, с цел да определи:
а)
конкретния срок по член 263, параграф 1, в който следва да се подава предварителна декларация за заминаване, преди стоките да бъдат изведени от митническата територия на Съюза, като се отчита видът на трафика;
б)
специфичните случаи, когато задължението да се подаде предварителна декларация за заминаване се отменя в съответствие с член 263, параграф 2, буква в).
Член 266
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията уточнява срока по член 264, в рамките на който да се извършва анализът на риска, като се взема предвид срокът, посочен в член 263, параграф 1.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
ГЛАВА 2
Формалности при напускане на стоките
Член 267
Митнически надзор и формалности при напускане
1. Стоките, извеждани от митническата територия на Съюза, са под митнически надзор и могат да бъдат предмет на митнически контрол. Където е уместно, митническите органи могат да определят маршрута, който следва да се използва, и срока, в който стоките трябва да бъдат изведени от митническата територия на Съюза.
2. Стоките, предназначени да бъдат изведени от Съюза, се представят на митническите органи при напускане от едно от следните лица:
а)
лицето, което извежда стоките от митническата територия на Съюза;
б)
лицето, от чието име или за чиято сметка действа лицето, което извежда стоките от митническата територия на Съюза;
в)
лицето, което поема отговорност за превоза на стоките, преди те да напуснат митническата територия на Съюза.
3. Стоките, които трябва да бъдат изведени от митническата територия на Съюза, подлежат, когато е уместно, на:
а)
възстановяване или опрощаване на вносни мита;
б)
плащане на възстановявания при износ;
в)
събиране на износни мита;
г)
формалностите, изисквани за други вземания, съгласно действащи разпоредби;
д)
прилагането на забрани и ограничения, на основание, inter alia опазването на обществения морал, обществения ред или обществената сигурност, опазването на здравето и живота на хората, животните и растенията, опазването на околната среда, защитата на националното богатство, имащо художествена, историческа или археологическа стойност, и защитата на индустриалната или търговската собственост, включително контрола по отношение на прекурсори,, стоки, които са в нарушение на определени права върху интелектуална собственост и на пари в брой, както и изпълнението на мерки за опазване и управление на рибните ресурси и мерки на търговската политика.
4. Митническите органи разрешават вдигането за напускане при условие, че съответните стоки ще бъдат изведени от митническата територия на Съюза в същото състояние, в което са се намирали, когато:
а)
е била приета митническата декларация или декларацията за реекспорт; или
б)
е била подадена обобщената декларация за напускане.
Член 268
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията установява процедурни правила относно напускането, предвидено в член 267.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
ГЛАВА 3
Износ и реекспорт
Член 269
Износ на съюзни стоки
1. Съюзните стоки, предназначени да бъдат изведени от митническата територия на Съюза, се поставят под режим износ.
2. Параграф 1 не се прилага за никоя от следните съюзни стоки:
а)
стоките, поставени под режим пасивно усъвършенстване;
б)
стоки, изведени от митническата територия на Съюза, след като са били поставени под режим специфична употреба;
в)
стоки освободени от ДДС или акциз, доставени като самолетни или корабни доставки, независимо от местоназначението на самолета или кораба, за които се изисква доказателство за такава доставка;
г)
стоки, поставени под режим вътрешен транзит;
д)
стоки, изнесени временно от митническата територия на Съюза в съответствие с член 155.
3. Формалностите във връзка с митническата декларация за износ, съдържащи се в митническото законодателство, се прилагат в случаите, посочени в параграф 2, букви а), б) и в).
Член 270
Реекспорт на несъюзни стоки
1. Несъюзни стоки, предназначени да бъдат изведени от митническата територия на Съюза, подлежат на декларация за реекспорт, която се подава в компетентното митническо учреждение.
2. Членове 158 до 195 се прилагат за декларацията за реекспорт.
3. Параграф 1 не се прилага за никоя от следните стоки:
а)
стоки, поставени под режим външен транзит, които само преминават през митническата територия на Съюза;
б)
стоки, които се претоварват в свободна зона или се реекспортират директно от нея;
в)
стоки на временно складиране, които се реекспортират директно от съоръжение за временно складиране.
ГЛАВА 4
Обобщена декларация за напускане
Член 271
Подаване на обобщена декларация за напускане
1. Когато стоките са предназначени да бъдат изведени от митническата територия на Съюза и не е подадена митническа декларация или декларация за реекспорт като предварителна декларация за заминаване, в митническото учреждение на напускане се подава обобщена декларация за напускане.
Митническите органи могат да позволят обобщената декларация за напускане да бъде подадена в друго митническо учреждение, при условие че това митническо учреждение незабавно предаде или предостави на разположение по електронен път необходимите данни на митническото учреждение на напускане.
2. Обобщената декларация за напускане се подава от превозвача.
Независимо от задълженията на превозвача обобщената декларация за напускане може да бъде подадена вместо от него от някое от следните лица:
а)
износителя или изпращача, или друго лице, от чието име или за чиято сметка действа превозвачът;
б)
всяко лице, което може да представи въпросните стоки или ги е представило пред митническото учреждение на напускане
3. Митническите органи могат да приемат използването на търговски, пристанищни или транспортни информационни системи за подаване на обобщена декларация за напускане, при условие че те съдържат необходимите за такава декларация данни и че тези данни са налични в определен срок, преди стоките да бъдат изведени от митническата територия на Съюза.
4. Вместо подаването на обобщена декларация за напускане, митническите органи могат да приемат подаването на уведомление и достъп до данните на обобщената декларация за напускане в компютърната система на икономическия оператор.
Член 272
Поправка и анулиране на обобщена декларация за напускане
1. На декларатора може да се разреши по заявление да промени една или повече данни в обобщената декларация за напускане след нейното подаване.
Въпреки това не са възможни поправки, след като:
а)
митническите органи са информирали лицето, подало обобщената декларация за напускане, че възнамеряват да извършат проверка на стоките;
б)
митническите органи са установили неточни или непълни данни в обобщената декларация за напускане;
в)
митническите органи вече са разрешили вдигането на стоките за напускане.
2. Когато стоките, за които е подадена обобщена декларация за напускане, не са изведени от митническата територия на Съюза, митническите органи анулират тази декларация в който и да е от следните случаи:
а)
по заявление на декларатора;
б)
в рамките на 150 дни след подаване на декларацията.
Член 273
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията уточнява процедурните правила за:
а)
подаване на обобщената декларация за напускане, посочена в член 271;
б)
поправка на обобщената декларация за напускане в съответствие с член 272, параграф 1, първа алинея;
в)
анулиране на обобщената декларация за напускане в съответствие с член 272, параграф 2.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
ГЛАВА 5
Уведомление за реекспорт
Член 274
Подаване на уведомление за реекспорт
1. Уведомление за реекспорт се подава, когато несъюзните стоки, посочени в член 270, параграф 3, букви б) и в), се извеждат от митническата територия на Съюза и за тези стоки има освобождаване от задължение за подаване на обобщена декларация за напускане.
2. Уведомлението за реекспорт се подава в митническото учреждение по напускане на стоките от лицето, което отговаря за представянето на стоките при напускане в съответствие с член 267, параграф 2.
3. Уведомлението за реекспорт съдържа необходимите данни за приключване на режим свободна зона или за завършване на временното складиране.
Митническите органи могат да приемат използването на търговски, пристанищни или транспортни информационни системи за подаване на известие за реекспорт, при условие че те съдържат необходимите за такова известие данни и че тези данни са налични, преди стоките да бъдат изведени от митническата територия на Съюза.
4. Вместо подаването на уведомление за реекспорт митническите органи могат да приемат подаване на уведомление или достъп до данните на уведомлението за реекспорт в компютърната система на икономическия оператор.
Член 275
Поправка и анулиране на уведомление за реекспорт
1. На декларатора може да се разреши по заявление да поправи една или повече данни в уведомлението за реекспорт след неговото подаване.
Не са възможни поправки, след като митническите органи:
а)
са информирали лицето, подало уведомлението за реекспорт, че възнамеряват да извършат проверка на стоките;
б)
са установили неточни или непълни данни в уведомлението за реекспорт;
в)
вече са разрешили вдигането на стоките за напускане.
2. Когато стоките, за които е подадено уведомление за реекспорт, не са изведени от митническата територия на Съюза, митническите органи анулират това уведомление в който и да е от следните случаи:
а)
по заявление на декларатора;
б)
в рамките на 150 дни след подаване на уведомлението.
Член 276
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията уточнява процедурните правила за:
а)
подаване на уведомлението за реекспорт, посочено в член 274;
б)
поправка на уведомлението за реекспорт в съответствие с член 275, параграф 1, първа алинея;
в)
анулиране на уведомлението за реекспорт в съответствие с член 275, параграф 2.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
ГЛАВА 6
Освобождаване от износни мита
Член 277
Освобождаване от износни мита на временно изнесени съюзни стоки
Без да се засяга член 259, съюзните стоки, които са временно изнесени от митническата територия на Съюза, се възползват от освобождаване от износни мита, при условие че бъдат внесени отново.
ДЯЛ IX
ЕЛЕКТРОННИ СИСТЕМИ, ОПРОСТЯВАНИЯ, ДЕЛЕГИРАНЕ НА ПРАВОМОЩИЯ, ПРОЦЕДУРА НА КОМИТЕТ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА 1
Разработване на електронни системи
Член 278
Преходни мерки
Най-късно до 31 декември 2020г. като преходна мярка могат да бъдат използвани средства за обмен и съхраняване на информация, различни от средствата за електронна обработка на данни, посочени в член 6, параграф 1, когато електронните системи, необходими за прилагане на разпоредбите на Кодекса, все още не са действащи.
Член 279
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 284, с които се установяват правилата относно обмена и съхраняването на данни в случая, посочен в член 278.
Член 280
Работна програма
1. В подкрепа на разработването на електронните системи, посочени в член 278, и с цел уреждане на преходните периоди до 1 май 2014 г., Комисията изготвя работна програма относно разработването и въвеждането на електронните системи, посочени в член 16, параграф 1.
2. Посочената в параграф 1 работна програма има следните приоритети:
а)
хармонизиран обмен на информация въз основа на международно възприети модели на данни и формат на съобщенията;
б)
реструктуриране на митническите и свързаните с тях процеси с оглед подобряване на тяхната ефективност, ефикасност и единно прилагане и намаляване на разходите за постигане на съответствие; и
в)
предлагане на икономическите оператори на широк диапазон от електронни митнически услуги, които да им позволяват да общуват по един и същи начин с митническите власти на която и да е държава членка.
3. Посочената в параграф 1 работна програма се актуализира редовно.
Член 281
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията приема работната програма по член 280.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема актовете за изпълнение, посочени в параграф 1, и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
ГЛАВА 2
Опростявания при прилагането на митническото законодателство
Член 282
Изпробване
Комисията може да разреши по заявление на една или повече държави членки да изпробват за ограничен период от време опростявания при прилагането на митническото законодателство, особено когато са свързани с информационните технологии. Изпробванията не влияят на прилагането на митническото законодателство в държавите членки, които не участват в тях, и се оценяват периодично.
Член 283
Предоставяне на изпълнителни правомощия
Чрез актове за изпълнение Комисията приема решенията по член 282.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 285, параграф 4.
ГЛАВА 3
Делегиране на правомощия и процедура на комитет
Член 284
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочени в членове 2, 7, 10,, 20, 24, 31, 36, 40, 62, 65, 75, 88, 99, 106, 115,, 122, 126, 131, 142, 151, 156, 160,, 164, 168, 175, 180, 183, 186, 196, 206,, 212, 213, 221, 224, 231, 235,, 253,, 265, и 279 се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 30 октомври 2013 г.. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок.Делегирането на правомощия се продължава с мълчаливо съгласие за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от 3 месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в членове 24, 31, 36, 40, 62, 65, 75, 88, 99, 106, 115, 122, 126, 131, 142, 151, 156, 160, 164, 168, 175, 180, 183, 186, 196, 206, 212, 213, 221, 224, 231, 235, 253, 265, и 279 може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. Решението за оттегляне прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. Решението поражда действие в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в него дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета..
5. Делегиран акт, приет съгласно членове 2, 7, 10, 20, 24, 31, 36, 40, 62, 65, 75, 88, 99, 106, 115, 122, 126, 131, 142, 151, 156, 160, 164, 168, 175, 180, 183, 186, 196, 206, 212, 213, 221, 224, 231, 235, 253, 265, или 279, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се продължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 285
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета по Митническия кодекс. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф, се прилага член 8 от Регламент (ЕС) № 182/2011 във връзка с член 4 от него.
4. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
5. При позоваване на настоящия параграф, се прилага член 8 от Регламент (ЕС) № 182/2011 във връзка с член 5 от него.
6. Когато становището на комитета се получава чрез писмена процедура и при позоваване на настоящия параграф, тази процедура се прекратява без резултат само тогава когато, в срока, определен за предаване на становището, председателят на комитета вземе съответното решение.
ГЛАВА 4
Заключителни разпоредби
Член 286
Отмяна и изменение на действащото законодателство
1. Регламент (ЕО) № 450/2008 се отменя.
2. Регламент (ЕИО) № 3925/91, Регламент (ЕИО) № 2913/92 и Регламент (ЕО) № 1207/2001 се отменят от датата, посочена в член 288, параграф 2.
3. Позоваването на отменените регламенти се счита за позоваване на настоящия регламент и се тълкува съгласно таблиците за съответствие в приложението.
4. В шестото тире от член 3, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 изразът „и Майот“ се заличава, считано от 1 януари 2014 г.
5. Първото тире от член 9, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕИО) № 2658/87 се заличава, считано от датата, посочена в член 288, параграф 2.
Член 287
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 288
Прилагане
1. Членове 2, 7, 8, 10, 11, 17, 20,21, 24, 25, 31, 32, 36, 37, 40, 41,, 50, 52, 54, 58, 62, 63, 65, 66, 68, 75, 76, 88, 99, 100, 106, 107, 115, 122, 123, 126, 131, 132, 138, 142, 143, 151, 152, 156, 157, 160, 161,, 164, 165, 168, 169, 175, 176, 178, 180, 181, 183, 184а, 186, 187, 193, 196, 200а, 206, 207, 209, 212, 213, 216, 217, 221, 222, 224, 225, 231, 232, 235, 236, 239, 253,, 265, 266, 268, 273, 276, 279, 280, 281, 283, 284, 285 и 286 се прилагат от 30 октомври 2013 г..
2. Членовете, които не са посочени в параграф 1, се прилагат, считано от 1 юни 2016 г..
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 9 октомври 2013 година.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 952/2013,
9. oktoober 2013,
millega kehtestatakse liidu tolliseadustik
(uuesti sõnastatud)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikleid 33, 114 ja 207,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, (1)
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta määruses (EÜ) nr 450/2008, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (ajakohastatud tolliseadustik), (3) tuleb teha mitmeid muudatusi. Selguse huvides tuleks kõnealune määrus uuesti sõnastada.
(2)
On asjakohane tagada määruse (EÜ) nr 450/2008 kooskõla Euroopa Liidu toimimise lepinguga (ELi toimimise leping) ning eriti selle artiklitega 290 ja 291. Samuti on asjakohane, et määrus võtaks arvesse liidu õiguse arengut ja mõningaid määruse sätteid tuleks kohandada, et neid oleks hõlpsam kohaldada.
(3)
Selleks et täiendada või muuta käesoleva määruse teatavaid mitteolemuslikke osi peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte. On eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(4)
Eelkõige peaks komisjon delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel tagama, et liikmesriikide ekspertide ja äriringkondadega konsulteeritakse läbipaistval viisil ja piisavalt varakult.
(5)
Selleks et tagada käesoleva määruse rakendamiseks ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused seoses järgmisega: määratleda ühiste andmenõuete formaat ja koodid, mille eesmärk on vahetada ja säilitada teavet tolliasutuste vahel ning ettevõtjate ja tolliasutuste vahel ning teabe sellise vahetamise ja säilitamise menetluseeskirjad, mis toimub muul viisil, kui elektroonilisi andmetöötlusvahendeid kasutades; võtta vastu otsused, millega ühel või mitmel liikmesriigil võimaldatakse kasutada muid teabe vahetamise ja säilitamise vahendeid kui elektroonilised andmetöötlusvahendid; määratleda tolliasutus, kes vastutab ettevõtjate ja muude isikute registreerimise eest; sätestada tehniline kord elektrooniliste süsteemide väljatöötamiseks, hooldamiseks ja rakendamiseks; sätestada menetluseeskirjad tolliesindajale teenuste osutamise õiguse andmise ja tõendamise kohta teises liikmesriigis kui see, kus ta on asutatud, menetluseeskirjad otsuse tegemise taotluse esitamise ja aktsepteerimise, otsuse tegemise ning otsuse järelevalve kohta; menetluseeskirjad soodsate otsuste tühistamise, kehtetuks tunnistamise ja muutmise kohta; menetluseeskirjad siduva informatsiooniga seonduva otsuse kasutamise kohta pärast selle kehtivuse lõppemist või kehtetuks tunnistamist ning tolli teavitamise kohta sellest, et siduva informatsiooniga seonduvate otsuste tegemine on peatatud ja sellest, et see peatamine on tagasi võetud; võtta vastu otsused, millega liikmesriikidelt nõutakse siduva informatsiooniga seonduva otsuse kehtetuks tunnistamist; võtta vastu volitatud ettevõtja staatuse andmise kriteeriumide rakendamise kord; võtta vastu meetmed, millega tagatakse tollikontrollide ühetaoline kohaldamine, sh riskiteabe ja -analüüside vahetamine, ühised riskikriteeriumid ja -standardid, kontrollimeetmed ja kontrolli eelisvaldkonnad;
sätestada loetelu sadamatest või lennujaamadest, kus rakendatakse käsi- ja registreeritud pagasi suhtes tollikontrolle ja formaalsusi; sätestada eeskirjad valuuta konverteerimise kohta; võtta vastu meetmed tariifikvootide ja tariifilagede ühtseks haldamiseks ning kauba vabasse ringlusse lubamise või ekspordi järelevalve korraldamiseks; võtta vastu meetmed kauba tariifse klassifikatsiooni kindlaksmääramiseks; sooduspäritolu reeglitest ajutise erandi tegemine kaubale, mille suhtes kohaldatakse liidu poolt ühepoolselt vastuvõetud soodusmeetmeid; sätestada menetluseeskirjad mittesooduspäritolu käsitlevate tõendite esitamise ja kontrollimise kohta; menetluseeskirjad kauba sooduspäritolu määramise hõlbustamiseks liidus; võtta vastu meetmed konkreetse kauba päritolu kindlaksmääramiseks; sätestada menetluseeskirjad kauba tolliväärtuse kindlaksmääramiseks; menetluseeskirjad tagatise esitamise, selle summa kindlaksmääramise, selle jälgimise ja vabastamise ning käendaja võetud kohustuse kehtetuks tunnistamise ja tühistamise kohta; menetluseeskirjad, millega keelatakse ajutiselt üldtagatiste kasutamine; võtta vastu meetmed, millega tagatakse tolliasutuste vastastikune koostöö tollivõla tekkimisel; sätestada menetluseeskirjad impordi- või eksporditollimaksu summa tagasimaksmise ja vähendamise kohta, ning komisjonile esitatav teave; võtta vastu otsused impordi- või eksporditollimaksu summa tagasimaksmise ja vähendamise kohta; sätestada menetluseeskirjad sisenemise ülddeklaratsiooni esitamise, muutmise ja kehtetuks tunnistamise kohta; sätestada tähtaeg, mille jooksul tuleb sisenemise ülddeklaratsiooni põhjal teha riskianalüüs; sätestada menetluseeskirjad laevade ja lennukite saabumisest teatamise ja kauba sobivasse kohta toimetamise kohta;
sätestada menetluseeskirjad kauba tollile esitamise kohta; menetluseeskirjad ajutise ladustamise deklaratsiooni esitamise, muutmise ja kehtetuks tunnistamise ning ajutiselt ladustatud kauba liikumise kohta; menetluseeskirjad liidu kauba tollistaatust käsitlevate tõendite esitamise ja nende kontrollimise kohta; menetluseeskirjad pädeva tolliasutuse kindlaksmääramise kohta ning tollideklaratsiooni esitamise kohta, kui see toimub muul viisil, kui elektroonilisi andmetöötlusvahendeid kasutades; menetluseeskirjad standardtollideklaratsiooni esitamise ja lisadokumentide kättesaadavuse kohta; menetluseeskirjad lihtsustatud deklaratsiooni ja lisadeklaratsiooni esitamise kohta; menetluseeskirjad tollideklaratsiooni esitamise kohta enne kauba esitamist tollile, tollideklaratsiooni aktsepteerimise kohta ja tollideklaratsiooni muutmise korra kohta pärast kauba vabastamist; võtta vastu meetmed kõrgeima impordi- või eksporditollimaksumääraga kauba tariifialamrubriigi kindlaksmääramiseks; sätestada menetluseeskirjad keskse tollivormistuse kohta ja sellega seoses kauba esitamise nõudest vabastamise kohta; menetluseeskirjad deklarandi arvestuskande tegemise kohta; menetluseeskirjad tolliformaalsuste ja -kontrollide kohta, mida loa omanik seoses enesehindamisega peab tegema; võtta vastu meetmed tollideklaratsiooni kontrollimiseks, kauba läbivaatamiseks ja proovide ja näidiste võtmiseks ning õigsuse kontrollimise tulemuste saamiseks;
menetluseeskirjad kauba kõrvaldamise kohta; menetluseeskirjad sellise teabe esitamise kohta, mille kohaselt on täidetud tagastatud kauba imporditollimaksust vabastamise tingimused ning selliste tõendite esitamise kohta, mille kohaselt on täidetud merekalapüügi saaduste ja muude meresaaduste imporditollimaksust vabastamise tingimused; menetluseeskirjad majanduslike tingimuste kontrolli kohta eriprotseduuride raames; menetluseeskirjad eriprotseduuride lõpetamise kohta; menetluseeskirjad õiguste ja kohustuste ülemineku ning kauba liikumise kohta eriprotseduuride raames; menetluseeskirjad ekvivalentkauba kasutamise kohta eriprotseduuride raames; menetluseeskirjad rahvusvaheliste transiidialaste õigusaktide sätete kohaldamiseks liidu tolliterritooriumil; menetluseeskirjad kauba suunamise kohta liidu transiidiprotseduurile, selle protseduuri lõpetamise ja lihtsustuste toimimise kohta ning sellise kauba tollijärelevalve kohta, mis läbib liidu välistransiidiprotseduuri käigus väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvat riiki või territooriumi; menetluseeskirjad kauba saatmise kohta tolliladustamis- või vabatsooniprotseduurile; sätestada tähtaeg, mille jooksul tuleb väljaveoeelse deklaratsiooni põhjal teha riskianalüüs; sätestada menetluseeskirjad kauba väljaveo kohta;
menetluseeskirjad väljumise ülddeklaratsiooni esitamise, muutmise ja kehtetuks tunnistamise kohta; menetluseeskirjad reekspordi teatise esitamise, muutmise ja kehtetuks tunnistamise kohta; võtta vastu seonduvate elektrooniliste süsteemide väljatöötamist toetav ning üleminekuperioodide kehtestamist reguleeriv tööprogramm; võtta vastu otsused, millega liikmesriikidel lubatakse katsetada lihtsustusi tollialaste õigusaktide kohaldamisel, eriti kui need lihtsustused on seotud infotehnoloogiaga. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes (4).
(6)
Võttes arvesse liikmesriikide ja komisjoni vahel vajalikku koostööd liidu tolliseadustiku (tolliseadustik) rakendamiseks nõutavate elektrooniliste süsteemide väljatöötamiseks, hooldamiseks ja rakendamiseks, ei tohiks komisjon vastu võtta seda väljatöötamist toetavat ja üleminekuperioodide kehtestamist reguleerivat tööprogrammi, kui komitee ei ole esitanud arvamust rakendusakti eelnõu kohta.
(7)
Nõuandemenetlust tuleks kasutada, kui võetakse vastu järgmised otsused: otsused, millega ühel või mitmel liikmesriigil võimaldatakse kasutada muid teabe vahetamise ja säilitamise vahendeid kui elektroonilised andmetöötlusvahendid, tingimusel et sellised otsused ei mõjuta kõiki liikmesriike; otsused, millega liikmesriikidelt nõutakse siduva informatsiooniga seotud otsuste kehtetuks tunnistamist, tingimusel et sellised otsused mõjutavad ainult üht liikmesriiki ja nende eesmärk on tagada kooskõla tollialaste õigusaktidega; impordi- või eksporditollimaksu summa tagasimaksmise ja vähendamise otsused, tingimusel et sellised otsused mõjutavad otseselt kõnealuse tagasimakse või vähenduse taotlejat.
(8)
Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel ja eriti kiireloomulistel asjaoludel peaks komisjon vastu võtma viivitamata kohaldatavad rakendusaktid seoses järgmisega: meetmed, et tagada tollikontrollide ühetaoline kohaldamine, sh riskiteabe ja -analüüside vahetamine, ühised riskikriteeriumid ja -standardid, kontrollimeetmed ja kontrolli eelisvaldkonnad; kauba tariifse klassifitseerimise kindlaksmääramine; konkreetse kauba päritolu kindlaksmääramine; meetmed, millega keelatakse ajutiselt üldtagatiste kasutamine.
(9)
Liit rajaneb tolliliidul. Nii liidu ettevõtjate kui ka tolli huvides on asjakohane koondada praegused tollialased õigusaktid tolliseadustikku. Lähtudes siseturu kontseptsioonist, peaks tolliseadustik sisaldama üldeeskirju ja -protseduure, mis tagavad liidu tasandil kehtestatud tariifi- ja muude ühise poliitika meetmete rakendamise seoses kaubavahetusega liidu ning väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvate riikide ja territooriumide vahel, arvestades asjaomase ühise poliitika nõudeid. Tollialased õigusaktid tuleks paremini vastavusse viia impordimaksude kogumisega seotud sätetega, muutmata kehtivate maksusätete reguleerimisala.
(10)
Selleks, et tagada tulemuslik halduslik lihtsustamine, tuleks tollialaste õigusaktide edasisel ajakohastamisel asjakohaselt arvesse võtta ettevõtjate seisukohti.
(11)
Kooskõlas komisjoni 9. augusti 2004. aasta teatisega „Ühenduste finantshuvide kaitsmine - pettustevastane võitlus - tegevusplaan 2004-2005” on asjakohane kohandada õigusraamistikku liidu finantshuvide kaitseks.
(12)
Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määrus (EMÜ) nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) (5) põhines 1980. aastatel erinevates liikmesriikides kohaldatud tolliprotseduuride integreerimisel. Asjaomast määrust on pärast selle kehtestamist korduvalt ja suures ulatuses muudetud, et kõrvaldada konkreetseid kitsaskohti, nagu heausksuse kaitse probleem või turvalisuse nõuetega arvestamine. Täiendavad muudatused kõnealuses määruses tehti Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. aprilli 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 648/2005 (6) ning need muudatused lisati hiljem määrusesse (EÜ) nr 450/2008, tulenevalt viimaste aastate jooksul nii liidu kui ka rahvusvahelisel tasandil toimunud selliste tähtsate õiguslike muudatuste tulemusel, nagu Euroopa Söe- ja Teraseühenduse asutamislepingu kehtivuse lõppemine, 2003., 2005. ja 2011. aasta ühinemisaktide jõustumine ning tolliprotseduuride lihtsustamise ja ühtlustamise rahvusvahelise konventsiooni muutmisprotokoll (muudetud Kyoto konventsioon), liidu ühinemine sellega kiideti heaks nõukogu 17. märtsi 2003. aasta otsusega 2003/231/EÜ (7).
(13)
Tolliseadustikku on asjakohane lisada õigusraamistik tollialaste õigusaktide teatavate sätete kohaldamiseks kaubavahetusele liidu tolliterritooriumi selliste osade vahel, mille suhtes kohaldatakse nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) (8) või nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/118/EÜ (mis käsitleb aktsiisi üldist korda) (9) sätteid, ja nimetatud territooriumi selliste osade vahel, mille suhtes neid sätteid ei kohaldata, või kaubandusele nimetatud territooriumi selliste osade vahel, mille suhtes neid sätteid ei kohaldata. Võttes arvesse asjaolu, et asjaomased kaubad on liidu kaubad ning arvestades selle liidusisese kaubavahetusega seotud meetmete fiskaalset olemust, on põhjendatud kõnealuste kaupade suhtes kohaldatavate tolliformaalsuste asjakohane lihtsustamine.
(14)
Selleks et võtta arvesse liidu tolliterritooriumi teatavate osade erilisi maksusüsteeme, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte seoses kõnealuste osade ja liidu ülejäänud tolliterritooriumi vahel liidu kaubaga kauplemise suhtes kohaldatavate tolliformaalsuste ja -kontrolliga.
(15)
Seadusliku kaubanduse lihtsustamine ja pettusevastane võitlus nõuavad lihtsaid, kiireid ja standardseid tolliprotseduure ja -menetlusi. Seetõttu on asjakohane, nagu on märgitud komisjoni 24. juuli 2003. aasta teatises „Tolli ja kaubanduse lihtne ja paberivaba keskkond”, lihtsustada tollialaseid õigusakte, et saaks kasutada tänapäevaseid vahendeid ja tehnoloogiat ning soodustada edasist tollialaste õigusaktide ühtset kohaldamist ja uudseid lähenemisviise tollikontrollile, aidates seeläbi kaasa tõhusa ja lihtsa tollivormistuse tagamisele. Tolliprotseduure on vaja koondada ja viia üksteisega vastavusse ning protseduuride arvu vähendada, jättes alles ainult need, mis on majanduslikult põhjendatud, pidades silmas ettevõtluse konkurentsivõime suurendamist.
(16)
Siseturu väljakujundamine, rahvusvahelise kaubanduse ja investeeringutega seotud takistuste vähendamine ning suurenenud vajadus tagada turvalisus ja julgeolek liidu välispiiril on muutnud tolli ülesannet, andes sellele juhtiva rolli tarneahelas ning muutes selle rahvusvahelise kaubanduse järelevalve ja korraldamise kaudu riikide ja ettevõtete konkurentsivõime katalüsaatoriks. Tollialased õigusaktid peaksid seetõttu arvestama uut majanduslikku olukorda ning tolli uut ülesannet ja missiooni.
(17)
Info- ja kommunikatsioonitehnoloogia kasutamine, mis on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta otsuses nr 70/2008/EÜ tolli ja kaubanduse paberivaba keskkonna kohta, (10) on võtmetähtsusega kaubanduse hõlbustamisel ning samal ajal tollikontrolli tõhususe tagamisel, vähendades seega kulusid ettevõtetele ning riski ühiskonnale. Seetõttu on vaja kehtestada tolliseadustikus õigusraamistik, mille raames nimetatud otsust saaks rakendada, eelkõige õiguslik põhimõte, et kõiki tolli- ja kaubandustehinguid tuleb teha elektrooniliselt ning tollitoimingute info- ja kommunikatsioonisüsteemid kõikides liikmesriikides peavad pakkuma ettevõtjatele samu soodustusi.
(18)
Selleks et tagada tolli ja kaubanduse jaoks paberivaba töökeskkond, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte seoses elektrooniliste andmetöötlusvahendite abil teabe vahetamise ja säilitamise ühiste andmenõuetega, ning juhtudega, kus sellise vahetamise ja säilitamise ning isikute registreerimise jaoks võidakse kasutada muid vahendeid. Muid kui elektroonilisi andmetöötlusvahendeid saaks kasutada eelkõige üleminekuperioodil, kui vajalikud elektroonilised süsteemid veel ei toimi, kuid mitte pärast 31. detsembrit 2020. Keskse tollivormistuse osas kujutaksid need üleminekumeetmed endast kuni vajalike elektrooniliste süsteemide toimima hakkamiseni praegu lihtsustatud protseduuride ühtse loana tuntud protseduuri säilitamist.
(19)
Info- ja kommunikatsioonitehnoloogia kasutamisega peaks kaasnema tollikontrolli ühtlustatud ja standardiseeritud kohaldamine liikmesriikide poolt, tagamaks tollikontrolli samaväärse taseme liidu kõikides osades, et ei tekiks konkurentsivastast käitumist erinevates liidu sisenemis- ja väljumispunktides.
(20)
Ettevõtluse hõlbustamise huvides ning samal ajal liidu tolliterritooriumile toodava või sealt välja viidava kauba kontrolli vajaliku taseme tagamiseks on soovitav, et asjaomaseid andmekaitsesätteid arvestades jagataks ettevõtjate esitatud teavet tolliasutuste vahel ning teiste asjaomase kontrolliga seotud ametitega. Sellised kontrollid tuleks ühtlustada, nii et ettevõtjad peaksid esitama oma teavet ainult ühe korra ning kõnealused asutused kontrolliksid kaupu samal ajal ja samas kohas.
(21)
Ettevõtluse hõlbustamise huvides peaks kõigil isikutel olema jätkuvalt õigus määrata tolliga suhtlemiseks oma esindaja. Siiski ei tohiks enam võimalik olla nimetatud esindusõiguse piiramine ühe liikmesriigi õigusaktide alusel. Lisaks sellele peaks tolliesindajal, kes vastab tollialaseid lihtsustusi kasutava volitatud ettevõtja staatuse kriteeriumidele, olema õigus osutada oma teenuseid muus liikmesriigis kui liikmesriik, kus ettevõtja on asutatud. Üldnõudena peaks tolliesindaja olema asutatud liidu tolliterritooriumil. Sellest nõudest tuleks loobuda, kui tolliesindaja tegutseb selliste isikute eest, kes ei pea olema asutatud liidu tolliterritooriumil, või muudel põhjendatud juhtudel.
(22)
Kõiki otsuseid, mis on seotud tollialaste õigusaktide kohaldamisega, sealhulgas neid, mis on seotud siduva informatsiooniga, tuleks käsitleda samade eeskirjade alusel. Kõik kõnealused otsused peavad kehtima kogu liidu piires ja neid peaks olema võimalik tühistada, muuta - kui ei ole sätestatud teisiti - või kehtetuks tunnistada, kui nad ei ole vastavuses tollialaste õigusaktide või nende tõlgendustega.
(23)
Tolliprotseduuride sujuvamaks muutmine elektroonilises keskkonnas nõuab vastutuse jaotamist liikmesriikide tolliasutuste vahel. Siseturu kõikides osades on vaja tagada tõhusate, hoiatavate ja proportsionaalsete karistuste asjakohane tase.
(24)
Seaduskuulekad ja usaldusväärsed ettevõtjad peaksid saama volitatud ettevõtja staatuse, kellele antakse tollialaste lihtsustuste luba või turvalisuse ja julgeoleku luba või mõlemad. Sõltuvalt antavast loast peaksid volitatud ettevõtjad saama maksimaalset kasu tollialaste lihtsustuste laiaulatuslikust kasutamisest või turvalisuse ja julgeolekuga seotud hõlbustustest. Samuti peaks neid tollikontrollide tegemisel soodsamalt kohtlema, näiteks tehakse vähem läbivaatusi ja dokumentidepõhiseid kontrolle.
(25)
Seaduskuulekad ja usaldusväärsed ettevõtjad peaksid saama kasu volitatud ettevõtja staatuse rahvusvahelisest vastastikusest tunnustamisest.
(26)
Selleks et oleksid tasakaalus ühelt poolt tolli vajadus tagada tollialaste õigusaktide korrektne kohaldamine ning teiselt poolt ettevõtjate õigus õiglasele kohtlemisele, tuleks tollile anda muu hulgas ulatuslikud kontrollivolitused ja ettevõtjatele kaebuse esitamise õigus.
(27)
Vastavalt Euroopa Liidu põhiõiguste hartale peab igal isikul lisaks iga tolli otsuse edasikaebamise õigusele olema õigus ärakuulamisele, enne kui teda kahjustada võiv otsus vastu võetakse. Siiski võib olla põhjendatud sellise õiguse piiramine, eelkõige siis, kui see on vajalik seoses liidu ja tema residentide turvalisust ja julgeolekut, inimeste, loomade või taimede tervist, keskkonda või tarbijaid ähvardava ohu laadi või suurusega.
(28)
Selleks et minimeerida liidule, tema kodanikele ja kaubanduspartneritele suunatud riski, peaks tollikontrolli ühtlustatud kohaldamine põhinema ühtsel riskijuhtimise raamistikul ja selle rakendamiseks kasutatavatel elektroonilistel süsteemidel. Kõiki liikmesriike hõlmava ühise riskijuhtimise raamistiku loomine ei tohiks liikmesriike takistada kaupa pisteliselt kontrollimast.
(29)
Selleks et tagada tolliformaalsuste ja -kontrolliga seotud isikute ühesugune ja võrdne kohtlemine, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte seoses muude juhtude kindlaksmääramisega, kus tolliesindaja ei pea olema asutatud liidu tolliterritooriumil, ning seoses eeskirjadega, mis on seotud tolli tehtud otsustega, muu hulgas siduva informatsiooni, volitatud ettevõtja ja lihtsustuste kohta.
(30)
On vaja kindlaks määrata tegurid, mille põhjal kohaldatakse impordi- ja eksporditollimaksu ning muid kaubavahetusega seonduvaid meetmeid. Samuti on asjakohane ette näha üksikasjalikumad sätted päritolutõendite väljastamiseks liidus, kui see on kaubanduslikel põhjustel vajalik.
(31)
Selleks et täiendada tegureid, mille alusel kohaldatakse impordi- ja eksporditollimaksu ning muid meetmeid, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte seoses kauba päritolu käsitlevate reeglitega.
(32)
On asjakohane koondada ühte rühma kõik impordil tekkivad tollivõla juhud, mis ei kuulu vabasse ringlusse lubamise või osalise tollimaksust vabastamise ajutise lubamise tollideklaratsioonide alla, et vältida tollivõla tekkimise õigusliku aluse kindlakstegemisega seonduvaid raskusi. Sama tuleks teha ka ekspordil tekkiva tollivõla puhul.
(33)
On asjakohane määrata tollivõla tekkimise koht ja impordi- või eksporditollimaksu sissenõudmise koht.
(34)
Eriprotseduuride eeskirjad peaksid lubama kasutada ühte tagatist kõigi eriprotseduuride kategooriate puhul, kusjuures kõnealuse üldtagatisega hõlmataks mitmeid tehinguid.
(35)
Vähendatud summaga üldtagatis, sealhulgas tollivõla ja muude tekkinud kulude eest, või tagatisest vabastamine peaks olema teatavatel tingimustel lubatud. Vähendatud summaga üldtagatis tollivõla ja muude tekkinud kulude eest peaks olema samaväärne tagatisega, mis esitatakse tasumisele kuuluva impordi- või eksporditollimaksu täissumma eest, eelkõige seoses asjaomase kauba vabastamise ja raamatupidamisdokumentidesse kandmisega.
(36)
Liidu ja liikmesriikide finantshuvide paremaks kaitsmiseks peaks tagatis katma ka deklareerimata või valesti deklareeritud kauba, mis sisaldub kaubasaadetises või deklaratsioonis, mille kohta tagatis on esitatud. Samal põhjusel peaks käendaja võetud kohustus katma ka impordi- või eksporditollimaksu summas, mis tuleb tasuda pärast vabastusjärgset kontrolli.
(37)
Liidu ja liikmesriikide finantshuvide kaitsmiseks ja pettuste tõkestamiseks on asjakohane kehtestada kord, mis sisaldab järkjärgulisi meetmeid üldtagatise kohaldamiseks. Kui tegemist on suurenenud pettuseohuga, peaks olema võimalik asjaomase ettevõtja konkreetset olukorda silmas pidades üldtagatise kohaldamisest ajutiselt keelduda.
(38)
On asjakohane arvestada asjaomase isiku heausksust juhtudel, kui tollivõlg on tekkinud tollialaste õigusaktide täitmata jätmise tõttu, ning vähendada võlgniku hooletu käitumise tagajärgi võimalikult suures ulatuses.
(39)
Selleks et kaitsta liidu ja liikmesriikide finantshuve ning täiendada tollivõlga ja tagatisi käsitlevaid eeskirju, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte seoses tollivõla tekkimise kohaga, impordi- ja eksporditollimaksu summa arvutamisega, selle summa tagatisega ning tollivõla sissenõudmise, tagasimaksmise, vähendamise ja lõppemisega.
(40)
On vaja kehtestada põhimõte, kuidas määrata kindlaks liidu kauba tollistaatus ja kõnealuse staatuse kaotamise asjaolud, ning määrata kindlaks juhud, mil kõnealune staatus jääb kauba liidu tolliterritooriumilt ajutiselt väljaviimise korral muutmata.
(41)
Selleks et tagada liidu kauba vaba liikumine liidu tolliterritooriumil ning kõnealusele territooriumile toodud liiduvälise kauba tollikäitlus, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte seoses kauba tollistaatuse kindlaksmääramisega, liidu kauba tollistaatuse kaotamisega, selle staatuse säilitamisega liidu tolliterritooriumilt ajutiselt väljaviidava kauba puhul, ning tagastatud kauba tollimaksuvabastusega.
(42)
Neil juhtudel, kui ettevõtja on eelnevalt esitanud kauba nõuetele vastavuse riskipõhiseks kontrollimiseks vajamineva teabe, on üldjuhul asjakohane tagada kauba kiirendatud vabastamine. Maksu- ja kaubanduspõhimõtete kontrollimisi peaks eelkõige läbi viima see tolliasutus, kes on vastutav piirkonnas, kus asuvad ettevõtja valdused.
(43)
Tollideklaratsioonide esitamise eeskirju ja kauba tolliprotseduurile suunamise eeskirju tuleks ajakohastada ja sujuvamaks muuta, nõudes eelkõige tollideklaratsioonide esitamist üldjuhul elektrooniliselt ning nähes ette vaid ühe lihtsustatud deklaratsiooni vormi ja võimaluse esitada tollideklaratsioon deklarandi arvestuskande kujul.
(44)
Kuna muudetud Kyoto konventsioonis eelistatakse tollideklaratsioonide esitamist, registreerimist ja kontrollimist enne kauba saabumist ning sellest lähtuvalt on tollideklaratsiooni esitamise koht erinev kohast, kus kaup füüsiliselt asub, on asjakohane pakkuda keskse tollivormistuse võimalust kohas, kus asjaomane ettevõtja on asutatud.
(45)
On asjakohane sätestada liidu tasemel eeskirjad, mis reguleerivad kauba hävitamist või muud kõrvaldamist tolli poolt, kuna need on küsimused, mis varem nõudsid siseriiklikke õigusakte.
(46)
Selleks et täiendada kauba tolliprotseduurile suunamise eeskirju ning tagada asjaomaste isikute võrdne kohtlemine, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte seoses eeskirjadega, mis on seotud tollideklaratsioonide ja kauba vabastamisega.
(47)
On asjakohane esitada ühtsed ja lihtsad eeskirjad eriprotseduuride jaoks ning lisada neile lühike kokkuvõte iga eriprotseduuri kategooria eeskirjade kohta, nii et asjaomasel ettevõtjal või pädeval tollitöötajal oleks lihtne valida õige protseduur, vältida vigu ja vähendada kauba vabastamise järgseid sissenõudmisi ja tagasimaksmisi.
(48)
Tuleks lihtsustada mitmete eriprotseduuride lubamist ühe tagatise alusel ja ühe järelevalvet teostava tolliasutuse poolt ning kehtestada lihtsad eeskirjad tollivõla tekkimise kohta kõnealustel juhtudel. Keskse põhimõttena peaks eriprotseduuri alla kuuluva kauba või kõnealusest kaubast valmistatud toodete tolliväärtuse määramine toimuma tollivõla tekkimise ajal. Kui see on majanduslikult põhjendatud, peaks samuti olema võimalik määrata kauba tolliväärtus ajal, mil kaup suunatakse eriprotseduurile. Samu põhimõtteid tuleks rakendada tavaliste käitlemistoimingute korral.
(49)
Turvalisust käsitlevate meetmete hulga suurenemist arvestades peaks kauba paigutamine vabatsooni olema tolliprotseduur ning kaup peaks läbima tollikontrolli vabatsooni sisenemisel ja kauba kohta tuleks teha vastav arvestuskanne.
(50)
Arvestades et reeksport ei ole enam vajalik, tuleks seestöötlemise peatamise protseduur ühendada tollikontrolli all töötlemisega ja seestöötlemise tagasimakse protseduur kaotada. Kõnealune ainus seestöötlemisprotseduur peaks hõlmama ka kauba hävitamist, välja arvatud juhul, kui kauba hävitamise viib läbi toll või see toimub tolli järelevalve all.
(51)
Selleks, et täiendada eriprotseduuride eeskirju ning tagada asjaomaste isikute võrdne kohtlemine, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte seoses eeskirjadega, mis käsitlevad juhtusid, kui kaup suunatakse eriprotseduuridele, selle kauba liikumise, tavaliste käitlemistoimingute ja ekvivalentsusega ning selliste protseduuride lõpetamisega.
(52)
Turvalisusega seonduvaid meetmeid, mida kohaldatakse liidu tolliterritooriumilt välja viidud kauba suhtes, tuleks samamoodi rakendada liiduvälise kauba reekspordi suhtes. Samu eeskirju tuleks rakendada igat tüüpi kauba suhtes, arvestades võimalust teha vajaduse korral erandeid kaubale, mis läbivad liidu tolliterritooriumi ainult transiidina.
(53)
Selleks et tagada liidu tolliterritooriumile toodud ja sealt väljaviidud kauba tollijärelevalve ning turvalisust käsitlevate meetmete kohaldamine, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte seoses sisenemise ülddeklaratsiooni ja väljaveoeelset deklaratsiooni käsitlevate eeskirjadega.
(54)
Selleks, et uurida eelkõige uusimate vahendite ja tehnoloogia abil tolli ja kaubanduse edasist hõlbustamist, tuleks liikmesriikidel lubada teatavatel tingimustel ja taotluse alusel katsetada piiratud ajavahemiku jooksul lihtsustusi tollialaste õigusaktide kohaldamisel. See võimalus ei tohiks seada ohtu tollialaste õigusaktide kohaldamist ega luua uusi kohustusi ettevõtjatele, kes võivad vabatahtlikkuse alusel nendes katsetes osaleda.
(55)
Kooskõlas Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artiklis 5 sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega on tolliliidu tõhusat toimimist ja ühise kaubanduspoliitika rakendamist võimaldavate põhieesmärkide saavutamiseks vajalik ja asjakohane sätestada üldeeskirjad ja protseduurid, mida kohaldatakse liidu tolliterritooriumile toodava või sealt väljaviidava kauba suhtes. Kooskõlas ELi lepingu artikli 5 lõike 4 esimese lõiguga piirdutakse käesolevas määruses sellega, mis on vajalik nende eesmärkide saavutamiseks.
(56)
Tollialaste õigusaktide lihtsustamiseks ja ratsionaliseerimiseks on mitmed praegu eraldiseisvates liidu õigusaktides sisalduvad sätted läbipaistvuse saavutamiseks inkorporeeritud käesolevasse tolliseadustikku. Nõukogu 19. detsembri 1991. aasta määrus (EMÜ) nr 3925/91 (ühendusesiseseid lende tegevate isikute salongi- ja registreeritud pagasi ning ühendusesiseseid merereise tegevate isikute pagasi suhtes kohaldatavate kontrollide ja formaalsuste lõpetamise kohta), (11) määrus (EMÜ) nr 2913/92, nõukogu 11. juuni 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1207/2001 (millega nähakse ette Euroopa Ühenduse ja teatavate riikide vahelist kaubavahetuse enamsoodustusrežiimi reguleerivate sätete kohaste ühenduse päritolutõendite väljastamise ja koostamise ning teatavate heakskiidetud eksportija tunnistuste väljastamise lihtsustamise kord) (12) ning määrus (EÜ) nr 450/2008 tuleks seepärast kehtetuks tunnistada.
(57)
Käesoleva määruse sätteid, milles sätestatakse volituste delegeerimine ja rakendamisvolituste andmine, ning makse ja kulusid käsitlevaid sätteid tuleks kohaldada alates käesoleva määruse jõustumise kuupäevast. Muid sätteid tuleks kohaldada alates 1. juuni 2016
(58)
Käesolev määrus ei tohiks piirata kehtivaid ega tulevasi liidu eeskirju dokumentidele juurdepääsu kohta, mis on vastu võetud kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 15 lõikega 3. Samuti ei tohiks see piirata riigisiseseid eeskirju dokumentidele juurdepääsu kohta.
(59)
Komisjon peaks tegema kõik tagamaks, et käesolevas määruses ette nähtud delegeeritud õigusaktid ja rakendusaktid jõustuksid piisavalt aegsasti enne seadustiku kohaldamise alguskuupäeva, et liikmesriikidel oleks võimalik neid õigeaegselt rakendada,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
SISUKORD
I JAOTIS
ÜLDSÄTTED
1. PEATÜKK
Tollialaste õigusaktide reguleerimisala, tolli missioon ja mõisted
2. PEATÜKK
Isikute õigused ja kohustused seoses tollialaste õigusaktidega
1. Jagu
Teabe esitamine
2. Jagu
Esindamine tolliga suhtlemisel
3. Jagu
Tollialaste õigusaktide kohaldamisega seonduvad otsused
4. Jagu
Volitatud ettevõtja
5. Jagu
Karistused
6. Jagu
Kaebuste esitamine
7. Jagu
Kauba kontrollimine
8. Jagu
Dokumentide ja muu teabe säilitamine ning tasud ja kulud
3. PEATÜKK
Valuuta konverteerimine ja tähtajad
II JAOTIS
TEGURID, MILLE ALUSEL KOHALDATAKSE IMPORDI- JA EKSPORDITOLLIMAKSU NING MUID KAUBAVAHETUSEGA SEONDUVAID MEETMEID
1. PEATÜKK
Ühine tollitariifistik ja kauba tariifne klassifitseerimine
2. PEATÜKK
Kauba päritolu
1. Jagu
Mittesooduspäritolu
2. Jagu
Sooduspäritolu
3. Jagu
Konkreetse kauba päritolu määramine
3. PEATÜKK
Kauba tolliväärtus
III JAOTIS
TOLLIVÕLG JA TAGATISED
1. PEATÜKK
Tollivõla tekkimine
1. Jagu
Tollivõlg impordil
2. Jagu
Tollivõlg ekspordil
3. Jagu
Ühised sätted impordil ja ekspordil tekkiva tollivõla kohta
2. PEATÜKK
Võimaliku või olemasoleva tollivõla tagatis
3. PEATÜKK
Impordi- või eksporditollimaksu summa sissenõudmine, tasumine,
1. Jagu
Impordi- või eksporditollimaksu summa kindlaksmääramine, tollivõlast teatamine
2. Jagu
Impordi- või eksporditollimaksu summa tasumine
3. Jagu
Tagasimaksmine ja vähendamine
4. PEATÜKK
Tollivõla lõppemine
IV JAOTIS
LIIDU TOLLITERRITOORIUMILE TOODUD KAUP
1. PEATÜKK
Sisenemise ülddeklaratsioon
2. PEATÜKK
Kauba saabumine
1. Jagu
Kauba toomine liidu tolliterritooriumile
2. Jagu
Kauba esitamine, mahalaadimine ja läbivaatamine
3. Jagu
Kauba ajutine ladustamine
V JAOTIS
TOLLISTAATUSE, KAUBA TOLLIPROTSEDUURILE SUUNAMISE, ÕIGSUSE KONTROLLIMISE, KAUBA VABASTAMISE JA KÕRVALDAMISE ÜLDEESKIRJAD
1. PEATÜKK
Kauba tollistaatus
2. PEATÜKK
Kauba suunamine tolliprotseduurile
1. Jagu
Üldsätted
2. Jagu
Standardtollideklaratsioonid
3. Jagu
Lihtsustatud tollideklaratsioonid
4. Jagu
Kõikide tollideklaratsioonide suhtes kohaldatavad sätted
5. Jagu
Muu lihtsustamine
3. PEATÜKK
Õigsuse kontrollimine ja kauba vabastamine
1. Jagu
Õigsuse kontrollimine
2. Jagu
Kauba vabastamine
4. PEATÜKK
Kauba kõrvaldamine
VI JAOTIS
VABASSE RINGLUSSE LUBAMINE JA IMPORDITOLLIMAKSUST VABASTAMINE
1. PEATÜKK
Vabasse ringlusse lubamine
2. PEATÜKK
Imporditollimaksust vabastamine
1. Jagu
Tagasitoodud kaup
2. Jagu
Merekalapüük ja meresaadused
VII JAOTIS
ERIPROTSEDUURID
1. PEATÜKK
Üldsätted
2. PEATÜKK
Transiit
1. Jagu
Välis- ja sisetransiit
2. Jagu
Liidu transiit
3. PEATÜKK
Ladustamine
1. Jagu
Ühised sätted
2. Jagu
Tolliladustamine
3. Jagu
Vabatsoonid
4. PEATÜKK
Erikasutus
1. Jagu
Ajutine import
2. Jagu
Lõppkasutus
5. PEATÜKK
Töötlemine
1. Jagu
Üldsätted
2. Jagu
Seestöötlemine
3. Jagu
Välistöötlemine
VIII JAOTIS
LIIDU TOLLITERRITOORIUMILT VÄLJAVIIDUD KAUP
1. PEATÜKK
Kauba väljaveole eelnevad formaalsused
2. PEATÜKK
Formaalsused kauba väljaveol
3. PEATÜKK
Eksport ja reeksport
4. PEATÜKK
Väljumise ülddeklaratsioon
5. PEATÜKK
Reekspordi teatis
6. PEATÜKK
Eksporditollimaksust vabastamine
IX JAOTIS
ELEKTROONILISED SÜSTEEMID, LIHTSUSTAMINE, VOLITUSTE DELEGEERIMINE, KOMITEEMENETLUS JA LÕPPSÄTTED
1. PEATÜKK
Elektrooniliste süsteemide väljatöötamine
2. PEATÜKK
Lihtsustused tollialaste õigusaktide kohaldamisel
3. PEATÜKK
Volituste delegeerimine ja komiteemenetlus
4. PEATÜKK
Lõppsätted
LISA
VASTAVUSTABEL
I JAOTIS
ÜLDSÄTTED
1. PEATÜKK
Tollialaste õigusaktide reguleerimisala, tolli missioon ja mõisted
Artikkel 1
Reguleerimisese ja -ala
1. Käesoleva määrusega kehtestatakse liidu tolliseadustik („tolliseadustik”), milles sätestatakse liidu tolliterritooriumile toodava või sealt väljaviidava kauba suhtes kohaldatavad üldeeskirjad ja protseduurid.
Ilma et see piiraks rahvusvahelist õigust ja konventsioone ning teistes valdkondades kohaldatavaid liidu õigusakte, kohaldatakse tolliseadustikku ühetaoliselt kogu liidu tolliterritooriumil.
2. Teatavaid tollialaste õigusaktide sätteid võidakse konkreetseid valdkondi reguleerivate õigusaktide või rahvusvaheliste konventsioonide raames kohaldada ka väljaspool liidu tolliterritooriumi.
3. Teatavaid tollialaste õigusaktide sätteid, sealhulgas nendega ette nähtud lihtsustusi, kohaldatakse liidu kaubaga toimuvale kaubavahetusele liidu tolliterritooriumi selliste osade vahel, mille suhtes kohaldatakse direktiivi 2006/112/EÜ või direktiivi 2008/118/EÜ sätteid, ja tolliterritooriumi selliste osade vahel, mille suhtes neid sätteid ei kohaldata, või kaubandusele tolliterritooriumi selliste osade vahel, mille suhtes neid sätteid ei kohaldata.
Artikkel 2
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks tollialaste õigusaktide sätted ja nende lihtsustused seoses tollideklaratsiooniga, tollistaatuse tõendamisega, liidu sisetransiidiprotseduuri kasutamisega sellisel määral, mil see ei mõjuta asjaomaseid eelarvemeetmeid, mida kohaldatakse artikli 1 lõikes 3 osutatud liidu kaubaga toimuvale kaubavahetusele. Neis õigusaktides võib käsitleda liidu kaubaga toimuva sellise kaubavahetusega seotud eriasjaolusid, mis hõlmavad vaid ühte liikmesriiki.
Artikkel 3
Tolli missioon
Toll vastutab eelkõige liidu rahvusvahelise kaubanduse järelevalve eest ning aitab seeläbi kaasa õiglase ja avatud kaubanduse arendamisele, siseturu välisaspektide, ühise kaubanduspoliitika ja liidu muude kaubandusega seotud ühiste poliitikate rakendamisele ning üldise tarneahela turvalisuse tagamisele. Toll võtab meetmeid, mille eesmärk on eelkõige järgmine:
a)
kaitsta liidu ja selle liikmesriikide finantshuve;
b)
kaitsta liitu ebaausa ja ebaseadusliku kaubanduse eest, toetades samal ajal seaduslikku ettevõtlust;
c)
tagada liidu ja tema residentide turvalisus ja julgeolek ning keskkonnakaitse, asjakohasel juhul tihedas koostöös teiste ametiasutustega; ning
d)
säilitada sobiv tasakaal tollikontrolli ja seadusliku kaubanduse hõlbustamise vahel.
Artikkel 4
Tolliterritoorium
1. Liidu tolliterritooriumi alla kuuluvad järgmised territooriumid koos oma territoriaalvete, sisevete ja õhuruumiga:
-
Belgia Kuningriigi territoorium;
-
Bulgaaria Vabariigi territoorium;
-
Tšehhi Vabariigi territoorium;
-
Taani Kuningriigi territoorium, välja arvatud Fääri saared ja Gröönimaa;
-
Saksamaa Liitvabariigi territoorium, välja arvatud Helgolandi saar ja Büsingeni territoorium (23. novembri 1964. aasta leping Saksamaa Liitvabariigi ja Šveitsi Konföderatsiooni vahel);
-
Eesti Vabariigi territoorium;
-
Iirimaa territoorium;
-
Kreeka Vabariigi territoorium;
-
Hispaania Kuningriigi territoorium, välja arvatud Ceuta ja Melilla;
-
Prantsuse Vabariigi territoorium, välja arvatud Prantsuse ülemeremaad ja -territooriumid, mille suhtes kohaldatakse ELi toimimise lepingu neljanda osa sätteid;
-
Horvaatia Vabariigi territoorium;
-
Itaalia Vabariigi territoorium, välja arvatud Livigno ja Campione d’Italia haldusüksused ning Itaaliale kuuluv osa Lugano järvest, mis jääb Ponte Tresa ja Porto Ceresio vahelisel alal rannajoone ja riigipiiri vahele;
-
Küprose Vabariigi territoorium vastavalt 2003. aasta ühinemisakti sätetele;
-
Läti Vabariigi territoorium;
-
Leedu Vabariigi territoorium;
-
Luksemburgi Suurhertsogiriigi territoorium;
-
Ungari territoorium;
-
Malta territoorium;
-
Madalmaade Kuningriigi territoorium Euroopas;
-
Austria Vabariigi territoorium;
-
Poola Vabariigi territoorium;
-
Portugali Vabariigi territoorium;
-
Rumeenia territoorium;
-
Sloveenia Vabariigi territoorium;
-
Slovaki Vabariigi territoorium;
-
Soome Vabariigi territoorium;
-
Rootsi Kuningriigi territoorium; ning
-
Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi ning Kanalisaarte ja Mani saare territoorium.
2. Järgmisi väljaspool liikmesriikide territooriumi asuvaid territooriume koos nende territoriaalvete, sisevete ja õhuruumiga käsitatakse liidu tolliterritooriumi osana, võttes arvesse nende suhtes kohaldatavaid konventsioone ja lepinguid:
a)
PRANTSUSMAA
Monaco territoorium, nagu on määratletud 18. mail 1963 Pariisis alla kirjutatud tollikonventsioonis (Journal officiel de la République française, 27. september 1963, lk 8679);
b)
KÜPROS
Ühendkuningriigi suveräänsete baasipiirkondade territooriumid Akrotiris ja Dhekelias, nagu on määratletud 16. augustil 1960 Nikosias alla kirjutatud Küprose Vabariigi asutamislepingus (United Kingdom Treaty Series No 4 (1961) Cmnd. 1252).
Artikkel 5
Mõisted
Käesolevas tolliseadustikus kasutatakse järgmisi mõisteid:
1)
„toll” - liikmesriikide tolliasutused, kes vastutavad tollialaste õigusaktide kohaldamise eest, ning muud asutused, kes on siseriikliku õiguse alusel volitatud kohaldama teatavaid tollialaseid õigusakte;
2)
„tollialased õigusaktid” - kõigi järgmiste õigusaktide kogum:
a)
tolliseadustik ning liidu või liikmesriigi tasandil vastu võetud seda täiendavad või rakendavad sätted;
b)
ühine tollitariifistik;
c)
õigusaktid, millega luuakse liidu tollimaksuvabastuste süsteem;
d)
tollialaseid sätteid sisaldavad rahvusvahelised lepingud selles ulatuses, kus need on liidus kohaldatavad;
3)
„tollikontroll” - tolliasutuste eritoimingud, mille eesmärk on tagada kooskõla tollialaste õigusaktide ja muude õigusaktidega, mis käsitlevad liidu tolliterritooriumi ja sellest territooriumist väljaspool asuvate riikide või territooriumide vahel liikuva kauba sisenemist, väljumist, transiiti, liikumist, ladustamist ja lõppkasutust ning liiduvälise kauba ja lõppkasutusprotseduurile suunatud kauba liidu tolliterritooriumil liikumist ja olemasolu;
4)
„isik” - füüsiline isik, juriidiline isik ja mis tahes isikute ühendus, kes ei ole juriidiline isik, kuid kes saab liidu või siseriikliku õiguse kohaselt teha õigustoiminguid;
5)
„ettevõtja” - isik, kes oma majandus- või kutsetegevuse kaudu on seotud tollialaste õigusaktidega hõlmatud tegevustega;
6)
„tolliesindaja” - isik, kelle teine isik on oma asjaajamisel tolliga määranud teostama tollialaste õigusaktide kohaselt nõutavaid toiminguid ja formaalsusi;
7)
„risk” - liidu tolliterritooriumi ja väljaspool seda territooriumi asuvate riikide või territooriumide vahel liikuva kauba sisenemisel, väljumisel, transiidil, liikumisel või lõppkasutusel ning liidu tollitooriumil liiduvälise kauba olemasolu korral tekkiva olukorra tõenäosus ja mõju, mis:
a)
takistaks liidu või riigisiseste meetmete korrektset kohaldamist;
b)
kahjustaks liidu ja selle liikmesriikide finantshuve; või
c)
seaks ohtu liidu ja selle residentide turvalisuse ja julgeoleku, inimeste, loomade või taimede tervise, keskkonna või tarbijad;
8)
„tolliformaalsused” - kõik toimingud, mida isik ja tolliasutused peavad tegema tollialaste õigusaktide täitmiseks;
9)
„sisenemise ülddeklaratsioon” - toiming, millega isik teatab ettenähtud vormis ja korras ning ettenähtud tähtaja jooksul tollile, et kaup tuuakse liidu tolliterritooriumile;
10)
„väljumise ülddeklaratsioon” - toiming, millega isik teatab ettenähtud vormis ja korras ning ettenähtud tähtaja jooksul tollile, et kaup viiakse liidu tolliterritooriumilt välja;
11)
„ajutise ladustamise deklaratsioon” - toiming, millega isik teatab ettenähtud vormis ja korras, et kaup on ajutiselt ladustatud;
12)
„tollideklaratsioon” - toiming, millega isik avaldab ettenähtud vormis ja viisil soovi suunata kaup teatavale tolliprotseduurile, vajaduse korral koos viitega mis tahes erikorra kohaldamiseks;
13)
„reekspordi deklaratsioon” - toiming, millega isik avaldab ettenähtud vormis ja korras soovi viia liiduvälist kaupa, välja arvatud vabatsooniprotseduuril või ajutisel ladustamisel olevat kaupa, liidu tolliterritooriumilt välja;
14)
„reekspordi teatis” - toiming, millega isik avaldab ettenähtud vormis ja korras soovi viia vabatsooniprotseduuril või ajutisel ladustamisel olevat liiduvälist kaupa liidu tolliterritooriumilt välja;
15)
„deklarant” - isik, kes esitab tollideklaratsiooni, ajutise ladustamise deklaratsiooni, sisenemise ülddeklaratsiooni, väljumise ülddeklaratsiooni, reekspordi deklaratsiooni või reekspordi teatise enda nimel, või isik, kelle nimel selline deklaratsioon või teatis esitatakse;
16)
„tolliprotseduur” - mõni järgmistest protseduuridest, millele võib kaupa vastavalt tolliseadustikule suunata:
a)
vabasse ringlusse lubamine;
b)
eriprotseduurid;
c)
eksport;
17)
„ajutine ladustamine” - tolli järelevalve all ajutiselt ladustatud liiduvälise kauba seisund selle tollile esitamise ja selle tolliprotseduurile või reekspordile suunamise vahepeal;
18)
„tollivõlg” - isiku kohustus tasuda kehtivate tollialaste õigusaktide kohaselt konkreetsete kaupade suhtes kohaldatava impordi- või eksporditollimaksu summa.
19)
„võlgnik” - isik, kellel lasub tollivõla tasumise kohustus;
20)
„imporditollimaks” - kauba importimisel tasumisele kuuluv tollimaks;
21)
„eksporditollimaks” - kauba eksportimisel tasumisele kuuluv tollimaks;
22)
„tollistaatus” - kauba staatus liidu kauba või liiduvälise kaubana;
23)
„liidu kaup” - kaup, mis kuulub mõne järgmise kategooria alla:
a)
täielikult liidu tolliterritooriumil saadud kaup, mis ei hõlma väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvatest riikidest või territooriumidelt imporditud kaupa;
b)
väljastpoolt liidu tolliterritooriumi asuvatest riikidest või territooriumidelt liidu territooriumile toodud ja vabasse ringlusse lubatud kaup;
c)
ainult punktis b osutatud kaubast või punktides a ja b osutatud kaubast liidu tolliterritooriumil saadud või toodetud kaup;
24)
„liiduväline kaup” - punktis 23 nimetamata kaup või kaup, mis on kaotanud liidu kauba tollistaatuse;
25)
„riskijuhtimine” - riski süstemaatiline kindlaksmääramine, sh juhuslike kontrollide abil, ja kõikide ohutegurite vähendamiseks vajalike meetmete rakendamine;
26)
„kauba vabastamine” - toiming, millega toll teeb kauba kättesaadavaks nende eesmärkide jaoks, mis tulenevad tolliprotseduurist, millele kaup on suunatud;
27)
„tollijärelevalve” - tolli üldine tegevus tollialaste õigusaktide ja vajaduse korral muude tollijärelevalve alla kuuluva kauba suhtes kohaldatavate normide järgimise tagamiseks;
28)
„tagasimaksmine” - tasutud impordi- või eksporditollimaksu summa tagasimaksmine;
29)
„vähendamine” - tasumata impordi- või eksporditollimaksu summa tasumise kohustusest vabastamine;
30)
„töödeldud tooted” - kaup, mis on suunatud töötlemisprotseduurile ning on läbinud töötlemistoimingud;
31)
„liidu tolliterritooriumil asutatud isik”:
a)
füüsilise isiku puhul isik, kelle peamine elukoht on liidu tolliterritooriumil;
b)
juriidilise isiku või isikute ühenduse puhul isik, kelle registrijärgne asukoht, peakorter või püsiv tegevuskoht asub liidu tolliterritooriumil;
32)
„püsiv tegevuskoht” - kindel tegevuskoht, kus on püsivalt olemas nii vajalik inimressurss kui ka vajalikud tehnilised vahendid ja mille kaudu tehakse täielikult või osaliselt isiku tolliga seotud toiminguid;
33)
„kauba esitamine tollile” - tollile teatamine kauba saabumisest tolliasutusse või muusse kohta, mille toll on selleks määranud või heaks kiitnud, ning kõnealuse kauba kättesaadavaks tegemine tollikontrolli läbiviimiseks;
34)
„kauba valdaja” - isik, kes on kauba omanik või kellel on samaväärne õigus kauba käsutamiseks, või isik, kellel on kauba üle tegelik kontroll;
35)
„tolliprotseduuri pidaja”:
a)
isik, kes esitab tollideklaratsiooni või kelle eest kõnealune deklaratsioon on esitatud; või
b)
isik, kellele on antud üle õigused ja kohustused seoses tolliprotseduuriga;
36)
„kaubanduspoliitika meetmed” - ühise kaubanduspoliitika osaks olevad mittetariifsed meetmed rahvusvahelist kaubavahetust käsitlevate liidu sätetena;
37)
„töötlemistoimingud”:
a)
toimingud kaubaga, sealhulgas selle paigaldamine või kokkupanemine või selle sobitamine muu kaubaga;
b)
kauba töötlemine,
c)
kauba hävitamine;
d)
kauba parandamine, sealhulgas selle ennistamine ja kordategemine;
e)
sellise kauba kasutamine, mida ei leidu töödeldud tootes, aga mis võimaldab või hõlbustab kõnealuse toote tootmist, isegi kui kõnealune kaup täielikult või osaliselt töötlemise käigus ära kasutatakse (tootmise abivahend);
38)
„tulemimäär” - töödeldud toodete kogus või osakaal, mis on saadud teatava koguse töötlemisprotseduurile suunatud kauba töötlemisest;
39)
„otsus” - tolli poolt tollialaste õigusaktide alusel tehtud toiming, millega tehakse lahend üksikjuhu suhtes ning millel on õiguslikud tagajärjed asjaomase isiku või asjaomaste isikute jaoks;
40)
„vedaja” -
a)
sisenemise kontekstis isik, kes toob kauba liidu tolliterritooriumile või vastutab selle liidu tolliterritooriumile toomise eest. Kuid
i)
kombineeritud veo korral on „vedaja” isik, kes käitab veovahendit, mis pärast liidu tolliterritooriumile toomist liigub aktiivse veovahendina ise;
ii)
mere- või õhutranspordi puhul, kui laeva lastijaotusklauslid või töövõtuleping on olemas, on „vedaja” isik, kes on sõlminud lepingu ja välja andnud konossemendi või lennuveokirja tegelikuks kaubaveoks liidu tolliterritooriumile;
b)
väljaviimise kontekstis isik, kes viib kauba liidu tolliterritooriumilt välja või vastutab selle liidu tolliterritooriumilt väljaviimise eest. Kuid
i)
kombineeritud veo korral, kui liidu tolliterritooriumilt väljuv aktiivne veovahend üksnes veab teist veovahendit, mis pärast aktiivse veovahendi saabumist selle sihtkohta hakkab ise liikuma aktiivse veovahendina, tähendab „vedaja” isikut, kes hakkab juhtima seda veovahendit, millest saab aktiivne veovahend siis, kui liidu tolliterritooriumilt lahkuv veovahend on jõudnud oma sihtkohta;
ii)
mere- või õhutranspordi puhul, kui laeva lastijaotusklauslid või töövõtuleping on olemas, on „vedaja” isik, kes on sõlminud lepingu ja välja andnud konossemendi või lennuveokirja tegelikuks kauba liidu tolliterritooriumilt väljaveoks;
41)
„ostukomisjonitasu” - tasu, mida importija maksab esindajale enda esindamise eest kauba ostmisel, mille väärtust määratakse.
2. PEATÜKK
Isikute õigused ja kohustused seoses tollialaste õigusaktidega
1. Jagu
Teabe esitamine
Artikkel 6
Teabe vahetamise ja säilitamise vahendid ning ühised nõuded andmetele
1. Kogu teabevahetus (nagu deklaratsioonid, taotlused või otsused) tolliasutuste vahel ning ettevõtjate ja tolliasutuste vahel ning sellise teabe tollialaste õigusaktide kohaselt nõutav säilitamine peab toimuma elektroonilisi andmetöötlusvahendeid kasutades.
2. Lõikes 1 osutatud teabe vahetamise ja säilitamise eesmärgil koostatakse ühised nõuded andmetele.
3. Muid teabe säilitamise ja vahetamise vahendeid kui lõikes 1 osutatud elektroonilised andmetöötlusvahendid võib kasutada järgmiselt:
a)
püsivalt, kui see on nõuetekohaselt põhjendatud veoliigi tõttu või kui elektrooniliste andmetöötlusvahendite kasutamine ei ole asjaomaste tolliformaalsuste jaoks sobiv;
b)
ajutiselt, tolliasutuse või ettevõtja arvutisüsteemide ajutise rikke korral;
4. Erandina lõikest 1 võib komisjon erandjuhtudel vastu võtta otsuseid, millega ühel või mitmel liikmesriigil võimaldatakse kasutada muid teabe vahetamise ja säilitamise vahendeid kui elektroonilised andmetöötlusvahendid.
Otsus teha erand peab olema põhjendatud seda taotleva liikmesriigi konkreetse olukorraga ja erand antakse konkreetseks ajavahemikuks. Erand vaadatakse korrapäraselt läbi ja seda võib pikendada täiendavateks konkreetseteks ajavahemikeks, kui seda taotleb liikmesriik, kellele see on suunatud. Erand tunnistatakse kehtetuks, kui see ei ole enam põhjendatud.
Erand ei mõjuta teabe vahetamist liikmesriigi, kellele see erand on tehtud, ja muude liikmesriikide vahel ega teabe vahetamist ja säilitamist muudes liikmesriikides seoses tollialaste õigusaktide kohaldamisega.
Artikkel 7
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
artikli 6 lõikes 2 osutatud ühised andmenõuded, võttes arvesse vajadust täita tollialastes õigusaktides sätestatud tolliformaalsusi ning artikli 6 lõikes 1 osutatud teabe vahetamise ja säilitamise laadi ja eesmärki;
b)
erijuhud, kus kooskõlas artikli 6 lõike 3 punktiga a võib kasutada muid teabe säilitamise ja vahetamise vahendeid kui elektroonilised andmetöötlusvahendid;
c)
sellise teabe liik ja üksikasjad, mis peab artikli 148 lõikes 4 ja artikli 214 lõikes 1 osutatud arvestuskannetes sisalduma.
Artikkel 8
Rakendamisvolituste andmine
1. Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks:
a)
vajaduse korral artikli 6 lõikes 2 osutatud andmete ühiste nõuete formaadi ja koodid;
b)
menetluseeskirjad teabe sellise vahetamise ja säilitamise kohta, mis võib toimuda muude kui artikli 6 lõikes 3 osutatud elektrooniliste andmetöötlusvahendite abil.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
2. Komisjon võtab rakendusaktidega vastu otsused artikli 6 lõikes 4 osutatud erandite kohta.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.
Artikkel 9
Registreerumine
1. Liidu tolliterritooriumil asutatud ettevõtjad registreeruvad tolliasutuses, kes vastutab selle koha eest, kus ettevõtjad on asutatud.
2. Erijuhtudel registreeruvad ettevõtjad, kes ei ole asutatud liidu tolliterritooriumil, tolliasutuses, kes vastutab selle koha eest, kus nad esmakordselt deklaratsiooni esitavad või otsust taotlevad.
3. Isikutelt, kes ei ole ettevõtjad, ei nõuta registreerumist tolliasutuses, kui ei ole teisiti sätestatud.
Kui esimeses lõigus osutatud isikutelt nõutakse registreerumist, kohaldatakse järgmist:
a)
kui nad on asutatud liidu tolliterritooriumil, siis registreeruvad nad tolliasutuses, kes vastutab selle koha eest, kus nad on asutatud;
b)
kui nad ei ole asutatud liidu tolliterritooriumil, siis registreeruvad nad tolliasutuses, kes vastutab selle koha eest, kus nad esmakordselt deklaratsiooni esitavad või otsust taotlevad;
4. Erijuhtudel tunnistab toll registreerumise kehtetuks.
Artikkel 10
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
artikli 9 lõikes 2 osutatud juhud, kui tolliasutuses registreerumist nõutakse ettevõtjatelt, kes ei ole asutatud liidu tolliterritooriumil;
b)
artikli 9 lõike 3 esimeses lõigus osutatud juhud, kui registreerumist tolliasutuses nõutakse isikutelt, kes ei ole ettevõtjad;
c)
artikli 9 lõikes 4 osutatud juhud, kui toll tunnistab registreerumise kehtetuks.
Artikkel 11
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks artiklis 9 osutatud registreerimise eest vastutava tolliasutuse.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 12
Teabe edastamine ja andmekaitse
1. Kogu teabe kohta, mida toll oma ülesandeid täites saab ning mis on oma olemuselt konfidentsiaalne või konfidentsiaalsena esitatud, kehtib ametisaladuse hoidmise kohustus. Välja arvatud artikli 47 lõikes 2 ja käesoleva lõike teises lõigus sätestatud juhul, ei või pädevad asutused sellist teavet ilma seda esitanud isiku või asutuse selgesõnalise loata avaldada.
Ilma loata on teabe avaldamine siiski lubatud, kui toll on kohustatud või volitatud seda tegema vastavalt kehtivatele, eelkõige andmekaitset käsitlevatele sätetele või seoses kohtumenetlusega.
2. Lõikes 1 osutatud konfidentsiaalset teavet võib edastada väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvate riikide või territooriumide tollidele ja muudele pädevatele asutustele tollikoostöö tegemise eesmärgil nende riikide või territooriumidega rahvusvahelise lepingu või liidu ühise kaubanduspoliitika alaste õigusaktide raames.
3. Lõigete 1 ja 2 kohasel teabe mis tahes avaldamisel või edastamisel tuleb tagada andmekaitse piisav tase, mis oleks täielikult kooskõlas kehtivate andmekaitsealaste õigusaktidega.
Artikkel 13
Lisateabe vahetamine tolliasutuste ja ettevõtjate vahel
1. Toll ja ettevõtjad võivad, eelkõige riski kindlaksmääramisel ja selle maandamisel tehtava vastastikuse koostöö eesmärgil vahetada teavet, mis ei ole nõutav tollialaste õigusaktide alusel. Kõnealune teabevahetus võib toimuda kirjaliku kokkuleppe alusel ning võib sisaldada tolli juurdepääsu ettevõtjate arvutisüsteemidele.
2. Lõikes 1 osutatud koostöö raames ühe poole poolt teisele poolele esitatud teave on konfidentsiaalne, kui mõlemad pooled ei ole teisiti kokku leppinud.
Artikkel 14
Tollipoolne teabe esitamine
1. Iga isik võib taotleda tollilt teavet tollialaste õigusaktide kohaldamise kohta. Selle taotluse võib tagasi lükata juhul, kui see ei puuduta tegelikult kavandatava rahvusvahelise kaubavahetusega seotud tegevust.
2. Toll on pidevalt kontaktis ettevõtjatega ja teiste rahvusvahelise kaubavahetusega seotud asutustega. Toll edendab läbipaistvust, tehes tollialased õigusaktid, üldised haldusotsused ja taotluse vormid interneti kaudu vabalt ja võimaluse korral tasuta kättesaadavaks.
Artikkel 15
Teabe esitamine tollile
1. Kõik tolliformaalsuste või -kontrolli teostamisega otseselt või kaudselt seotud isikud esitavad tollile viimase taotluse korral ettenähtud tähtaja jooksul ja asjakohases vormis kõik vajalikud dokumendid ja kogu vajaliku teabe ning osutavad tollile nende formaalsuste või selle kontrolli lõpuleviimiseks kogu vajalikku abi.
2. Asjaomane isik vastutab tollideklaratsiooni, ajutise ladustamise deklaratsiooni, sisenemise ülddeklaratsiooni, väljumise ülddeklaratsiooni, reekspordi deklaratsiooni või reekspordi teatist tollile esitades või loa või mõne muu otsuse kohta taotlust esitades kõige järgmise eest:
a)
deklaratsioonis, teatises või taotluses esitatud teabe õigsus ja täielikkus;
b)
koos deklaratsiooni, teatise või taotlusega esitatavate dokumentide autentsus, õigsus ja kehtivus;
c)
asjakohasel juhul kõnealuse kauba teatavale tolliprotseduurile suunamisega või lubatud toimingute tegemisega seotud kõikide kohustuste täitmine.
Esimest lõiku kohaldatakse ka tolli poolt nõutava või tollile antava mis tahes teabe mis tahes muus vormis andmise suhtes.
Kui deklaratsioon, teatis, taotlus või teave esitatakse artiklis 18 osutatud asjaomase isiku tolliesindaja poolt, on käesoleva lõike esimeses lõigus sätestatud kohustused siduvad ka tolliesindaja suhtes.
Artikkel 16
Elektroonilised süsteemid
1. Liikmesriigid teevad komisjoniga koostööd, et kooskõlas tolliseadustikuga töötada välja, hooldada ja rakendada elektroonilisi süsteeme teabe vahetamiseks tolliasutuste vahel ja komisjoniga ning selle teabe säilitamiseks.
2. Liikmesriigid, kellele on tehtud artikli 6 lõike 4 kohane erand, ei pea selle erandi raames välja töötama, hooldama ja rakendama käesoleva artikli lõikes 1 osutatud elektroonilisi süsteeme.
Artikkel 17
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks artikli 16 lõikes 1 osutatud elektrooniliste süsteemide väljatöötamise, hooldamise ja rakendamise tehnilise korra.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
2. Jagu
Esindamine tolliga suhtlemisel
Artikkel 18
Tolliesindaja
1. Iga isik võib määrata tolliesindaja.
Kõnealune esindamine võib olla kas otsene, mille puhul tolliesindaja tegutseb teise isiku nimel ja eest, või kaudne, mille puhul tolliesindaja tegutseb enda nimel, kuid teise isiku eest.
2. Tolliesindaja peab olema asutatud liidu tolliterritooriumil.
Kui ei ole ette nähtud teisiti, ei nõuta selle nõude täitmist, kui tolliesindaja tegutseb selliste isikute eest, kes ei pea olema asutatud liidu tolliterritooriumil.
3. Liikmesriigid võivad kooskõlas liidu õigusega määrata kindlaks tingimused, mille kohaselt tolliesindaja võib osutada teenuseid liikmesriigis, kus ta on asutatud. Ilma et see piiraks asjaomase liikmesriigi poolt vähem rangete kriteeriumide kohaldamist, on tolliesindajal, kes täidab artikli 39 punktides a-d sätestatud kriteeriume, õigus osutada selliseid teenuseid muus liikmesriigis kui selles liikmesriigis, kus ta on asutatud.
4. Liikmesriigid võivad kohaldada lõike 3 esimese lause kohaselt kindlaks määratud tingimusi tolliesindajatele, kes ei ole asutatud liidu tolliterritooriumil.
Artikkel 19
Volitamine
1. Tolliga suheldes peab tolliesindaja teatama, et ta tegutseb esindatava isiku eest, ja seda, kas esindamine on otsene või kaudne.
Isik, kes ei teata, et ta tegutseb tolliesindajana, või kes teatab, et ta tegutseb tolliesindajana, ilma et ta oleks volitatud seda tegema, loetakse tegutsevaks enda nimel ja enda arvel.
2. Toll võib nõuda isikult, kes teatab, et ta tegutseb tolliesindajana, tõendite esitamist esindatava isiku volituse olemasolu kohta.
Erijuhtudel ei nõua toll selliste tõendite esitamist.
3. Toll ei nõua, et korrapäraselt toiminguid ja formaalsusi täitev tolliesindajana tegutsev isik esitaks iga kord tõendeid oma volituste olemasolu kohta, tingimusel et selline isik on võimeline esitama selliseid tõendeid tolli nõudmisel.
Artikkel 20
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
juhud, kui artikli 18 lõike 2 teises lõigus osutatud vabastust ei kohaldata;
b)
juhud, kui toll ei nõua artikli 19 lõike 2 esimeses lõigus osutatud volituse tõendeid.
Artikkel 21
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks artikli 18 lõikes 3 osutatud õiguse andmist ja tõendamist käsitlevad menetluseeskirjad.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
3. Jagu
Tollialaste õigusaktide kohaldamisega seonduvad otsused
Artikkel 22
Taotluse alusel tehtavad otsused
1. Isik, kes esitab taotluse tollialaste õigusaktide kohaldamisega seonduva otsuse saamiseks, peab esitama kogu teabe, mida pädevad tolliasutused sellise otsuse tegemiseks vajavad.
Otsuse saamiseks võivad taotluse esitada ka mitu isikut ning otsuse võib teha ka mitme isiku kohta vastavalt tollialaste õigusaktidega ettenähtud tingimustele.
Pädev tolliasutus on selle koha tolliasutus, kus hoitakse taotleja tollialast keskset raamatupidamist või kus see on kättesaadav ning kus vähemalt osa otsusega hõlmatud tegevusest ellu viiakse, kui ei ole sätestatud teisiti.
2. Tolliasutused kontrollivad viivitamata ja hiljemalt 30 päeva jooksul otsuse tegemise taotluse kättesaamisest, kas tingimused selle taotluse aktsepteerimiseks on täidetud.
Kui toll teeb kindlaks, et taotlus sisaldab kogu teavet, mis on vajalik otsuse tegemiseks, teatab ta selle aktsepteerimisest taotlejale esimeses lõigus osutatud ajavahemiku jooksul.
3. Pädev tolliasutus teeb lõikes 1 osutatud otsuse ja teatab sellest taotlejale viivitamata ning hiljemalt 120 päeva jooksul taotluse aktsepteerimise kuupäevast, kui ei ole sätestatud teisiti.
Kui tollil ei ole võimalik tähtajaks otsust teha, teatab ta taotlejale sellest enne kõnealuse tähtaja möödumist, esitades põhjused ja määrates uue tähtaja, mida ta peab otsuse tegemiseks vajalikuks. See uus tähtaeg ei tohi ületada 30 päeva, kui ei ole ette nähtud teisiti.
Ilma et see piiraks teise lõigu kohaldamist, võib toll pikendada tollialaste õigusaktide kohaselt otsuse tegemiseks ettenähtud tähtaega, kui taotleja palub ajapikendust kohanduste tegemiseks, et tagada tingimuste ja kriteeriumide täitmine. Sellistest kohandustest ja nende tegemiseks vajalikust täiendavast tähtajast teatatakse tollile, kes otsustab tähtaja pikendamise üle.
4. Kui otsuses või tollialastes õigusaktides ei ole sätestatud teisiti, jõustub otsus kuupäeval, mil taotleja selle kätte saab või mil see loetakse kättesaaduks. Toll täidab vastuvõetud otsuseid sellest kuupäevast alates, välja arvatud artikli 45 lõikes 2 sätestatud juhtudel.
5. Kui tollialastes õigusaktides ei ole sätestatud teisiti, kehtib otsus ajalise piiranguta.
6. Enne sellise otsuse tegemist, mis võib kahjustada taotlejat, peab toll esitama oma otsuse aluseks olevad põhjendused taotlejale, kellele antakse võimalus väljendada oma seisukoht ettenähtud ajavahemiku jooksul alates kuupäevast, mil ta need põhjendused kätte saab või mil see loetakse kättesaaduks. Pärast kõnealuse ajavahemiku lõppemist tehakse otsus taotlejale asjakohases vormis teatavaks.
Esimest lõiku ei kohaldata ühelgi järgmisel juhul:
a)
kui tegemist on artikli 33 lõikes 1 osutatud otsusega;
b)
artikli 56 lõike 4 esimeses lõigus osutatud juhul, kui keeldutakse tariifikvoodi kasutamise lubamisest, kui kõnealuse tariifikvoodi maht on saavutatud;
c)
kui see on vajalik seoses liidu ja tema residentide turvalisust ja julgeolekut, inimeste, loomade või taimede tervist, keskkonda või tarbijaid ähvardava ohu laadi või suurusega;
d)
kui otsuse eesmärk on tagada teise otsuse rakendamine, mille suhtes on kohaldatud esimest lõiku, ilma et see piiraks asjaomase liikmesriigi õigusaktide kohaldamist;
e)
kui see mõjutaks pettuse vastu võitlemiseks algatatud uurimisi;
f)
muudel erijuhtudel.
7. Taotlejat kahjustavas otsuses esitatakse selle aluseks olevad põhjendused ja viidatakse artiklis 44 sätestatud kaebuse esitamise õigusele.
Artikkel 23
Taotluse alusel tehtavate otsuste haldamine
1. Otsuse saaja täidab otsusest tulenevaid kohustusi.
2. Otsuse saaja teatab tollile viivitamata kõikidest asjaoludest, mis ilmnevad pärast otsuse tegemist ja võivad mõjutada otsuse kehtivust või sisu.
3. Piiramata teiste valdkondade normide kohaldamist, milles on sätestatud juhud, mille korral otsused on kehtetud või muutuvad tühiseks, võib tolliasutus, kes otsuse tegi, selle igal ajal tühistada, seda muuta või selle kehtetuks tunnistada, kui see ei ole vastavuses tollialaste õigusaktidega.
4. Erijuhtudel teeb toll järgmist:
a)
hindab otsuse ümber;
b)
peatab otsuse, mida ei tule tühistada, kehtetuks tunnistada või muuta.
5. Toll teostab järelevalvet tingimuste ja kriteeriumide üle, mida otsuse saaja peab täitma. Samuti teostab toll järelevalvet sellest otsusest tulenevate kohustuste täitmise üle. Kui otsuse saaja on asutatud vähem kui kolm aastat tagasi, teostab toll esimese aasta jooksul pärast otsuse tegemist põhjalikku järelevalvet.
Artikkel 24
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
erandid artikli 22 lõike 1 kolmandast lõigust;
b)
tingimused artikli 22 lõikes 2 osutatud taotluse aktsepteerimiseks;
c)
tähtaeg, mille jooksul tuleb teha konkreetne otsus, sealhulgas selle tähtaja võimalik pikendamine kooskõlas artikli 22 lõikega 3;
d)
artikli 22 lõikes 4 osutatud juhud, kui otsus jõustub kuupäeval, mis on erinev kuupäevast, mil taotleja selle kätte saab või mil see loetakse kättesaaduks;
e)
artikli 22 lõikes 5 osutatud juhud, kui otsus ei kehti ajalise piiranguta;
f)
artikli 22 lõike 6 esimeses lõigus osutatud tähtaja kestus;
g)
artikli 22 lõike 6 teise lõigu punktis f osutatud erijuhud, kui taotlejale ei anta võimalust väljendada oma seisukohta;
h)
eeskirjad otsuste ümberhindamise ja peatamise kohta kooskõlas artikli 23 lõikega 4 ning vastavad juhud.
Artikkel 25
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad:
a)
artikli 22 lõigetes 1 ja 2 osutatud otsuse tegemise taotluse esitamise ja aktsepteerimise kohta;
b)
artiklis 22 osutatud otsuse tegemise, sealhulgas vajaduse korral asjaomaste liikmesriikidega konsulteerimise kohta;
c)
otsuse üle järelevalve teostamise kohta vastavalt artikli 23 lõikele 5.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 26
Otsuste kehtivus kogu liidu piires
Kui otsuse mõju ei ole piiratud ühe või mitme liikmesriigiga, kehtivad tollialaste õigusaktide kohaldamisega seotud otsused kogu liidu tolliterritooriumil.
Artikkel 27
Soodsate otsuste tühistamine
1. Toll tühistab otsuse saajale soodsa otsuse, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:
a)
otsus tehti ebaõige või puuduliku teabe alusel;
b)
otsuse saaja teadis või oleks pidanud teadma, et teave oli ebaõige või puudulik;
c)
õige ja täieliku teabe korral oleks otsus olnud teistsugune.
2. Otsuse saajale teatatakse otsuse tühistamisest.
3. Kui kooskõlas tollialaste õigusaktidega ei ole otsuses sätestatud teisiti, loetakse otsus tühiseks algse otsuse jõustumise kuupäevast.
Artikkel 28
Soodsate otsuste kehtetuks tunnistamine ja muutmine
1. Soodne otsus tunnistatakse kehtetuks või seda muudetakse, välja arvatud artiklis 27 osutatud juhtudel:
a)
kui üks või mitu sellise otsuse tegemiseks vajalikku tingimust olid täitmata või ei ole enam täidetud; või
b)
otsuse saaja taotlusel.
2. Kui ei ole sätestatud teisiti, võib mitmele isikule suunatud soodsa otsuse kehtetuks tunnistada ainult selle isiku suhtes, kes ei täida asjaomase otsuse raames kehtestatud kohustusi.
3. Otsuse saajale teatatakse otsuse kehtetuks tunnistamisest või muutmisest.
4. Artikli 22 lõiget 4 kohaldatakse otsuse kehtetuks tunnistamise või muutmise suhtes.
Kui aga otsuse saaja õigustatud huvi seda nõuab, võib toll erandjuhtudel kehtetuks tunnistamise otsuse või tehtud muudatuse jõustumise kuupäeva kuni ühe aasta võrra edasi lükata. See kuupäev märgitakse kehtetuks tunnistamise või muutmise otsusesse.
Artikkel 29
Eelneva taotluseta tehtavad otsused
Artikli 22 lõigete 4, 5, 6 ja 7, artikli 23 lõike 3 ning artiklite 26, 27 ja 28 sätteid kohaldatakse ka nende otsuste suhtes, mis toll on teinud ilma asjaomase isiku eelneva taotluseta, välja arvatud juhul, kui toll tegutseb kohtuorganina.
Artikkel 30
Tolliprotseduurile suunatud või ajutiselt ladustatud kauba suhtes t ehtud otsustele kohaldatavad piirangud
Välja arvatud juhul, kui asjaomane isik seda taotleb, ei mõjuta soodsa otsuse kehtetuks tunnistamine, muutmine või peatamine sellist kaupa, mis oli kehtetuks tunnistatud, muudetud või peatatud otsusega kehtetuks tunnistamise, muutmise või peatamise hetkeks juba tolliprotseduurile suunatud või ajutiselt ladustatud ja mille suhtes seda protseduuri endiselt kohaldatakse.
Artikkel 31
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
artikli 28 lõikes 2 osutatud juhud, kus mitmele isikule suunatud soodsa otsuse võib kehtetuks tunnistada ka muude isikute suhtes kui see isik, kes ei täida asjaomase otsuse raames kehtestatud kohustusi;
b)
erandjuhud, kus toll võib artikli 28 lõike 4 teise lõigu kohaselt kehtetuks tunnistamise otsuse või tehtud muudatuse jõustumise kuupäeva edasi lükata.
Artikkel 32
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks soodsate otsuste tühistamise, kehtetuks tunnistamise või muutmise menetluseeskirjad.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 33
Siduva informatsiooniga seonduvad otsused
1. Taotluse alusel teeb toll siduva tariifiinformatsiooniga seonduvaid otsuseid („STI-otsus”) või siduva päritoluinformatsiooniga seonduvaid otsuseid („SPI-otsus”).
Sellist taotlust ei aktsepteerita mis tahes järgmisel asjaolul:
a)
kui otsuse saaja esitab või on juba esitanud sama kauba suhtes taotluse samale või teisele tolliasutusele või kui seda tehakse või on juba tehtud tema eest, ning SPI-otsuse puhul samadel tingimustel, mis on päritolustaatuse omandamise aluseks;
b)
kui taotlus ei ole seotud STI- või SPI-otsuse mis tahes kavandatava kasutamisega või tolliprotseduuri mis tahes kavandatava kasutamisega.
2. STI- või SPI-otsused on siduvad ainult kauba tariifse klassifitseerimise või päritolu määramise osas:
a)
tollile otsuse saaja suhtes üksnes seoses kaubaga, mille puhul tolliformaalsused viiakse lõpule pärast otsuse jõustumise kuupäeva.
b)
otsuse saajale tolli suhtes üksnes alates kuupäevast, kui isik saab teatise otsuse kohta või kui see teatis loetakse isiku poolt kättesaaduks.
3. STI- või SPI-otsused kehtivad kolm aastat alates otsuse jõustumise kuupäevast.
4. Konkreetse tolliprotseduuri raames STI- või SPI-otsuse kohaldamiseks peab otsuse saaja suutma tõendada järgmist:
a)
STI-otsuse puhul seda, et deklareeritud kaup vastab täies ulatuses otsuses kirjeldatud kaubale;
b)
SPI-otsuse puhul seda, et asjaomane kaup ja selle päritolustaatuse omandamise aluseks olevad tingimused vastavad täies ulatuses otsuses kirjeldatud kaubale ja tingimustele.
Artikkel 34
Siduva informatsiooniga seonduvate otsuste haldamine
1. STI-otsuse kehtivus lõppeb enne artikli 33 lõikes 3 osutatud tähtaja lõppu, kui see ei vasta enam õigusaktidele, tulenevalt ühest järgmisest:
a)
artikli 56 lõike 2 punktides a ja b osutatud nomenklatuuride muudatuse vastuvõtmine;
b)
artikli 57 lõikes 4 osutatud meetmete võtmine,
jõustudes sellise muudatuse või selliste meetmete kohaldamise kuupäeval.
2. SPI-otsuse kehtivus lõppeb enne artikli 33 lõikes 3 osutatud tähtaja lõppu ühel järgmistest juhtudest:
a)
kui liit võtab vastu määruse või sõlmib lepingu ja see muutub liidus kohaldatavaks ning otsus ei vasta enam seeläbi kehtestatud õigusaktidele, kusjuures kehtivus lõppeb kõnealuse määruse või lepingu kohaldamise kuupäeval;
b)
kui see ei ole enam kooskõlas Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) poolt vastu võetud päritolureeglite lepinguga või selle lepingu tõlgendamiseks vastu võetud selgitavate märkuste või päritoluarvamusega, kusjuures kehtivus lõppeb nende Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.
3. STI- või SPI-otsuste kehtivusaeg ei lõppe tagasiulatuvalt.
4. Erandina artikli 23 lõikest 3 ja artiklist 27 tühistatakse STI- ja SPI-otsused, kui need põhinevad taotlejatelt saadud ebaõigel või puudulikul teabel.
5. STI- ja SPI-otsused tunnistatakse kehtetuks vastavalt artikli 23 lõikele 3 ja artiklile 28. Selliseid otsuseid ei tunnistata aga kehtetuks otsuse saaja taotlusel.
6. STI- ja SPI-otsuseid ei saa muuta.
7. Toll tunnistab STI-otsused kehtetuks ühel järgmistest juhtudest:
a)
kui nad ei vasta enam ühegi artikli 56 lõike 2 punktides a ja b osutatud nomenklatuuri tõlgendusele, tulenevalt:
i)
nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta, (13) artikli 9 lõike 1 punkti a teises taandes osutatud selgitavatest märkustest, alates nende Euroopa Liidu Teatajas avaldamise kuupäevast;
ii)
Euroopa Liidu Kohtu otsusest, alates selle otsuse resolutiivosa Euroopa Liidu Teatajas avaldamise kuupäevast;
iii)
klassifitseerimise otsustest või klassifitseerimise arvamustest või muudatustest kaupade kirjeldamise ja kodeerimise harmoneeritud süsteemi nomenklatuuri selgitavates märkustes, mis on vastu võetud 15. detsembril 1950 Brüsselis sõlmitud Tollikoostöö Nõukogu asutamiskonventsiooniga asutatud organisatsiooni poolt, ning mis jõustuvad alates komisjoni teatise Euroopa Liidu Teataja C-seerias avaldamise kuupäevast; või
b)
muudel erijuhtudel.
8. SPI-otsused tunnistatakse kehtetuks:
a)
kui nad ei ole enam kooskõlas Euroopa Liidu Kohtu otsusega, alates selle otsuse resolutiivosa Euroopa Liidu Teatajas avaldamise kuupäevast; või
b)
muudel erijuhtudel.
9. Kui kohaldatakse lõike 1 punkti b või lõikeid 2, 7 või 8, võib STI- või SPI-otsuseid sellegipoolest kasutada siduvate lepingute puhul, mis rajanesid kõnealusel otsusel ja sõlmiti enne selle kehtivusaja lõppemist või kehtetuks tunnistamist. Seda pikendatud kasutamist ei kohaldata juhul, kui SPI-otsus on tehtud eksporditava kauba suhtes.
Esimeses lõigus osutatud pikendatud kasutamise kohaldamise aeg ei või ületada kuut kuud alates STI- või SPI-otsuse kehtivuse lõppemise või kehtetuks tunnistamise kuupäevast. Siiski võib artikli 57 lõikes 4 või artiklis 67 osutatud meetmega välistada sellise pikendatud kasutamise või sätestada lühema ajavahemiku. Selliste toodete puhul, mille kohta tolliformaalsuste läbiviimise ajal esitatakse impordi- või ekspordisertifikaat, asendatakse kuuekuuline ajavahemik sertifikaadi kehtivusajaga.
STI- või SPI-otsuse pikendatud kasutamise rakendamiseks esitab otsuse saaja otsuse teinud tolliasutusele 30 päeva jooksul alates selle kehtivuse lõppemise või kehtetuks tunnistamise kuupäevast taotluse, milles on esitatud kogused, mille suhtes taotletakse pikendatud kasutamise aega, ning liikmesriik või liikmesriigid, kus kaup pikendatud kasutamise aja jooksul vormistatakse. Kõnealune tolliasutus teeb pikendatud kasutamise kohta otsuse ning teavitab sellest otsuse saajat viivitamatult ja hiljemalt 30 päeva jooksul alates kuupäevast, mil ta sai nimetatud otsuse tegemiseks kogu vajaliku teabe.
10. Komisjon teavitab tolliasutusi, kui:
a)
STI- ja SPI-otsuste tegemine on peatatud kaupade suhtes, mille nõuetekohane ja ühtlustatud tariifne klassifitseerimine või päritolu määramine ei ole tagatud; või
b)
punktis a osutatud peatamine on tagasi võetud.
11. Selleks et tagada nõuetekohane ja ühtlustatud tariifne klassifitseerimine või kauba päritolu määramine, võib komisjon võtta vastu otsuseid, milles liikmesriikidelt nõutakse STI- või SPI-otsuste kehtetuks tunnistamist.
Artikkel 35
Otsused muude teguritega seotud siduva informatsiooni kohta
Erijuhtudel teeb toll taotluse alusel otsuseid siduva informatsiooni kohta, mis käsitleb muid II jaotises osutatud tegureid, mille alusel kohaldatakse impordi-või eksporditollimaksu ning muid kaubavahetusega seonduvaid meetmeid.
Artikkel 36
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
artikli 34 lõike 7 punktis b ja artikli 34 lõike 8 punktis b osutatud erijuhud, kui STI- ja SPI-otsused tunnistatakse kehtetuks;
b)
artiklis 35 osutatud juhud, kui võetakse vastu otsuseid seoses siduva informatsiooniga, mis käsitleb muid tegureid, mille alusel kohaldatakse impordi- või eksporditollimaksu ning muid kaubavahetusega seonduvaid meetmeid.
Artikkel 37
Rakendamisvolituste andmine
1. Komisjon võtab rakendusaktidega vastu menetluseeskirjad:
a)
STI- või SPI-otsuse kasutamise kohta pärast selle kehtivuse lõppemist või kehtetuks tunnistamist kooskõlas artikli 34 lõike 9 kolmanda lõiguga;
b)
mille kohaselt komisjon teavitab tolli kooskõlas artikli 34 lõike 10 punktidega a ja b;
c)
artiklis 35 osutatud ja artikli 36 lõike b kohaselt kindlaks määratud otsuste kasutamise kohta pärast nende kehtivuse lõppemist;
d)
artiklis 35 osutatud ja artikli 36 lõike b kohaselt kindlaks määratud otsuste peatamise ning peatamisest või peatamise tagasivõtmisest tollile teatamise kohta.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
2. Komisjon võtab rakendusaktidega vastu otsused, milles nõutakse, et liikmesriigid tunnistaksid kehtetuks:
a)
artikli 34 lõikes 11 osutatud otsused;
b)
artiklis 35 osutatud otsused ja mis on kindlaks määratud artikli 36 lõike b kohaselt.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.
Kui artikli 285 lõikes 1 osutatud komitee arvamus tuleb saada kirjaliku menetluse teel, kohaldatakse artikli 285 lõiget 6.
4. Jagu
Volitatud ettevõtja
Artikkel 38
Taotlemine ja lubamine
1. Ettevõtja, kes on asutatud liidu tolliterritooriumil ja vastab artiklis 39 sätestatud kriteeriumidele, võib esitada taotluse volitatud ettevõtja staatuse saamiseks.
Vajaduse korral pärast konsulteerimist teiste pädevate asutustega annab toll kõnealuse staatuse, mille üle peetakse järelevalvet.
2. Volitatud ettevõtja staatus hõlmab järgmist liiki lube:
a)
tollialaseid lihtsustusi kasutava volitatud ettevõtja luba, mis võimaldab loa omanikul kasutada teatavaid lihtsustusi vastavalt tollialastele õigusaktidele; või
b)
volitatud ettevõtja luba turvalisuse ja julgeoleku kohta, mis lubab loa omanikul kasutada turvalisuse ja julgeolekuga seonduvaid hõlbustusi.
3. Lõikes 2 osutatud mõlemat liiki lube võib omada korraga.
4. Kõikide liikmesriikide tollid tunnustavad artiklitele 39, 40 ja 41 vastavat volitatud ettevõtja staatust.
5. Tollialaseid lihtsustusi kasutava volitatud ettevõtja staatuse tunnustamise alusel ja tingimusel, et tollialastes õigusaktides sätestatud konkreetset tüüpi lihtsustusega seotud nõuded on täidetud, lubab toll ettevõtjal seda lihtsustust kasutada. Toll ei kontrolli uuesti selliseid kriteeriume, mida kontrolliti juba tollialaseid lihtsustusi kasutava volitatud ettevõtja staatuse andmisel.
6. Vastavalt antud loa liigile koheldakse lõikes 2 osutatud volitatud ettevõtjat tollikontrolli osas muudest ettevõtjatest soodsamalt, muu hulgas tehakse vähem läbivaatusi ja dokumendipõhiseid kontrolle.
7. Toll annab volitatud ettevõtja staatusest tulenevaid eeliseid väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvates riikides või territooriumidel asutatud isikutele, kes täidavad nende riikide või territooriumide asjakohastes õigusaktides kindlaks määratud tingimusi ja kohustusi, kui liit tunnustab selliseid tingimusi ja kohustusi samaväärsetena nende tingimuste ja kohustustega, mida kohaldatakse liidu tolliterritooriumil asutatud ettevõtjatele. Selline eeliste andmine põhineb vastastikkuse põhimõttel, kui liit ei otsusta teisiti, ja seda toetab rahvusvaheline leping või liidu ühise kaubanduspoliitika alased õigusaktid.
Artikkel 39
Staatuse andmine
Volitatud ettevõtja staatuse andmise aluseks on järgmised kriteeriumid:
a)
tolli- ja maksuõigusaktide mis tahes tõsiste rikkumiste ja korduvate rikkumiste puudumine, sealhulgas taotleja majandustegevusega seotud raskete kuritegude puudumine;
b)
taotleja tõendus, et ta on võimeline oma tegevust ja kaubavoogu kõrgetasemeliselt haldama, kasutades asjakohast tollikontrolli võimaldavat äri- ja vajaduse korral ka veoandmete haldamise süsteemi;
c)
maksevõime, mis loetakse tõendatuks, kui taotlejal on hea finantsseisund, mis võimaldab tal oma kohustusi täita, võttes vajalikul määral arvesse asjaomase äritegevuse eripära.
d)
artikli 38 lõike 2 punktis a osutatud loa korral läbiviidava tegevusega otseselt seotud praktilised pädevusstandardid või kutsekvalifikatsioon; ning
e)
seoses artikli 38 lõike 2 punktis b osutatud loaga turvalisus- ja julgeolekustandardid, mis loetakse vastavaks, kui volitatud ettevõtja staatuse taotleja näitab, et ta on võtnud asjakohased meetmed rahvusvahelise tarneahela turvalisuse ja julgeoleku tagamiseks, sealhulgas füüsilise puutumatuse ja juurdepääsukontrolli, logistiliste protsesside ja teatavat liiki kauba käsitlemise ning personali ja äripartnerite tuvastamise valdkonnas.
Artikkel 40
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
artikli 38 lõike 2 punktis a osutatud lihtsustused;
b)
artikli 38 lõike 2 punktis b osutatud hõlbustused;
c)
artikli 38 lõikes 6 osutatud soodsam kohtlemine.
Artikkel 41
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon võtab rakendusaktidega vastu artiklis 39 osutatud kriteeriumide rakendamise korra.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
5. Jagu
Karistused
Artikkel 42
Karistuste kohaldamine
1. Iga liikmesriik sätestab karistused tollialaste õigusaktide täitmatajätmise eest. Need karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
2. Halduskaristuse kohaldamisel võib see muu hulgas olla ühes või mõlemas järgmises vormis:
a)
tolli poolt määratud rahatrahv, sealhulgas kriminaalkaristuse asemel kohaldatav trahv;
b)
asjaomasele isikule antud mis tahes lubade kehtetuks tunnistamine, peatamine või muutmine.
3. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva artikli lõikes 1 ettenähtud kehtivad siseriiklikud sätted ja teatavad viivitamatult kõigist järgnevatest neid sätteid puudutavatest muudatustest 180 päeva jooksul alates käesoleva artikli kohaldamise kuupäevast, nagu see on määratud vastavalt artikli 288 lõikele 2.
6. Jagu
Kaebuste esitamine
Artikkel 43
Kohtuotsused
Artikleid 44 ja 45 ei kohaldata kaebuste suhtes, mille esitamise eesmärk on tollialaste õigusaktide kohaldamisega seonduva kohtuotsuse või kohtuorganina tegutseva tolli tehtud otsuse tühistamine, kehtetuks tunnistamine või muutmine.
Artikkel 44
Kaebuse esitamise õigus
1. Igal isikul on õigus esitada kaebusi kõigi tolli otsuste suhtes, mis on seotud tollialaste õigusaktide kohaldamisega ning puudutavad kõnealust isikut otseselt ja isiklikult.
Kaebuse esitamise õigus on ka igal isikul, kes on esitanud taotluse, et toll teeks otsuse, ja ei ole oma taotluse alusel artikli 22 lõikes 3 nimetatud tähtaja jooksul otsust saanud.
2. Kaebuse esitamise õigust võib kasutada vähemalt kahes järgus:
a)
esitada kaebus algul tollile või kohtule või muule liikmesriigi poolt selleks määratud asutusele;
b)
seejärel kõrgemalseisvale sõltumatule asutusele, milleks vastavalt liikmesriikides kehtivatele õigusaktidele võib olla kohus või samaväärne eriorgan.
3. Kaebus esitatakse selles liikmesriigis, kus otsus tehti või kus selle tegemist taotleti.
4. Liikmesriigid tagavad, et kaebuste menetlemine võimaldab tolli otsuste kiiret kinnitamist või parandamist.
Artikkel 45
Täitmise peatamine
1. Kaebuse esitamine ei peata vaidlusaluse otsuse täitmist.
2. Toll peatab aga sellise otsuse täitmise täielikult või osaliselt, kui tal on piisavalt alust arvata, et vaidlusalune otsus ei ole vastavuses tollialaste õigusaktidega või et asjaomasele isikule võidakse tekitada korvamatut kahju.
3. Lõikes 2 osutatud juhtudel, kui vaidlusalune otsus toob kaasa kohustuse tasuda impordi- või eksporditollimaks, on kõnealuse otsuse rakendamise peatamise eelduseks tagatise esitamine, välja arvatud juhul, kui dokumenteeritud hinnangu alusel on tehtud kindlaks, et tagatis põhjustaks võlgnikule tõsiseid majanduslikke või sotsiaalseid raskusi.
7. Jagu
Kauba kontrollimine
Artikkel 46
Riskijuhtimine ja tollikontroll
1. Toll võib läbi viia mis tahes tollikontrolle, mida ta peab vajalikuks.
Tollikontroll võib eelkõige seisneda kauba läbivaatamises, proovide ja näidiste võtmises, deklaratsioonis või teatises esitatud teabe õigsuse ja täielikkuse kontrollimises ning dokumentide olemasolu, autentsuse, õigsuse ja kehtivuse kontrollimises, ettevõtjate raamatupidamise ja muude dokumentide läbivaatamises, veovahendite kontrollis, pagasi ja muu isikute poolt või isikutega kaasas või nende juures oleva kauba läbivaatamises, ametlike päringute tegemises ning muudes sellistes tegevustes.
2. Tollikontroll, välja arvatud pisteline kontroll, peab peamiselt põhinema elektrooniliste andmetöötlusvahendite abil läbi viidud riskianalüüsidel, mille eesmärk on määrata kindlaks ja hinnata riske ning välja arendada siseriiklikul, liidu ja võimaluse korral rahvusvahelisel tasandil väljatöötatud kriteeriumide põhjal vajalikud vastumeetmed.
3. Tollikontrollid toimuvad ühtse riskijuhtimise raamistikus, mis põhineb tolliametite vahelisel riskialase teabe vahetusel ja riskianalüüsi tulemustel ning millega määratakse kindlaks ühtsed riskikriteeriumid ja standardid, kontrollimeetmed ja kontrolli eelisvaldkonnad.
Sellisel teabel ja kriteeriumidel põhinevaid kontrolle viiakse läbi ilma, et see piiraks teiste kontrollide läbiviimist kooskõlas lõikega 1 või muude kehtivate sätetega.
4. Tolliasutused tegelevad riskijuhtimisega, et eristada tollikontrolli või -järelevalve alla kuuluva kaubaga seotud riski taset ning otsustada, kas kaup peab läbima vastava tollikontrolli, ja kui see on nii, siis määrama kindlaks selle toimumise koha.
Riskijuhtimine hõlmab selliseid rahvusvahelistel, liidu ja siseriiklikel allikatel ning strateegiatel põhinevaid tegevusi nagu andmete ja teabe kogumine, riski hindamine ja analüüsimine, meetmete määramine ja võtmine ning protsessi ja selle tulemuste korrapärane jälgimine ja läbivaatamine.
5. Tolliasutused vahetavad riskiteavet ja riskianalüüside tulemusi, kui:
a)
tolliasutuse hinnangul on riskid olulised ja tollikontroll vajalik ning kontrolli tulemused näitavad, et riski põhjustav sündmus on toimunud; või
b)
kontrolli tulemused ei näita, et riski põhjustav sündmus on toimunud, kuid asjaomane tolliasutus leiab, et oht kujutab endast suurt riski mujal liidus.
6. Lõikes 3 osutatud ühiste riskikriteeriumide ja -standardite, kontrollimeetmete ja kontrolli eelisvaldkondade kehtestamisel võetakse arvesse kõiki järgmisi punkte:
a)
proportsionaalsus riskiga;
b)
kontrolli kohaldamise vajaduse pakilisus;
c)
tõenäoline mõju kaubavoole, üksikutele liikmesriikidele ja kontrollimisressurssidele.
7. Lõikes 3 osutatud ühised riskikriteeriumid ja -standardid sisaldavad kõiki järgmisi punkte:
a)
riskide kirjeldus;
b)
riskifaktorid või -näitajad, mida kasutatakse kaupade või ettevõtjate tollikontrolliks valimisel;
c)
tolliasutuste läbiviidava tollikontrolli olemus;
d)
punktis c osutatud tollikontrolli kohaldamise kestus.
8. Kontrolli eelisvaldkonnad hõlmavad teatavaid tolliprotseduure, kaubaliike, marsruute, transpordiliike või ettevõtjaid, kelle suhtes rakendatakse teatava ajavahemiku jooksul ulatuslikumat riskianalüüsi ja tollikontrolli, ilma et see mõjutaks muid tolli poolt läbiviidavaid tavapäraseid kontrolle.
Artikkel 47
Koostöö asutuste vahel
1. Kui muud pädevad asutused peale tolli peavad viima sama kauba suhtes läbi muu kontrolli kui tollikontroll, püüab toll tihedas koostöös nende muude asutustega võimaldada kõnealust kontrolli teostada võimaluse korral samal ajal ja samas kohas koos tollikontrolliga (üks kontrollipunkt), seejuures on tollil selle saavutamisel koordineeriv roll.
2. Käesolevas jaos kirjeldatud kontrolli raames võivad toll ja muud pädevad asutused vajaduse korral ning riskide vähendamiseks ja pettuste vastu võitlemiseks vahetada omavahel ja komisjoniga andmeid, mida nad on saanud liidu tolliterritooriumi ja väljaspool liidu tolliterritooriumit asuvate riikide või territooriumide vahel liikuvate kaupade sisenemise, väljumise, transiidi, liikumise, ladustamise ja lõppkasutuse, sealhulgas postiliikluse kohta, ning liiduvälise ja lõppkasutusprotseduurile suunatud kauba liidu tolliterritooriumil liikumise ja olemasolu kohta, ning mis tahes kontrollide tulemusi. Toll ja komisjon võivad üksteisega selliseid andmeid vahetada ka tollialaste õigusaktide ühtse kohaldamise tagamiseks.
Artikkel 48
Vabastusjärgne kontroll
Toll võib pärast kauba vabastamist tollikontrolli eesmärgil kontrollida tollideklaratsioonis, ajutise ladustamise deklaratsioonis, sisenemise ülddeklaratsioonis, väljumise ülddeklaratsioonis, reekspordi deklaratsioonis või reekspordi teatises esitatud teabe õigsust ja täielikkust ning mis tahes lisadokumentide olemasolu, autentsust, õigsust ja kehtivust ning kontrollida deklarandi raamatupidamise ja muid dokumente, mis on seotud asjaomase kaubaga tehtavate toimingute või selle kaubaga seotud eelnevate või edasiste äritoimingutega. Samuti võib toll asjaomast kaupa läbi vaadata ja/või võtta proove ja näidiseid, kui tal on seda võimalik veel teha.
Kõnealune kontroll võib toimuda kauba valdaja või valdaja esindaja, muu asjaomaste toimingutega äritegevuse tõttu otseselt või kaudselt seotud isiku või mis tahes muu isiku tööruumides, kelle valduses on seoses äritegevusega asjaomased dokumendid ja andmed.
Artikkel 49
Liidusisesed lennud ja merereisid
1. Tollikontrolli või -formaalsusi viiakse liidusiseseid lende või liidusiseseid merereise tegevate isikute käsi- ja registreeritud pagasi suhtes läbi üksnes juhul, kui sellised kontrollid või formaalsused on sätestatud tollialastes õigusaktides.
2. Lõiget 1 kohaldatakse, ilma et see piiraks kumbagi järgmistest kontrollidest:
a)
turvalisuse ja julgeoleku kontroll;
b)
keeldude või piirangutega seotud kontrollid.
Artikkel 50
Rakendamisvolituste andmine
1. Komisjon võtab rakendusaktidega vastu meetmed, et tagada artikli 46 lõikes 3 osutatud tollikontrollide ühetaoline kohaldamine, sealhulgas riskiteabe ja riskianalüüsi tulemuste vahetamine, ühised riskikriteeriumid ja -standardid, kontrollimeetmed ja kontrolli eelisvaldkonnad.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
Meetmetega seotud eriti kiireloomulistel asjaoludel, mis on nõuetekohaselt põhjendatud vajadusega ajakohastada kiiresti ühtne riskijuhtimise raamistik ning kohandada riskiteabe ja -analüüside vahetamist, ühiseid riskikriteeriume ja -standardeid, kontrollimeetmeid ja kontrolli eelisvaldkondi riski arenguga, võtab komisjon kooskõlas artikli 285 lõikes 5 osutatud menetlusega vastu viivitamata kohaldatavad rakendusaktid.
Kui artikli 285 lõikes 1 osutatud komitee arvamus tuleb saada kirjaliku menetluse teel, kohaldatakse artikli 285 lõiget 6.
2. Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks sadamate või lennujaamade loetelu, kus kohaldatakse kooskõlas artikliga 49 tollikontrolle ja -formaalsusi järgmisele:
a)
käsi- ja registreeritud pagas, mis kuulub isikutele, kes:
i)
lendavad õhusõidukiga, mis saabub liiduvälisest lennujaamast ja jätkab pärast vahemaandumist liidu lennujaamas lendu teise liidu lennujaama;
ii)
lendavad õhusõidukiga, mis jätkab lendu liiduvälisesse lennujaama pärast vahemaandumist liidu lennujaamas;
iii)
teevad ühe ja sama laevaga merereisi, mis koosneb järjestikustest reisietappidest, mis algavad või lõppevad liiduvälises sadamas või mille käigus tehakse vahepeatus liiduvälises sadamas;
iv)
viibivad lõbusõidulaeval või turismi- või äriotstarbelise õhusõiduki pardal;
b)
käsi- ja registreeritud pagas:
i)
mis saabub liidu lennujaama liiduvälisest lennujaamast saabuva õhusõiduki pardal ja laaditakse ümber selles liidu lennujaamas teisele õhusõidukile, mis suundub liidusisesele lennule;
ii)
mis laaditakse liidu lennujaamas liidusisesele lennule suunduvale õhusõidukile edasitoimetamiseks teise liidu lennujaama, kus see laaditakse ümber liiduvälisesse lennujaama suunduvale õhusõidukile.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
8. Jagu
Dokumentide ja muu teabe säilitamine ning tasud ja kulud
Artikkel 51
Dokumentide ja muu teabe säilitamine
1. Tollikontrolli otstarbel säilitab asjaomane isik artikli 15 lõikes 1 nimetatud dokumente ja teavet tollile kättesaadaval ja nende poolt heakskiidetud viisil vähemalt kolm aastat.
Muudel kui kolmandas lõigus osutatud asjaoludel vabasse ringlusse lubatud kauba või ekspordiks deklareeritud kauba puhul algab kõnealune ajavahemik selle aasta lõpust, mil vabasse ringlusse lubamise või ekspordi tollideklaratsioon aktsepteeritakse.
Kauba puhul, mis selle lõppkasutuse tõttu lubatakse vabasse ringlusse maksuvabalt või vähendatud imporditollimaksumääraga, algab kõnealune ajavahemik selle aasta lõpust, mil tollijärelevalve asjaomase kauba üle lõpetatakse.
Kauba puhul, mis on suunatud mis tahes muule tolliprotseduurile või mis on ajutiselt ladustatud, algab kõnealune ajavahemik selle aasta lõpust, mil lõpetati kõnealune tolliprotseduur või lõppes ajutine ladustamine.
2. Ilma et see piiraks artikli 103 lõike 4 kohaldamist, tuleb juhul, kui seoses tollivõlaga läbi viidud tollikontrolli käigus selgub, et asjaomane kanne raamatupidamises tuleb ära parandada, ning asjaomast isikut on sellest teavitatud, säilitada asjaomaseid dokumente ja teavet lisaks käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud ajavahemikule veel kolm aastat.
Kui on esitatud kaebus või on alustatud kohtumenetlust, säilitatakse dokumente ja teavet lõikes 1 sätestatud tähtaja jooksul või kuni kaebuse menetlemise või kohtmenetluse lõpetamiseni, olenevalt sellest, milline neist on hiliseim.
Artikkel 52
Tasud ja kulud
1. Toll ei nõua tasu tollikontrolli või tollialaste õigusaktide rakendamisega seonduvate muude toimingute tegemise eest pädeva tolliasutuse ametlikel lahtiolekuaegadel.
2. Toll võib nõuda tasu eriteenuste eest või nõuda tagasi nendega seonduvaid kulusid, eelkõige järgmiste teenuste puhul:
a)
tolli personali kohalolu väljaspool tolliasutuse ametlikke lahtiolekuaegu või väljaspool tolliasutuse tööruume, kui selleks on esitatud taotlus;
b)
analüüsid või ekspertaruanded kauba kohta ning postimaksud kauba tagastamise eest taotlejale, eriti seoses artikli 33 kohaselt vastu võetud otsustega või artikli 14 lõike 1 kohaselt esitatud teabega,
c)
kauba läbivaatamine või proovide või näidiste võtmine tõendamise eesmärgil või kauba hävitamine, kui sellega kaasnevad muud kulud kui tollipersonali kasutamisega seotud kulud;
d)
erakorralised kontrollimeetmed, kui need on vajalikud kauba liigi või võimaliku ohu tõttu.
3. PEATÜKK
Valuuta konverteerimine ja tähtajad
Artikkel 53
Valuuta konverteerimine
1. Pädevad asutused avaldavad ja/või teevad internetis kättesaadavaks kohaldatava vahetuskursi, kui valuuta konverteerimine on vajalik ühel järgmistest põhjustest:
a)
kauba tolliväärtuse määramiseks kasutatavad tegurid on avaldatud muus vääringus kui selle liikmesriigi vääring, kus tolliväärtus määratakse;
b)
kauba tariifse klassifikatsiooni ning impordi- ja eksporditollimaksu suuruse, sealhulgas ühises tollitariifistikus esitatud piirväärtuste määramiseks nõutakse euro väärtust omavääringus.
2. Kui valuuta konverteerimine on vajalik muudel kui lõikes 1 osutatud põhjustel, määratakse tollialaste õigusaktide raames kohaldatav euro väärtus omavääringu suhtes kindlaks vähemalt kord aastas.
Artikkel 54
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon kehtestab rakendusaktidega artikli 53 lõigetes 1 ja 2 osutatud eesmärkidel eeskirjad vääringute ümberarvestamiseks.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 55
Ajavahemikud, kuupäevad ja tähtajad
1. Kui tollialastes õigusaktides on ette nähtud teatav ajavahemik, kuupäev või tähtaeg, võib seda ajavahemikku pikendada või lühendada ning kuupäeva või tähtaega edasi lükata või varasemaks tuua ainult juhul, kui ei ole sätestatud teisiti.
2. Kohaldatakse nõukogu 3. juuni 1971. aasta määruses (EMÜ, Euratom) nr 1182/71, millega määratakse kindlaks ajavahemike, kuupäevade ja tähtaegade suhtes kohaldatavad eeskirjad (14) sätestatud ajavahemike, kuupäevade ja tähtaegade suhtes kohaldatavaid eeskirju, kui tollialastes õigusaktides ei ole ette nähtud teisiti.
II JAOTIS
TEGURID, MILLE ALUSEL KOHALDATAKSE IMPORDI- JA EKSPORDITOLLIMAKSU NING MUID KAUBAVAHETUSEGA SEONDUVAID MEETMEID
1. PEATÜKK
Ühine tollitariifistik ja kauba tariifne klassifitseerimine
Artikkel 56
Ühine tollitariifistik ja järelevalve
1. Tasumisele kuuluv impordi- ja eksporditollimaks põhineb ühisel tollitariifistikul.
Liidu õigusaktidega ette nähtud muid meetmeid, mis reguleerivad konkreetseid kaubavahetusega seotud valdkondi, kohaldatakse vajaduse korral vastavalt kõnealuste kaupade tariifsele klassifikatsioonile.
2. Ühise tollitariifistiku moodustab kõik järgnev:
a)
määruses (EMÜ) nr 2658/87 sätestatud kaupade kombineeritud nomenklatuur;
b)
mis tahes muu nomenklatuur, mis täielikult või osaliselt põhineb kombineeritud nomenklatuuril või milles sätestatakse sellele lisaalajaotisi ja mis on kehtestatud konkreetseid valdkondi reguleerivate liidu õigusaktidega, selleks et kohaldada kaubavahetusega seotud tariifseid meetmeid;
c)
kombineeritud nomenklatuuriga hõlmatud kauba suhtes kokkuleppeline või ühepoolne tollimaks;
d)
liidu ning teatavate väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvate riikide või territooriumide või selliste riikide või territooriumide rühmade vahel sõlmitud lepingutes sisalduvad tariifsed soodusmeetmed;
e)
tariifsed soodusmeetmed, mille liit on teatavate väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvate riikide või territooriumide või asjaomaste riikide või territooriumide rühmade suhtes ühepoolselt kehtestanud;
f)
ühepoolsed meetmed, millega nähakse ette teatava kauba suhtes kehtestatud tollimaksu vähendamine või sellest vabastamine;
g)
teatava kauba suhtes selle liigi või lõppkasutuse tõttu kehtestatud tariifne sooduskohtlemine punktides c-f või h kirjeldatud meetmete raames;
h)
muud tariifsed meetmed, mis on ette nähtud liidu põllumajandusalaste, kaubandusalaste või muude õigusaktidega.
3. Kui asjaomane kaup vastab lõike 2 punktides d-g sätestatud meetmetes esitatud tingimustele, kohaldatakse deklarandi taotluse alusel kõnealustes sätetes osutatud meetmeid, selle asemel et kohaldada nimetatud lõike punktis c sätestatud meetmeid. Sellise taotluse võib esitada tagantjärele, eeldusel et asjaomastes meetmetes või käesolevas tolliseadustikus sätestatud tähtajad ja tingimused on täidetud.
4. Kui lõike 2 punktides d-g kirjeldatud meetmete kohaldamine või kõnealuse lõike punktis h osutatud meetmetest vabastamine on piiratud teatava impordi- või ekspordimahuga, lõpetatakse kõnealuste meetmete kohaldamine või meetmetest vabastamine tariifikvootide olemasolu korral niipea, kui ette nähtud impordi- või ekspordimaht on saavutatud.
Tariifilagede saavutamisel lõpetatakse kõnealuste meetmete kohaldamine liidu õigusaktiga.
5. Sellise kauba vabasse ringlusse lubamise või ekspordi üle, mille suhtes kohaldatakse lõigetes 1 ja 2 osutatud meetmeid, võidakse teostada järelevalvet.
Artikkel 57
Kauba tariifne klassifitseerimine
1. Ühise tollitariifistiku kohaldamisel seisneb kauba tariifne klassifitseerimine kombineeritud nomenklatuuri alamrubriigi või madalama alajaotise kindlaksmääramises, mille alla kõnealune kaup klassifitseeritakse.
2. Mittetariifsete meetmete kohaldamisel seisneb kauba tariifne klassifitseerimine kombineeritud nomenklatuuri või liidu õigusaktiga loodud ning täielikult või osaliselt kombineeritud nomenklatuuril põhineva või sellesse täiendavaid alajaotisi lisava muu nomenklatuuri alamrubriigi või madalama alajaotise kindlaksmääramises, mille alla kõnealune kaup klassifitseeritakse.
3. Lõigete 1 ja 2 kohaselt kindlaks määratud alamrubriiki või madalamat alajaotist kasutatakse asjaomase alamrubriigiga seotud meetmete kohaldamiseks.
4. Komisjon võib vastu võtta meetmeid kauba tariifse klassifikatsiooni määramiseks kooskõlas lõigetega 1 ja 2.
Artikkel 58
Rakendamisvolituste andmine
1. Komisjon võtab rakendusaktidega vastu meetmed artikli 56 lõikes 4 osutatud tariifikvootide ja tariifilagede ühtseks haldamiseks ning artikli 56 lõikes 5 osutatud kauba vabasse ringlusse lubamise või ekspordi järelevalve korraldamiseks.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
2. Komisjon võtab rakendusaktidega vastu artikli 57 lõikes 4 osutatud meetmed.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
Meetmetega seotud eriti kiireloomulistel asjaoludel, mis on nõuetekohaselt põhjendatud vajadusega tagada kombineeritud nomenklatuuri korrektne ja ühetaoline kohaldamine, võtab komisjon kooskõlas artikli 285 lõikes 5 osutatud menetlusega vastu viivitamata kohaldatavad rakendusaktid.
Kui artikli 285 lõikes 1 osutatud komitee arvamus tuleb saada kirjaliku menetluse teel, kohaldatakse artikli 285 lõiget 6.
2. PEATÜKK
Kauba päritolu
1. Jagu
Mittesooduspäritolu
Artikkel 59
Reguleerimisala
Artiklites 60 ja 61 nähakse ette reeglid kauba mittesooduspäritolu määramiseks, eesmärgiga kohaldada:
a)
ühist tollitariifistikku, välja arvatud artikli 56 lõike 2 punktides d ja e kirjeldatud meetmeid;
b)
meetmeid, mis ei kuulu tariifsete meetmete hulka ning mis on kehtestatud konkreetseid kaubavahetusega seotud valdkondi reguleerivate liidu õigusaktidega; ning
c)
muid kauba päritoluga seonduvaid liidu meetmeid.
Artikkel 60
Päritolu määramine
1. Kaup, mis on täielikult saadud ühes riigis või ühel territooriumil, loetakse kõnealusest riigist või kõnealuselt territooriumilt pärinevaks kaubaks.
2. Kaup, mille tootmisega on seotud rohkem kui üks riik või territoorium, loetakse pärinevaks sellest riigist või sellelt territooriumilt, kus selleks seadmestatud ettevõttes toimus selle kauba viimane oluline majanduslikult põhjendatud töötlemine või toiming, mille tulemusena valmis uus toode või mis oli tähtis valmistamisetapp.
Artikkel 61
Päritolutõend
1. Kui tollideklaratsioonis on märgitud päritolu vastavalt tollialastele õigusaktidele, võib toll nõuda deklarandilt kauba päritolu tõendamist.
2. Kui vastavalt tollialastele õigusaktidele või muudele asjaomaseid valdkondi reguleerivatele liidu õigusaktidele esitatakse kauba päritolutõend, võib toll põhjendatud kahtluse korral nõuda lisatõendeid, mis on vajalikud tagamaks, et märgitud päritolu on kooskõlas asjaomastes liidu õigusaktides sätestatud reeglitega.
3. Kui see on kaubanduslikel põhjustel vajalik, võib liit väljastada päritolu tõendava dokumendi kooskõlas sihtkohariigis või -territooriumil kehtivate päritolureeglitega või muu meetodiga sellise riigi kindlaksmääramiseks, kus kaup täielikult saadi või läbis viimase olulise töötlemise.
Artikkel 62
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, milles sätestatakse reeglid, mille kohaselt kaup, mille mittesooduspäritolu kindlakstegemine on vajalik artiklis 59 osutatud liidu meetmete kohaldamiseks, loetakse artikli 60 kohaselt täielikult saaduks ühes riigis või ühel territooriumil või läbinuks ühes riigis või ühel territooriumil selleks seadmestatud ettevõttes viimase olulise majanduslikult põhjendatud töötlemise või toimingu, mille tulemusena valmis uus toode või mis oli tähtis valmistamisetapp.
Artikkel 63
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon võtab rakendusaktidega vastu artiklis 61 osutatud päritolutõendite esitamist ja kontrollimist käsitlevad menetluseeskirjad.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
2. Jagu
Sooduspäritolu
Artikkel 64
Kauba sooduspäritolu
1. Et kauba suhtes saaks kohaldada artikli 56 lõike 2 punktis d või e osutatud meetmeid või mittetariifseid soodusmeetmeid, peab kaup vastama käesoleva artikli lõigetes 2-5 osutatud sooduspäritolureeglitele.
2. Kauba puhul, mille suhtes kohaldatakse soodusmeetmeid lepingute alusel, mille liit on sõlminud teatavate väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvate riikide või territooriumidega või selliste riikide või territooriumide rühmadega, sätestatakse sooduspäritolureeglid kõnealustes lepingutes.
3. Kauba puhul, mille suhtes kohaldatakse soodusmeetmeid, mille liit on vastu võtnud ühepoolselt teatavate väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvate riikide või territooriumide või selliste riikide või territooriumide rühmade suhtes, millele ei ole lõikes 5 osutatud, võtab komisjon vastu meetmed, milles sätestatakse sooduspäritolureeglid.
Need reeglid põhinevad kriteeriumil, et kaup on täielikult saadud või kaup valmib piisava töötlemise või töö tulemusena.
4. Kauba puhul, mille suhtes kohaldatakse liidu tolliterritooriumi ning Ceuta ja Melilla vahelises kaubanduses kehtivaid soodusmeetmeid, mis sisalduvad 1985. aasta ühinemisakti protokollis nr 2, võetakse sooduspäritolureeglid vastu vastavalt kõnealuse protokolli artiklile 9.
5. Kauba puhul, mille suhtes kohaldatakse soodusmeetmeid, mis sisalduvad liiduga assotsieerunud ülemeremaade ja -territooriumide kasuks sõlmitud sooduskokkulepetes, võetakse sooduspäritolureeglid vastu vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 203.
6. Komisjon võib omal algatusel või soodustatud riigi või territooriumi taotlusel teha sellele riigile või territooriumile teatavate kaupade osas ajutise erandi lõikes 3 osutatud sooduspäritolureeglitest.
Ajutine erand tuleb põhjendada ühega järgmistest põhjustest:
a)
soodustatud riik või territoorium ei saa sisemistel või välistel asjaoludel ajutiselt järgida sooduspäritolureegleid;
b)
soodustatud riik või territoorium palub aega, et valmistuda nende reeglite täitmiseks;
Asjaomane soodustatud riik või territoorium esitab komisjonile kirjaliku taotluse erandi tegemiseks, põhjendades teise lõigu kohaselt erandi vajalikkust ning lisades asjakohased lisadokumendid.
Ajutine erand kehtib seni, kui on olemas erandi aluseks olnud sisemiste või väliste asjaolude mõju, või ajavahemiku jooksul, mida soodustatud riik või territoorium vajab kõnealuste reeglite täitmise saavutamiseks.
Kui erand antakse, peab asjaomane soodustatud riik või territoorium täitma kõik nõuded, millega nähakse ette komisjonile esitatav teave erandi kasutamise ja erandiga hõlmatud koguste haldamise kohta.
Artikkel 65
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, milles sätestatakse artikli 64 lõikes 3 sätestatud reeglid sooduspäritolu kohta.
Artikkel 66
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon kehtestab rakendusaktidega:
a)
menetluseeskirjad artikli 64 lõikes 1 osutatud kauba sooduspäritolu määramise hõlbustamiseks liidus;
b)
meetme, millega soodustatud riigile või territooriumile tehakse artikli 64 lõikes 6 osutatud ajutine erand.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
3. Jagu
Konkreetse kauba päritolu määramine
Artikkel 67
Komisjoni võetavad meetmed
Komisjon võib vastu võtta meetmeid konkreetse kauba päritolu määramiseks kooskõlas sellele kaubale kohaldatavate päritolureeglitega.
Artikkel 68
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon võtab rakendusaktidega vastu artiklis 67 osutatud meetmed. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
Selliste meetmetega seonduvatel eriti kiireloomulistel asjaoludel, mis on nõuetekohaselt põhjendatud vajadusega tagada päritolureeglite korrektne ja ühetaoline kohaldamine, võtab komisjon kooskõlas artikli 285 lõikes 5 osutatud menetlusega vastu viivitamata kohaldatavad rakendusaktid.
Kui artikli 285 lõikes 1 osutatud komitee arvamus tuleb saada kirjaliku menetluse teel, kohaldatakse artikli 285 lõiget 6.
3. PEATÜKK
Kauba tolliväärtus
Artikkel 69
Reguleerimisala
Kauba tolliväärtus ühise tollitariifistiku ja kaubavahetusega seonduvates, erinevaid valdkondi reguleerivates liidu õigusaktides sätestatud mittetariifsete meetmete kohaldamisel määratakse vastavalt artiklitele 70 ja 74.
Artikkel 70
Tehinguväärtusel põhinev tolliväärtuse määramise meetod
1. Kauba esmaseks tolliväärtuseks on tehinguväärtus, milleks on liidu tolliterritooriumile eksportimiseks müüdud kauba eest tegelikult makstud või makstav hind, mida on vajaduse korral korrigeeritud.
2. Tegelikult makstud või makstav hind on kogu summa, mille ostja on maksnud või maksab imporditud kauba eest müüjale või kolmandale isikule müüja kasuks ning mis hõlmab kõiki imporditud kauba müügi tingimusena tehtud või tehtavaid makseid.
3. Tehinguväärtust kohaldatakse eeldusel, et on täidetud kõik järgmised tingimused:
a)
ostjal ei ole kauba käsutamisel või kasutamisel muid piiranguid peale mis tahes järgmiste piirangute:
i)
liidu õigusaktidega või liidu ametiasutuste poolt kehtestatud või ette nähtud piirangud;
ii)
kauba edasimüügi geograafilist piirkonda käsitlevad piirangud;
iii)
piirangud, mis ei mõjuta oluliselt kauba tolliväärtust;
b)
kauba müük ega hind ei sõltu mingitest tingimusest ega kaalutlustest, mille väärtust kauba väärtuse määramisel ei ole võimalik määrata;
c)
ostja poolt kauba hilisemast edasimüügist, käsutamisest või kasutamisest saadud tulust ei laeku ühtegi osa otseselt ega kaudselt müüjale, välja arvatud juhul, kui hinda on võimalik korrigeerida;
d)
ostja ja müüja ei ole teineteisega seotud või nendevaheline suhe ei mõjutanud hinda.
Artikkel 71
Tehinguväärtuse elemendid
1. Artikli 70 kohaselt tolliväärtuse määramisel lisatakse imporditud kauba eest tegelikult makstud või makstavale hinnale:
a)
järgmised kulud sellisel määral, mil ostja on need kandnud, kuid mis ei ole lisatud kauba eest tegelikult makstud või makstavale hinnale:
i)
komisjoni- ja vahendustasu, välja arvatud ostukomisjonitasu;
ii)
selliste konteinerite kulud, mida tollieeskirjade kohaldamisel ei eristata vastavast kaubast; ning
iii)
pakkimiskulud nii töö kui ka materjali puhul;
b)
järgmiste kaupade ja teenuste vastavalt jaotatud väärtus, kui see ei ole osa tegelikult makstud või makstavast hinnast ning kui ostja on neid kaupu tarninud või teenuseid osutanud otse või kaudselt, tasuta või alandatud hinnaga selleks, et imporditud kaupa toota ja ekspordiks müüa:
i)
materjalid, komponendid, osad jms, millest imporditud kaup koosneb;
ii)
imporditud kauba tootmisel kasutatud tööriistad, stantsid, valuvormid jms;
iii)
imporditud kauba tootmisel tarvitatud materjal; ning
iv)
inseneri-, arendus-, kunstniku- ja disaineritööd ning kavandid ja visandid, mis on tehtud väljaspool liitu ja on vajalikud imporditud kauba tootmiseks;
c)
autori- ja litsentsitasu, mis on seotud selle kaubaga, mille väärtust määratakse, ja mida ostja peab selle kauba müügi tingimusena otseselt või kaudselt maksma, kui selline tasu ei ole arvestatud tegelikult makstud või makstava hinna sisse;
d)
tulu see osa, mis imporditud kauba igast järgnevast edasimüügist, käsutamisest või kasutamisest laekub otse või kaudselt müüjale; ning
e)
järgmised kulud kuni kohani, kus kaup tuuakse liidu tolliterritooriumile:
i)
imporditud kauba veo- ja kindlustuskulud; ning
ii)
laadimis- ja käitlemiskulud, mis on seotud imporditud kauba veoga.
2. Tegelikult makstud või makstavale hinnale lisatakse vastavalt lõikele 1 ainult objektiivsete ja mõõdetavate andmete alusel määratud kulud.
3. Tolliväärtuse määramisel ei tohi tegelikult makstud või makstavale hinnale lisada käesolevas artiklis loetlemata kulusid.
Artikkel 72
Elemendid, mida ei lisata tolliväärtusele
Artikli 70 kohaselt tolliväärtuse määramisel ei lisata järgmist:
a)
imporditud kauba veokulud pärast selle sisenemist liidu tolliterritooriumile;
b)
ehitus-, paigaldus-, kooste-, hooldus- või tehnoabikulud, kui neid teenuseid osutati pärast selliste kaupade sisenemist liidu tolliterritooriumile, nagu tööstuslik sisseseade, masinad või seadmed;
c)
intressid rahastamiskokkuleppe alusel, mille ostja on sõlminud ja mis on seotud imporditud kauba ostmisega, sõltumata sellest, kas rahastajaks on müüja või mõni muu isik, tingimusel et rahastamiskokkulepe on sõlmitud kirjalikult ja vajaduse korral saab ostja tõendada, et järgmised tingimused on täidetud:
i)
sellist kaupa müüakse reaalselt hinnaga, mis on deklareeritud kui tegelikult makstud või makstav hind;
ii)
nõutav intressimäär ei ületa taset, mida kõnealuse rahastamise ajal kohaldatakse selliste tehingute suhtes riigis, kus rahastamine toimub;
d)
tasu imporditud kauba reprodutseerimise õiguse eest liidus;
e)
ostukomisjonitasud;
f)
imporditollimaksud või muud kauba impordi või müügiga seoses liidus makstavad maksud;
g)
olenemata artikli 71 lõike 1 punktist c, tasu, mida ostja maksab imporditud kauba turustamise või edasimüügi õiguse eest, kui see tasu ei ole kauba liitu eksportimiseks müümise tingimus.
Artikkel 73
Lihtsustamine
Toll võib taotluse alusel lubada, et konkreetsete kriteeriumide alusel määratakse kindlaks järgmised summad, kui neid ei ole võimalik kindlaks määrata tollideklaratsiooni aktsepteerimise kuupäeval:
a)
summad, mis tuleb arvestada tolliväärtuse sisse artikli 70 lõike 2 kohaselt; ning
b)
artiklites 71 ja 72 osutatud summad.
Artikkel 74
Tolliväärtuse määramise teisesed meetodid
1. Kui kauba tolliväärtust ei ole võimalik määrata artikli 70 alusel, siis kohaldatakse selle määramiseks lõike 2 punkte a-d nende järjekorras, kuni esimese punktini, mille alusel saab kauba tolliväärtust määrata.
Deklarandi taotluse korral muudetakse lõike 2 punktide c ja d kohaldamise järjekorda.
2. Lõikele 1 vastav tolliväärtus on:
a)
identse kauba tehinguväärtus, mis on liidu tolliterritooriumile ekspordiks müüdud ja eksporditud samal ajal või ligikaudu samal ajal kui see kaup, mille väärtust määratakse;
b)
sarnase kauba tehinguväärtus, mis on liidu tolliterritooriumile ekspordiks müüdud ja eksporditud samal ajal või ligikaudu samal ajal kui see kaup, mille väärtust määratakse;
c)
väärtus, mis põhineb ühikuhinnal, millega imporditud kaupa või identset või sarnast imporditud kaupa on müüdud liidu tolliterritooriumi piires kõige suuremas üldkoguses isikule, kes ei ole müüjaga seotud; või
d)
arvutatud väärtus, mis koosneb järgmistest elementidest:
i)
imporditud kauba tootmisel kasutatud materjalide ning kauba tootmise või muu töötlemise kulud või väärtus;
ii)
kasum ja üldkulud summa ulatuses, mis tavaliselt kujuneb ekspordiriigi tootjate poolt liidu tolliterritooriumile eksportimiseks toodetud ning hinnatava kaubaga samasse klassi või liiki kuuluva kauba müügil;
iii)
artikli 71 lõike 1 punktis e osutatud kulud või väärtus.
3. Kui tolliväärtust ei ole võimalik määrata lõike 1 alusel, määratakse see liidu tolliterritooriumil kättesaadavate andmete alusel, kasutades kohaseid meetodeid, mis on kooskõlas kõigis järgmistes õigusnormides sisalduvate põhimõtete ja üldsätetega:
a)
üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe VII artikli rakendamise leping;
b)
üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe VII artikkel;
c)
käesolev peatükk.
Artikkel 75
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks tingimused artiklis 73 osutatud loa andmiseks.
Artikkel 76
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad:
a)
tolliväärtuse määramiseks kooskõlas artikli 70 lõigetega 1 ja 2 ning artiklitega 71 ja 72, sealhulgas eeskirjad tegelikult makstud või makstava hinna korrigeerimiseks;
b)
artikli 70 lõikes 3 osutatud tingimuste kohaldamiseks;
c)
artiklis 74 osutatud tolliväärtuse määramiseks.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
III JAOTIS
TOLLIVÕLG JA TAGATISED
1. PEATÜKK
Tollivõla tekkimine
1. Jagu
Tollivõlg impordil
Artikkel 77
Vabasse ringlusse lubamine ja ajutine import
1. Tollivõlg impordil tekib, kui liiduväline kaup, millelt tuleb tasuda imporditollimaks, suunatakse ühele järgmistest tolliprotseduuridest:
a)
vabasse ringlusse lubamine, sealhulgas lõppkasutust käsitlevate sätete alusel;
b)
ajutine import osalise vabastamisega imporditollimaksust.
2. Tollivõlg tekib asjaomase tollideklaratsiooni aktsepteerimise hetkel.
3. Deklarant on võlgnik. Kaudse esindamise korral on isik, kelle eest tollideklaratsioon esitatakse, samuti võlgnik.
Kui mõni lõikes 1 osutatud protseduuri puudutav tollideklaratsioon on koostatud teabe põhjal, mille tulemusena imporditollimaksu osaliselt või täielikult sisse ei nõuta, on võlgnik ka isik, kes tollideklaratsiooni koostamiseks nõutava teabe andis ja kes teadis või oleks pidanud teadma, et teave oli vale.
Artikkel 78
Erisätted päritolustaatuseta kauba kohta
1. Kui imporditollimaksu tagasimaksed või imporditollimaksust vabastamine on keelatud sellise päritolustaatuseta kauba puhul, mida kasutatakse selliste toodete valmistamisel, mille kohta liidu ja teatavate väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvate riikide või territooriumide või selliste riikide või territooriumide rühmade vahelise sooduskorra raames koostatakse või antakse välja päritolutõend, tekib tollivõlg sellise päritolustaatuseta kauba puhul kõnealuste toodete reekspordi deklaratsiooni aktsepteerimisel.
2. Kui tollivõlg on tekkinud lõike 1 kohaselt, määratakse sellele võlale vastav imporditollimaksu summa samadel alustel kui tollivõla puhul, mis tekib samal päeval sellise päritolustaatuseta kauba vabasse ringlusse lubamise tollideklaratsiooni aktsepteerimisel, mida kasutatakse asjaomaste toodete valmistamisel seestöötlemisprotseduuri lõpuleviimiseks.
3. Kohaldatakse artikli 77 lõikeid 2 ja 3. Artiklis 270 kirjeldatud liiduvälise kauba puhul on võlgnik siiski isik, kes esitab asjaomase reekspordi deklaratsiooni. Kaudse esindamise korral on isik, kelle eest deklaratsioon esitatakse, samuti võlgnik.
Artikkel 79
Rikkumisest tulenev tollivõlg
1. Kauba puhul, mille eest tuleb tasuda imporditollimaksu, tekib tollivõlg impordil mis tahes järgmisel juhul:
a)
jäetakse täitmata mõni tollialastes õigusaktides sätestatud kohustus, mis käsitleb liiduvälise kauba toomist liidu tolliterritooriumile, selle tollijärelevalve alt väljaviimist või sellise kauba liikumist, töötlemist, ladustamist, ajutist ladustamist, ajutist importi või käsutamist kõnealusel territooriumil;
b)
jäetakse täitmata mõni tollialastes õigusaktides sätestatud kohustus, mis käsitleb kauba lõppkasutust liidu tolliterritooriumil;
c)
jäetakse täitmata mõni tingimus, mis on seotud liiduvälise kauba suunamisega tolliprotseduurile või kaubale maksuvabastuse või vähendatud imporditollimaksu määra kohaldamisega kauba lõppkasutuse tõttu.
2. Tollivõla tekkimise aeg on üks järgmistest:
a)
hetk, mil kohustust, mille mittetäitmine tollivõla põhjustab, ei täideta või täitmine katkestatakse;
b)
hetk, mil kaup suunatakse tolliprotseduurile või võetakse vastu tollideklaratsioon tolliprotseduurile suunamise eesmärgil, kui hiljem selgub, et ei ole täidetud tingimus, mille alusel kaup asjaomasele protseduurile suunati või mille alusel asjaomasele kaubale kehtestati maksuvabastus või vähendatud imporditollimaksumäär kauba lõppkasutuse tõttu.
3. Lõike 1 punktides a ja b esitatud juhtudel on võlgnik üks järgmistest isikutest:
a)
isik, kes pidi asjaomase kohustuse täitma;
b)
isik, kes teadis või oleks pidanud mõistlikult käitudes teadma, et tollialaste õigusaktide kohane kohustus ei ole täidetud, ja kes tegutses isiku eest, kes pidi asjaomase kohustuse täitma, või kes osales tegevuses, mille tulemuseks oli kohustuse mittetäitmine;
c)
isik, kes omandas asjaomase kauba või kes seda valdas ja kes kauba omandamise või saamise ajal teadis või oleks pidanud mõistlikult käitudes teadma, et tollialaste õigusaktide kohane kohustus ei ole täidetud.
4. Lõike 1 punktis c osutatud juhtudel on võlgnik isik, kes peab täitma kauba tolliprotseduurile suunamise või kõnealusele tolliprotseduurile suunatud asjaomase kauba tollideklaratsiooni või kauba lõppkasutuse tõttu antud maksuvabastuse või vähendatud imporditollimaksu määra kehtestamise tingimused.
Kui mõne lõike 1 punktis c osutatud tolliprotseduuri suhtes on koostatud tollideklaratsioon ja kui tollile on antud tollialaste õigusaktidega nõutav teave kauba kõnealusele tolliprotseduurile suunamise tingimuste kohta, millest tulenevalt imporditollimaksu osaliselt või täielikult sisse ei nõuta, on võlgnik ka isik, kes esitas tollideklaratsiooni koostamiseks vajaliku teabe ja kes teadis või mõistlikult käitudes oleks pidanud teadma, et asjaomane teave oli vale.
Artikkel 80
Juba tasutud imporditollimaksu summa mahaarvamine
1. Kui tollivõlg on tekkinud vastavalt artikli 79 lõikele 1 lõppkasutuse tõttu vähendatud imporditollimaksu määraga vabasse ringlusse lubatud kauba puhul, arvatakse kauba vabasse ringlusse lubamisel tasutud imporditollimaksu summa tollivõlale vastava imporditollimaksu summast maha.
Esimest lõiku kohaldatakse, kui tollivõlg on tekkinud asjaomase kauba hävitamise tagajärjel tekkinud jääkide ja jäätmete suhtes.
2. Kui tollivõlg on tekkinud vastavalt artikli 79 lõikele 1 osalise imporditollimaksust vabastamisega ajutisele impordile suunatud kauba puhul, arvatakse osalisel vabastamisel tasutud imporditollimaksu summa tollivõlale vastava imporditollimaksu summast maha.
2. Jagu
Tollivõlg ekspordil
Artikkel 81
Eksport ja välistöötlemine
1. Ekspordil tekib tollivõlg eksporditollimaksuga maksustatud kauba suunamisel ekspordiprotseduurile või välistöötlemisprotseduurile.
2. Tollivõlg tekib tollideklaratsiooni aktsepteerimise ajal.
3. Deklarant on võlgnik. Kaudse esindamise korral on isik, kelle eest tollideklaratsioon esitatakse, samuti võlgnik.
Kui tollideklaratsioon on koostatud teabe põhjal, millest tulenevalt eksporditollimaksu osaliselt või täielikult sisse ei nõuta, on võlgnik ka isik, kes esitas deklaratsiooni koostamiseks vajaliku teabe ning teadis või oleks mõistlikult käitudes pidanud teadma, et asjaomane teave oli vale.
Artikkel 82
Rikkumisest tulenev tollivõlg
1. Kauba puhul, mille eest tuleb tasuda eksporditollimaksu, tekib tollivõlg ekspordil ühel järgmistest juhtudest:
a)
jäetakse täitmata mõni tollialastes õigusaktides sätestatud kohustus, mis käsitleb kauba väljaviimist;
b)
jäetakse täitmata tingimused, mille kohaselt kaupa lubati liidu tolliterritooriumilt välja viia täieliku või osalise eksporditollimaksust vabastamisega.
2. Tollivõla tekkimise aeg on üks järgmistest:
a)
hetk, mil kaup tegelikult liidu tolliterritooriumilt ilma tollideklaratsioonita välja viidi;
b)
hetk, mil kaup saabub muusse sihtkohta kui see, kuhu seda lubati täielikult või osaliselt eksporditollimaksust vabastatuna liidu tolliterritooriumilt välja viia;
c)
kui toll ei ole võimeline määrama punktis b osutatud aega, siis hetk, mil kauba eksporditollimaksust vabastamise aluseks olevate tingimuste täitmist kinnitavate tõendite esitamiseks määratud tähtaeg on möödunud.
3. Lõike 1 punktis a osutatud juhtudel on võlgnik üks järgmistest isikutest:
a)
isik, kes pidi asjaomase kohustuse täitma;
b)
isik, kes teadis või oleks mõistlikult käitudes pidanud teadma, et asjaomane kohustus ei ole täidetud, ja kes tegutses isiku eest, kes pidi selle kohustuse täitma;
c)
isik, kes osales kohustuse mittetäitmiseni viinud tegevuses ja kes teadis või oleks mõistlikult käitudes pidanud teadma, et tollideklaratsiooni ei esitatud, kuigi selle oleks pidanud esitama.
4. Lõike 1 punktis b osutatud juhtudel on võlgnik isik, kes peab täitma tingimusi, mille alusel kaupa lubati liidu tolliterritooriumilt välja viia täieliku või osalise eksporditollimaksust vabastamisega.
3. Jagu
Ühised sätted impordil ja ekspordil tekkiva tollivõla kohta
Artikkel 83
Keelud ja piirangud
1. Tollivõlg impordil või ekspordil tekib ka siis, kui tegemist on kaubaga, mille suhtes kohaldatakse mis tahes liiki impordi- või ekspordikeelde või -piiranguid.
2. Tollivõlga ei teki aga ühelgi järgmistest juhtudest:
a)
kui liidu tolliterritooriumile tuuakse ebaseaduslikult sisse võltsitud raha;
b)
kui liidu tolliterritooriumile tuuakse sisse narkootilisi ja psühhotroopseid aineid peale nende, mis on sisse toodud pädevate asutuste range kontrolli all meditsiinilistel või teaduslikel eesmärkidel kasutamiseks.
3. Siiski loetakse tollieeskirjade rikkumise suhtes kohaldatavate karistuste puhul tollivõlg tekkinuks, kui liikmesriigi õiguse alusel on karistuste määramise aluseks impordi- või eksporditollimaks või tollivõla olemasolu.
Artikkel 84
Mitu võlgnikku
Kui ühele tollivõlale vastava impordi- või eksporditollimaksu summa tasumise eest vastutab mitu isikut, vastutavad nad kõnealuse summa maksmise eest solidaarselt.
Artikkel 85
Üldeeskirjad impordi- või eksporditollimaksu summa arvutamiseks
1. Impordi- või eksporditollimaksu summa määratakse nende eeskirjade alusel, mida kohaldati asjaomase kauba tollimaksusumma arvutamisel ajal, kui asjaomase kauba suhtes tekkis tollivõlg.
2. Kui tollivõla tekkimise aega ei ole võimalik täpselt määrata, loetakse tollivõla tekkimise ajaks aeg, mil toll otsustab, et kaup on olukorras, mis toob kaasa tollivõla tekkimise.
Kui tollile kättesaadava teabe põhjal on võimalik tuvastada, et tollivõlg on tekkinud enne, kui toll on teinud kõnealuse otsuse, loetakse tollivõla tekkimise ajaks kõige varasem aeg, mille kohta saab tuvastada tollivõla olemasolu.
Artikkel 86
Erieeskirjad imporditollimaksu summa arvutamiseks
1. Kui liidu tolliterritooriumil on tolliprotseduurile suunatud või ajutiselt ladustatava kauba suhtes tekkinud ladustamise või tavapärase käitluse kulud, ei võeta kõnealuseid kulusid või väärtuse kasvu imporditollimaksu summa arvutamisel arvesse, kui deklarant esitab kõnealuste kulude kohta piisavad tõendid.
Toimingutes kasutatud liiduvälise kauba tolliväärtust, kogust, liiki ja päritolu võetakse imporditollimaksu summa arvutamisel arvesse.
2. Kui tolliprotseduurile suunatud kauba tariifne klassifikatsioon liidu tolliterritooriumil tavapärase käitlemise tulemusena muutub, kohaldatakse deklarandi taotluse korral tolliprotseduurile suunatud kauba suhtes esialgset tariifset klassifikatsiooni.
3. Kui tollivõlg on tekkinud seestöötlemisprotseduuri tulemusena saadud töödeldud toodete puhul, määratakse sellisele võlale vastav imporditollimaksu summa deklarandi taotluse korral seestöötlemisele suunatud kauba suhtes asjaomase kauba kohta esitatud tollideklaratsiooni aktsepteerimise ajal kehtinud tariifse klassifikatsiooni, kauba tolliväärtuse, koguse, liigi ja päritolu alusel.
4. Erijuhtudel määratakse imporditollimaksu summa käesoleva artikli lõigete 2 ja 3 kohaselt ilma deklarandi taotluseta, et vältida artikli 56 lõike 2 punktis h osutatud tariifsetest meetmetest kõrvalehoidmist.
5. Kui tollivõlg on tekkinud välistöötlemisprotseduuri tulemusena saadud töödeldud toodete puhul või artikli 261 lõikes 1 osutatud asendustoodete puhul, määratakse imporditollimaksu summa väljaspool liidu tolliterritooriumi läbi viidud töötlemistoimingute kulude alusel.
6. Kui tollialastes õigusaktides sätestatakse kauba tariifne sooduskohtlemine või impordi- või eksporditollimaksust osaliselt või täielikult vabastamine vastavalt käesoleva määruse artikli 56 lõike 2 punktidele d-g ning artiklitele 203, 204, 205 ja 208 või käesoleva määruse artiklitele 259-262 või vastavalt nõukogu 16. novembri 2009. aasta määrusele (EÜ) nr 1186/2009, millega kehtestatakse ühenduse tollimaksuvabastuse süsteem, (15) kohaldatakse asjaomast tariifset sooduskohtlemist või tollimaksust vabastamist ka juhtudel, kui tollivõlg on tekkinud vastavalt käesoleva määruse artiklitele 79 või 82, tingimusel et kohustuse täitmata jätmine, mille tõttu tekkis tollivõlg, ei kujutanud endast pettusekatset.
Artikkel 87
Tollivõla tekkimise koht
1. Tollivõlg tekib kohas, kus esitatakse tollideklaratsioon või artiklites 77, 78, ja 81 osutatud reekspordi deklaratsioon.
Igal muul juhul on tollivõla tekkimise koht seal, kus tollivõla põhjustanud asjaolud ilmnevad.
Kui kõnealust kohta ei ole võimalik määrata, tekib tollivõlg kohas, kus toll otsustab, et kaup on olukorras, mis toob kaasa tollivõla tekkimise.
2. Kui kaup on suunatud tolliprotseduurile, mis on lõpetamata, või kui ajutine ladustamine ei lõppenud nõuetekohaselt ja tollivõla tekkimise kohta ei saa määratud tähtaja jooksul lõike 1 teise või kolmanda lõigu kohaselt kindlaks määrata, tekib tollivõlg kohas, kus kaup asjaomasele protseduurile suunati või selle protseduuri alusel liidu tolliterritooriumile toodi või kus kaupa ajutiselt ladustati.
3. Kui tollile kättesaadava teabe põhjal on selgunud, et tollivõlg võib samaaegselt olla tekkinud mitmes kohas, loetakse tollivõla tekkimise kohaks koht, kus tollivõlg esimesena tekkis.
4. Kui toll avastab, et tollivõlg on tekkinud artikli 79 või 82 kohaselt mõnes teises liikmesriigis ja sellele võlale vastav impordi- või eksporditollimaksu summa on väiksem kui 10 000 eurot, loetakse tollivõlg tekkinuks liikmesriigis, kus see avastati.
Artikkel 88
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
artiklites 85 ja 86 sätestatud eeskirju täiendavad eeskirjad sellise kauba suhtes kohaldatava impordi- või eksporditollimaksu summa arvutamiseks, millele tollivõlg tekkis seoses eriprotseduuriga;
b)
artikli 86 lõikes 4 osutatud juhud;
c)
artikli 87 lõikes 2 osutatud tähtaeg.
2. PEATÜKK
Võimaliku või olemasoleva tollivõla tagatis
Artikkel 89
Üldsätted
1. Käesolevat peatükki kohaldatakse tekkinud või tekkida võivate tollivõlgade tagatiste suhtes, kui ei ole sätestatud teisiti.
2. Kui toll nõuab tagatise esitamist võimaliku või olemasoleva tollivõla katteks, katab see tagatis kauba impordi või ekspordiga seoses makstava impordi- või eksporditollimaksu ja muude maksude summa, kui:
a)
tagatist kasutatakse kauba suunamiseks liidu transiidiprotseduurile; või
b)
tagatist võib kasutada rohkem kui ühes liikmesriigis.
Tagatis, mida ei tohi kasutada väljaspool liikmesriiki, kus seda nõutakse, kehtib üksnes asjaomases liikmesriigis ja katab vähemalt impordi- või eksporditollimaksu summa.
3. Kui toll nõuab tagatise esitamist, nõutakse seda võlgnikult või isikult, kellest võib saada võlgnik. Samuti võib toll lubada, et tagatise esitab muu isik kui see, kellelt seda nõutakse.
4. Ilma et see piiraks artikli 97 kohaldamist, nõuab toll iga konkreetse kauba või deklaratsiooni kohta ainult ühe tagatise esitamist.
Teatava deklaratsiooni kohta esitatud tagatis kehtib kõikide deklaratsioonis nimetatud või selle alusel vabastatud kaupade tollivõlale vastava impordi- või eksporditollimaksu ja muude maksude summa kohta, sõltumata sellest, kas tollideklaratsioon on õige või mitte.
Kui tagatist pole vabastatud, võidakse seda tagatud summa piires kasutada ka asjaomaste kaupade vabastusjärgse kontrolli järel tasutava impordi- või eksporditollimaksu ja muude maksude summade sissenõudmiseks.
5. Käesoleva artikli lõikes 3 osutatud isiku taotluse alusel võib toll vastavalt artikli 95 lõigetele 1, 2 ja 3 lubada üldtagatise esitamist kahte või enamat toimingut, tollideklaratsiooni või tolliprotseduuri hõlmavale tollivõlale vastava impordi- või eksporditollimaksu summa katmiseks.
6. Tagatist kontrollib toll.
7. Tagatist ei nõuta riikidelt, piirkondlikelt ja kohalikelt omavalitsustelt ning teistelt avalik-õiguslikelt organisatsioonidelt tegevuste suhtes, millega nad on hõivatud kui riigiasutused, või muudel erijuhtudel.
8. Tagatist ei nõuta järgmistel juhtudel:
a)
kauba vedu Reini jõel, selle veeteedel, Doonau jõel ja selle veeteedel;
b)
kauba vedu kinnistranspordiseadme abil;
c)
erijuhtudel, kui kaup suunatakse ajutise impordi protseduurile;
d)
kui kaup suunatakse liidu transiidiprotseduurile, kasutades artikli 233 lõike 4 punktis e osutatud lihtsustamist, ning seda veetakse meritsi või õhuteed pidi liidu sadamate või liidu lennujaamade vahel.
9. Toll võib tagatise esitamise nõudest loobuda, kui tagatav impordi- või eksporditollimaksusumma ei ületa Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. mai 2009. aasta määruse (EÜ) nr 471/2009, mis käsitleb ühenduse statistikat väliskaubanduse kohta kolmandate riikidega, (16) artikli 3 lõikes 4 sätestatud deklaratsioonidele esitatavat statistilist väärtusläve.
Artikkel 90
Kohustuslik tagatis
1. Kui tagatise esitamine on kohustuslik, määrab toll tagatissumma tasemel, mis on võrdne tollivõlale vastavast impordi- või eksporditollimaksust või muudest maksudest tuleneva täpse summaga, kui seda summat on võimalik tagatise nõudmise ajal kindlalt määrata.
Kui täpset summat ei ole võimalik määrata, määratakse tagatiseks tolli hinnangul tekkinud või tekkida võiva tollivõlale vastava impordi- või eksporditollimaksu või muude maksude maksimaalne summa.
2. Kui üldtagatis esitatakse tollivõlgadele vastava impordi- või eksporditollimaksu ja muude maksude summa kohta, mis on ajas muutuv, määratakse sellise tagatise suurus tasemel, mis võimaldab tollivõlgadele vastava impordi- või eksporditollimaksu ja muude maksude summa katmist igal ajal, ilma et see piiraks artikli 95 kohaldamist.
Artikkel 91
Vabatahtlik tagatis
Kui tagatise esitamine on vabatahtlik, nõuab toll sellist tagatist igal juhul, kui toll leiab, et tollivõlale vastavate impordi- või ekspordimaksude või muude maksude summa tasumine ettenähtud ajal ei ole kindel. Toll määrab selle summa nii, et see ei ületa artiklis 90 osutatud taset.
Artikkel 92
Tagatise esitamine
1. Tagatise võib esitada mis tahes järgmises vormis:
a)
sularahasissemakse või mis tahes muu sissemaksega võrdne maksevahend, mida toll tunnustab, kas eurodes või selle liikmesriigi vääringus, kus tagatist nõutakse;
b)
käendaja võetud kohustus;
c)
muus tagatise vormis, mis annab samaväärse kindluse, et tollivõlale vastava impordi- või eksporditollimaksu ja muude maksude summa tasutakse.
2. Sularahasissemakse või mõne muu sellega samaväärsena käsitatava makse vormis esitatud tagatise andmine toimub kooskõlas sätetega, mis kehtivad selles liikmesriigis, kus tagatist nõutakse.
3. Kui tagatis esitatakse sularahasissemaksena või mõne muu sellega samaväärsena käsitatava maksena, ei pea toll maksma sellelt intressi.
Artikkel 93
Tagatise valik
Isik, kellelt nõutakse tagatise esitamist, võib valida artikli 92 lõikes 1 sätestatud tagatise vormide vahel.
Toll võib siiski keelduda aktsepteerimast valitud tagatise vormi, kui see on vastuolus kõnealuse tolliprotseduuri nõuetekohase käiguga.
Toll võib nõuda, et teatava ajavahemiku jooksul jäädaks valitud tagatise vormi juurde.
Artikkel 94
Käendaja
1. Artikli 92 lõike 1 punktis b osutatud käendaja on kolmas isik, kes on asutatud liidu tolliterritooriumil. Käendajal on tagatist nõudva tolli heakskiit, välja arvatud juhul, kui käendaja on liidus vastavalt kehtivatele liidu sätetele akrediteeritud krediidiasutus, finantsasutus või kindlustusselts.
2. Käendaja võtab endale kirjalikult kohustuse tasuda tollivõlale vastava impordi- või eksporditollimaksu ja muude maksude tagatud summa.
3. Toll võib keelduda käendaja või esitatud tagatise vormi heakskiitmisest, kui tema hinnangul ei taga kumbki kindlalt tollivõlale vastava impordi- või eksporditollimaksu ja muude maksude summa tasumist ettenähtud aja jooksul.
Artikkel 95
Üldtagatis
1. Artikli 89 lõikes 5 osutatud luba antakse ainult neile isikutele, kes vastavad kõigile järgmistele tingimustele:
a)
nad on asutatud liidu tolliterritooriumil;
b)
nad vastavad artikli 39 esimese lõigu punktis a sätestatud kriteeriumidele; ja
c)
nad kasutavad regulaarselt tolliprotseduure või on ajutise ladustamise kohtade pidajad või vastavad artikli 39 esimese lõigu punktis d sätestatud kriteeriumidele.
2. Kui üldtagatis tuleb esitada tollivõlgade ja muude tekkida võivate maksude eest, võib ettevõtjal lubada kasutada vähendatud summaga üldtagatist või saada tagatisest vabastuse tingimusel, et on täidetud artikli 39 esimese lõigu punktides b ja c sätestatud kriteeriumid.
3. Kui üldtagatis tuleb esitada tollivõlgade ja muude tekkinud maksude eest, võib tollilihtsustuse õigusega volitatud ettevõtjal lubada taotluse alusel kasutada vähendatud summaga üldtagatist.
4. Lõikes 3 osutatud üldtagatise vähendatud summaga üldtagatise kasutamine on võrdne tagatise esitamisega.
Artikkel 96
Üldtagatiste ajutine kasutamiskeeld
1. Eriprotseduuride või ajutise ladustamise raames võib komisjon ajutiselt keelata:
a)
artikli 95 lõikes 2 osutatud vähendatud summaga üldtagatise või tagatisest vabastuse;
b)
artiklis 95 osutatud üldtagatise sellise kauba suhtes, mille puhul on kindlaks tehtud, et see on seotud ulatusliku pettusega.
2. Käesoleva artikli lõike 1 punkti a või b kohaldamisel võib lubada vähendatud summaga üldtagatise kasutamist või tagatisest vabastamist või artiklis 95 osutatud üldtagatise kasutamist, kui asjaomane isik täidab üht järgmistest tingimustest:
a)
isik saab tõendada, et kõnealuse kauba osas ei ole tekkinud tollivõlga toimingute käigus, mida see isik on teinud kahe aasta jooksul enne lõikes 1 osutatud otsuse tegemist;
b)
kui tollivõlg on tekkinud kahe aasta jooksul enne lõikes 1 osutatud otsust, saab asjaomane isik tõendada, et võlgnik, võlgnikud või käendaja tasusid tollivõla ettenähtud tähtaja jooksul täielikult.
Selleks, et saada luba ajutiselt keelatud üldtagatise kasutamiseks, peab asjaomane isik täitma ka artikli 39 esimese lõigu punktides b ja c sätestatud tingimusi.
Artikkel 97
Täiendav või asendustagatis
Kui toll teeb kindlaks, et esitatud tagatis ei taga või ei taga enam kindlalt või piisavalt tollivõlale vastava impordi- või eksporditollimaksu summa ja muude maksude tasumist ettenähtud aja jooksul, nõuab ta artikli 89 lõikes 3 osutatud isikutelt, et need omal valikul esitaksid täiendava tagatise või asendaksid algse tagatise uuega.
Artikkel 98
Tagatise vabastamine
1. Toll vabastab tagatise viivitamata, kui tollivõlg või muude maksude maksmise kohustus on lõppenud või seda ei saa enam tekkida.
2. Kui tollivõlg või muude maksude maksmise kohustus on lõppenud osaliselt või see võib tekkida ainult osa suhtes sellest summast, mille tasumine on tagatud, vabastatakse asjaomase isiku taotluse korral vastav osa tagatisest, välja arvatud juhul, kui kõnealune summa sellist toimingut ei õigusta.
Artikkel 99
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
artikli 89 lõike 8 punktis c osutatud erijuhud, mil tagatist ei nõuta ajutise impordi protseduurile suunatud kauba puhul;
b)
tagatise vorm kooskõlas artikli 92 lõike 1 punktiga c ning artiklis 94 osutatud reeglid käendaja kohta;
c)
tingimused, mille kohaselt antakse luba kasutada vähendatud summaga üldtagatist või saada tagatisest vabastus, nagu on osutatud artikli 95 lõikes 2;
d)
tagatise vabastamise tähtajad.
Artikkel 100
Rakendamisvolituste andmine
1. Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad:
a)
tagatissumma, sealhulgas artikli 95 lõigetes 2 ja 3 osutatud vähendatud summa kindlaksmääramiseks;
b)
artiklis 89 osutatud tagatise esitamise ja kontrollimise, artiklis 94 osutatud käendaja võetud kohustuse kehtetuks tunnistamise ja tühistamise ning artiklis 98 osutatud tagatise vabastamise kohta;
c)
artiklis 96 osutatud ajutiste keeldude kohta.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
2. Komisjon võtab rakendusaktidega vastu artiklis 96 osutatud meetmed.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
Meetmetega seotud eriti kiireloomulistel asjaoludel, mis on nõuetekohaselt põhjendatud vajadusega tagada kiiresti liidu ja tema liikmesriikide finantshuvide kaitse, võtab komisjon kooskõlas artikli 285 lõikes 5 osutatud menetlusega vastu viivitamata kohaldatavad rakendusaktid.
Kui artikli 285 lõikes 1 osutatud komitee arvamus tuleb saada kirjaliku menetluse teel, kohaldatakse artikli 285 lõiget 6.
3. PEATÜKK
Impordi- või eksporditollimaksu summa sissenõudmine, tasumine, tagasimaksmine ja vähendamine
1. Jagu
Impordi- või eksporditollimaksu summa kindlaksmääramine, tollivõlast teatamine ja arvestuskande tegemine
Artikkel 101
Impordi- või eksporditollimaksu summa kindlaksmääramine
1. Toll, kes vastutab koha eest, kus tollivõlg tekib või loetakse tekkinuks kooskõlas artikliga 87, määrab tasumisele kuuluva impordi- või eksporditollimaksu summa niipea, kui on saanud vajaliku teabe.
2. Ilma et see piiraks artikli 48 kohaldamist, võib toll aktsepteerida deklarandi määratud tasumisele kuuluva impordi- või eksporditollimaksu summa.
3. Kui määratud impordi- või eksporditollimaksu summa ei ole täisarv, võib selle summa ümardada.
Kui esimeses lõigus osutatud summa on väljendatud eurodes, ei tohi ümardada rohkem kui üles- või allapoole lähima täisarvuni.
Liikmesriik, mille rahaühik ei ole euro, võib kohaldada mutatis mutandis teise lõigu sätteid või sellest lõigust kõrvale kalduda, tingimusel et ümardamisele kohaldatavate eeskirjade rahaline mõju ei ole suurem, kui teises lõigus sätestatud eeskirjade kohaldamisel.
Artikkel 102
Tollivõlast teatamine
1. Tollivõlast teatatakse võlgnikule vormis, mis on ettenähtud kohas, kus tollivõlg tekkis või loetakse tekkinuks vastavalt artiklile 87.
Esimeses lõigus osutatud teatist ei saadeta järgmistel juhtudel:
a)
kui kuni impordi- või eksporditollimaksu summa lõpliku kindlaksmääramiseni on kehtestatud ajutine kaubanduspoliitika meede tollimaksu vormis;
b)
kui tasumisele kuuluva impordi- või eksporditollimaksu summa ületab artikli 33 kohaselt tehtud otsuse alusel määratud summa;
c)
kui algne otsus jätta tollivõlast teatamata või teatada sellest väiksema impordi- või eksporditollimaksu summaga kui tasumisele kuuluv impordi- või eksporditollimaksu summa tehti üldsätete alusel, mis on hiljem kohtuotsusega kehtetuks tunnistatud;
d)
kui toll vabastatakse tollialaste õigusaktide kohaselt tollivõlast teatamisest.
2. Kui tasumisele kuuluva impordi- või eksporditollimaksu summa on võrdne tollideklaratsiooni kantud summaga, on kauba vabastamine tolli poolt samaväärne võlgnikule tollivõlast teatamisega.
3. Kui ei kohaldata õiget 2, teatab toll tollivõlast võlgnikule, kui tollil on võimalik tasumisele kuuluv impordi- või eksporditollimaksu summa kindlaks määrata ja teha sellekohane otsus.
Kui aga tollivõlast teatamine mõjutaks kriminaaluurimist, võib toll teatamise edasi lükata selle ajani, kui see enam uurimist ei mõjuta.
4. Tingimusel, et tasumine on tagatud, võib impordi- või eksporditollimaksu kogusummale vastavast tollivõlast, mis on seotud tolli poolt määratud ajavahemikul ühele ja samale isikule vabastatud kõikide kaupadega, teatada selle perioodi lõpus. Tolli poolt määratud ajavahemik ei tohi ületada 31 päeva.
Artikkel 103
Tollivõlaga seotud piirangud
1. Ühestki tollivõlast ei teatata võlgnikule pärast tollivõla tekkimise kuupäevale järgneva kolmeaastase perioodi lõppu.
2. Kui tollivõlg tekib sellise toimingu tagajärjel, mille alusel võis selle toimingu tegemise ajal algatada kriminaalasja, pikendatakse lõikes 1 sätestatud kolmeaastast tähtaega kooskõlas siseriiklike õigusaktidega minimaalselt viie aastani ja maksimaalselt kümne aastani.
3. Lõigetes 1 ja 2 ette nähtud tähtajad peatatakse, kui:
a)
kooskõlas artikliga 44 esitatakse kaebus, siis tähtaeg peatub alates kaebuse esitamise kuupäevast kaebuse menetlemise ajaks; või
b)
toll on kooskõlas artikli 22 lõikega 6 esitanud võlgnikule alused, mille põhjal ta kavatseb tollivõlast teatada, siis tähtaeg peatub alates teate esitamise kuupäevast kuni sellise ajavahemiku lõpuni, mille jooksul antakse võlgnikule võimalus oma seisukoha esitamiseks.
4. Kui tollivõlg vastavalt artikli 116 lõikele 7 taaskehtestatakse, loetakse lõigetes 1 ja 2 sätestatud tähtajad peatatuks alates artikli 121 alusel tagasimaksmise või vähendamise taotluse esitamise kuupäevast kuupäevani, mil tehti otsus tagasimaksmise või vähendamise kohta.
Artikkel 104
Arvestuskande tegemine
1. Artiklis 101 osutatud toll teeb vastavalt siseriiklikele õigusaktidele arvestuskande selle artikli kohaselt kindlaksmääratud tasumisele kuuluva impordi- või eksporditollimaksu summa kohta.
Esimest lõiku ei kohaldata artikli 102 lõike 1 teises lõigus osutatud juhtudel.
2. Tollil ei ole vaja teha arvestuskannet impordi- või eksporditollimaksu summa kohta, mis vastavalt artiklile 103 vastab tollivõlale, millest ei saa enam võlgnikule teatada.
3. Liikmesriigid määravad impordi- või eksporditollimaksu summa arvestuskande tegemise üksikasjaliku praktilise korra. Nimetatud korras võib olla erinevusi vastavalt sellele, kas tollivõla tekkimise asjaolusid silmas pidades on toll sellest tuleneva maksusumma tasumises kindel.
Artikkel 105
Arvestuskande tegemise aeg
1. Kui tollivõlg tekib tollideklaratsiooni aktsepteerimise tagajärjel, millega kaup suunatakse mingile tolliprotseduurile, välja arvatud ajutisele impordile osalise imporditollimaksust vabastamisega, või mõne muu samaväärse õigusliku mõjuga toimingu tagajärjel, märgib toll tasumisele kuuluva impordi- või eksporditollimaksu summa arvestusdokumentidesse 14 päeva jooksul pärast kauba vabastamist.
Tingimusel, et tasumine on tagatud, võib impordi- või eksporditollimaksu kogusumma kohta, mis on seotud tolli poolt määratud ajavahemikul, mis ei ületa 31 päeva, ühele ja samale isikule vabastatud kaubaga, teha ühe arvestuskande nimetatud perioodi lõpus. Selline arvestuskanne tehakse 14 päeva jooksul pärast nimetatud tähtaja möödumist.
2. Kui kaupa võib vabastada teatavate tingimuste alusel, mis reguleerivad kas tasumisele kuuluva impordi- või eksporditollimaksu summa määramist või selle sissenõudmist, tehakse arvestuskanne 14 päeva jooksul alates kuupäevast, mil tasumisele kuuluv impordi- või eksporditollimaksu summa määratakse või nimetatud tollimaksu tasumisele kuulumise kohustus kinnitatakse.
Kui aga tollivõlg on seotud ajutise kaubanduspoliitika meetmega tollimaksu vormis, tehakse arvestuskanne tasumisele kuuluva impordi- või eksporditollimaksu summa kohta kahe kuu jooksul alates lõpliku kaubanduspoliitika meetme kehtestamise määruse avaldamisest Euroopa Liidu Teatajas.
3. Kui tollivõlg tekib lõikes 1 sätestamata juhtudel, tehakse tasumisele kuuluva impordi- või eksporditollimaksu summa arvestuskanne 14 päeva jooksul alates kuupäevast, mil tollil on võimalik määrata kõnealuse impordi- või eksporditollimaksu summa ja teha otsus.
4. Lõiget 3 kohaldatakse tasumisele kuuluva või tasuda jääva impordi- või eksporditollimaksu summa suhtes, kui ei ole tehtud tasumisele kuuluva impordi- või eksporditollimaksu summa arvestuskannet vastavalt lõigetele 1, 2 ja 3 või kui tasumisele kuuluv tollimaks on määratud ja märgitud arvestuskannetesse väiksemas summas kui tasumisele kuuluv summa.
5. Lõigetes 1, 2 ja 3 ette nähtud arvestuskande tähtajad ei kehti ettenägematus olukorras või vääramatu jõu puhul.
6. Arvestuskande tegemise võib edasi lükata artikli 102 lõike 3 teises lõigus osutatud juhul kuni ajani, mil tollivõlast teatamine kriminaaluurimist enam ei mõjuta.
Artikkel 106
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks artikli 102 lõike 1 punktis d osutatud juhud, mil toll vabastatakse tollivõlast teatamisest.
Artikkel 107
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon võtab rakendusaktidega vastu meetmed tolliasutuste vahelise vastastikuse abi tagamiseks tollivõla tekkimise korral.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
2. Jagu
Impordi- või eksporditollimaksu summa tasumine
Artikkel 108
Tasumise üldised tähtajad ja tasumistähtaegade peatumine
1. Võlgnik tasub kooskõlas artikliga 102 teatatud tollivõlale vastavad impordi- või eksporditollimaksu summad tolli poolt ette nähtud tähtaja jooksul.
Ilma et see piiraks artikli 45 lõike 2 kohaldamist, ei tohi nimetatud tähtaeg olla pikem kui kümme päeva alates tasumisele kuuluva tollivõla teatamisest võlgnikule. Arvestuskannete summeerimise korral artikli 105 lõike 1 teises lõigus ette nähtud tingimustel määratakse tollimaksu summa tasumiseks selline tähtaeg, mille puhul võlgnikul ei jää tasumiseks pikem aeg kui tollimaksu summa tasumise edasilükkamise puhul kooskõlas artikliga 110.
Toll võib võlgniku taotluse alusel nimetatud tähtaega pikendada, kui tasumisele kuuluv impordi- või eksporditollimaksu summa on määratud artiklis 48 osutatud vabastusjärgse kontrolli käigus. Ilma et see piiraks artikli 112 lõike 1 kohaldamist, ei pikendata tähtaega rohkem, kui võlgnikul on vaja selleks, et võtta oma kohustuse täitmiseks vajalikke meetmeid.
2. Kui võlgnikul on õigus mõnele artiklites 110-112 ettenähtud maksusoodustusele, tuleb tasumisele kuuluv tollimaksusumma tasuda enne nimetatud soodustusega ette nähtud tähtaja või tähtaegade lõppemist.
3. Tollivõlale vastava impordi- või eksporditollimaksu summa tasumise tähtaeg peatatakse järgmistel juhtudel:
a)
kui esitatakse artikli 121 kohane tollimaksu vähendamise taotlus;
b)
kui kaup tuleb konfiskeerida, hävitada või riigile loovutada;
c)
kui tollivõlg on tekkinud artikli 79 kohaselt ja võlgnikke on rohkem kui üks.
Artikkel 109
Tasumine
1. Tasumine toimub sularahasissemaksena või mis tahes muu samaväärse toimega makseviisiga, sealhulgas varasema enammakse arvelt kooskõlas siseriikliku õigusega.
2. Võlgniku asemel võib tasuda kolmas isik.
3. Võlgnik võib igal juhul maksta kogu impordi- või eksporditollimaksu summa või osa sellest, ilma et ta peaks ootama tasumiseks määratud tähtaja möödumist.
Artikkel 110
Tasumise edasilükkamine
Toll lubab asjaomase isiku taotluse alusel ja tagatise esitamisel tasumisele kuuluva tollimaksusumma tasumise edasilükkamist mis tahes järgmistel viisidel:
a)
eraldi iga impordi- või eksporditollimaksu summa suhtes, mille kohta on tehtud arvestuskanne kooskõlas artikli 105 lõike 1 esimese lõiguga või artikli 105 lõikega 4;
b)
ühiselt kõigi impordi- või eksporditollimaksu summade suhtes, mille kohta tolli poolt kindlaksmääratud tähtaja jooksul, mis ei ületa 31 päeva, on tehtud arvestuskanne kooskõlas artikli 105 lõike 1 esimese lõiguga;
c)
ühiselt kõigi impordi- või eksporditollimaksu summade suhtes, mis moodustavad ühekordse arvestuskande kooskõlas artikli 105 lõike 1 teise lõiguga.
Artikkel 111
Ajavahemikud, mille võrra tasumine edasi lükatakse
1. Ajavahemik, mille võrra tasumist võib artikli 110 alusel edasi lükata, on 30 päeva.
2. Kui tasumine lükatakse edasi kooskõlas artikli 110 punktiga a, algab ajavahemik kuupäevast, mis järgneb võlgnikule tollivõla teatamise kuupäevale.
3. Kui tasumine lükatakse edasi kooskõlas artikli 110 punktiga b, algab ajavahemik kuupäevast, mis järgneb summeerimise tähtajale. Seda vähendatakse päevade arvu võrra, mis vastab poolele summeerimisperioodi päevade arvust.
4. Kui tasumist lükatakse edasi kooskõlas artikli 110 punktiga c, algab ajavahemik kuupäevast, mis järgneb kõnealuse kauba vabastamise tähtajale. Seda vähendatakse päevade arvu võrra, mis vastab poolele kõnealuse ajavahemiku päevade arvust.
5. Kui lõigetes 3 ja 4 osutatud ajavahemikes on paaritu arv päevi, on vastavalt lõigetele 3 ja 4 30-päevasest tähtajast lahutatavate päevade arv võrdne poolega madalamast lähimast paarisarvust.
6. Kui lõigetes 3 ja 4 osutatud ajavahemikud on nädalad, võivad liikmesriigid sätestada, et impordi- või eksporditollimaksu summa, mille tasumine edasi lükatakse, tuleb tasuda hiljemalt kõnealusele nädalale järgneva neljanda nädala reedel.
Kui need ajavahemikud on kuud, võivad liikmesriigid sätestada, et impordi- või eksporditollimaksu summa, mille tasumine edasi lükatakse, tuleb tasuda kõnealusele kuule järgneva kuu 16. päevaks.
Artikkel 112
Muud tollimaksu tasumise soodustused
1. Toll võib võlgnikule tollimaksu tasumisel anda mõne muu soodustuse kui tasumise edasilükkamine, tingimusel et esitatakse tagatis.
2. Kui soodustused antakse vastavalt lõikele 1, arvutatakse impordi- või eksporditollimaksu summalt krediidiintress.
Liikmesriigi puhul, mille rahaühik on euro, on krediidiintressi määr võrdne Euroopa Liidu Teataja C-seerias avaldatud intressimääraga, mida Euroopa Keskpank kohaldas maksetähtaja saabumise kuu esimesel päeval oma põhiliste refinantseerimistoimingute suhtes ja mida on suurendatud ühe protsendipunkti võrra.
Liikmesriigi puhul, mille rahaühik ei ole euro, on krediidiintressimäär võrdne intressimääraga, mida liikmesriigi keskpank kohaldas kõnealuse kuu esimesel päeval oma põhiliste refinantseerimistoimingute suhtes ja mida on suurendatud ühe protsendipunkti võrra, ning liikmesriigi puhul, kelle keskpanga intressimäär ei ole teada, võrdub intressimäär liikmesriigi rahaturul kõnealuse kuu esimesel kuupäeval kohaldatud määrale kõige paremini vastava intressimääraga, mida on suurendatud ühe protsendipunkti võrra.
3. Toll võib loobuda tagatise või krediidiintressi nõudest, kui võlgniku olukorrale antud dokumenteeritud hinnangu alusel on tehtud kindlaks, et selle nõudmine tekitaks tõenäoliselt tõsiseid majanduslikke või sotsiaalseid raskusi.
4. Toll hoidub krediidiintressi nõudmisest, kui summa on iga nõude puhul väiksem kui 10 eurot.
Artikkel 113
Makse sissenõudmine
Kui tasumisele kuuluva impordi- või eksporditollimaksu summa ei ole ettenähtud tähtaja jooksul tasutud, kasutab toll summa tasumise tagamiseks kõiki asjaomase liikmesriigi õiguse alusel tema käsutuses olevaid vahendeid.
Artikkel 114
Viivis
1. Viivis arvestatakse impordi- või eksporditollimaksu summalt alates ettenähtud tähtaja möödumise kuupäevast kuni tasumise kuupäevani.
Liikmesriigi puhul, mille rahaühik on euro, on viivisemäär võrdne Euroopa Liidu Teataja C-seerias avaldatud intressimääraga, mida Euroopa Keskpank kohaldas maksetähtaja saabumise kuu esimesel päeval oma põhiliste refinantseerimistoimingute suhtes ja mida on suurendatud kahe protsendipunkti võrra.
Liikmesriigi puhul, mille rahaühik ei ole euro, on viivisemäär võrdne intressimääraga, mida liikmesriigi keskpank kohaldas kõnealuse kuu esimesel päeval oma põhiliste refinantseerimistoimingute suhtes ja mida on suurendatud kahe protsendipunkti võrra, ning liikmesriigi puhul, mille keskpanga intressimäär ei ole teada, võrdub intressimäär liikmesriigi rahaturul kõnealuse kuu esimesel kuupäeval kohaldatud määrale kõige paremini vastava intressimääraga, mida on suurendatud kahe protsendipunkti võrra.
2. Kui tollivõlg tekib artikli 79 või 82 alusel või kui tollivõlast teatatakse vabastusjärgse kontrolli tulemusel, tuleb lisaks impordi- või eksporditollimaksu summale tasuda ka viivis alates tollivõla tekkimise kuupäevast kuni teatamise kuupäevani.
Viivisemäär sätestatakse kooskõlas lõikega 1.
3. Toll võib loobuda viivise sissenõudmisest, kui võlgniku olukorrale antud dokumenteeritud hinnangu alusel on tehtud kindlaks, et selle nõudmine tekitaks tõenäoliselt tõsiseid majanduslikke või sotsiaalseid raskusi.
4. Toll hoidub viivise nõudmisest, kui summa on iga nõude puhul väiksem kui 10 eurot.
Artikkel 115
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks artikli 108 lõikes 3 osutatud tollivõlale vastava impordi- või eksporditollimaksu summa tasumise tähtaja peatamise kord ja peatamise ajavahemik.
3. Jagu
Tagasimaksmine ja vähendamine
Artikkel 116
Üldsätted
1. Käesolevas jaos sätestatud tingimuste kohaselt tuleb impordi- või eksporditollimaksu summad tagasi maksta või neid vähendada järgmistel põhjustel:
a)
enam määratud impordi- või eksporditollimaksu summad;
b)
defektne kaup või lepingu tingimustele mittevastav kaup;
c)
pädevate asutuste eksimus;
d)
õigluse põhimõte.
Kui impordi- või eksporditollimaksu summa on tasutud ja vastav tollideklaratsioon tunnistatakse kehtetuks, tuleb see summa kooskõlas artikliga 174 tagasi maksta.
2. Toll maksab lõikes 1 osutatud impordi- või eksporditollimaksu summa tagasi või vähendab seda, kui see on 10 eurot või rohkem, välja arvatud juhul, kui asjaomane isik taotleb väiksema summa tagasimaksmist või vähendamist.
3. Kui toll leiab, et tuleks kohaldada tagasimaksmist või vähendamist artikli 119 või 120 alusel, saadab asjaomane liikmesriik toimiku komisjonile otsuse tegemiseks järgmistel juhtudel:
a)
kui toll leiab, et eriasjaolud tulenevad sellest, et komisjon ei ole täitnud oma kohustusi;
b)
kui toll leiab, et komisjon on teinud vea artikli 119 tähenduses;
c)
kui juhtumi asjaolud seonduvad asjaoludega, mis on tuvastatud liidu korraldatud uurimise käigus, mis on läbi viidud nõukogu 13. märtsi 1997. aasta määruse (EÜ) nr 515/97 liikmesriikide haldusasutuste vastastikusest abist ning haldusasutuste ja komisjoni vahelisest koostööst tolli- ja põllumajandusküsimusi käsitlevate õigusaktide nõutava kohaldamise tagamiseks (17) või muude liidu õigusaktide alusel või kokkuleppe alusel, mille liit on sõlminud riigi või riikide rühmaga, kus on ette nähtud võimalus korraldada liidu pädevuses uurimisi;
d)
kui summa, mida asjaomane isik võib ühe või mitme impordi- või eksporditoimingu eest olla kohustatud maksma, on vea või eriasjaolude tõttu võrdne 500 000 euroga või ületab seda.
Ilma et see piiraks esimest lõiku, ei saadeta toimikuid edasi järgmistes olukordades:
a)
kui komisjon on juba vastu võtnud otsuse faktiliste ja õiguslike asjaolude poolest võrreldava juhtumi kohta;
b)
kui komisjon käsitleb juba faktiliste ja õiguslike asjaolude poolest võrreldavat juhtumit.
4. Kui toll ise avastab artikli 121 lõikes 1 osutatud ajavahemike jooksul, et impordi- või eksporditollimaksu summa tuleb tagasi maksta või seda tuleb vähendada vastavalt artiklile 117, 119 või 120, teeb toll nimetatud tagasimaksed või vähendamised omal algatusel, kui otsustamispädevuse eeskirjadest ei tulene teisiti.
5. Tagasimaksmist või vähendamist ei lubata, kui tollivõlast teatamine toimus võlgniku pettuse tulemusena.
6. Tagasimakstavalt summalt ei pea asjaomane toll intressi maksma.
Intressi tuleb siiski maksta, kui tagasimaksmise otsust ei täideta kolme kuu jooksul pärast nimetatud otsuse tegemist, välja arvatud siis, kui tähtajast kinnipidamine ei sõltunud tollist.
Sellistel juhtudel makstakse intressi alates kolmekuulise tähtaja möödumisest kuni tagasimaksmise kuupäevani. Intressimäär kehtestatakse kooskõlas artikliga 112.
7. Kui toll on lubanud tagasimaksmist või vähendamist ekslikult, taaskehtestatakse algne tollivõlg niivõrd, kui selle tasumine artikli 103 alusel ei ole aegunud.
Sellistel juhtudel makstakse lõike 5 teise lõigu alusel makstud intress tagasi.
Artikkel 117
Enammääratud impordi- või eksporditollimaksu summad
1. Impordi- või eksporditollimaksu summa makstakse tagasi või seda vähendatakse sel määral, mil tollivõlale vastav summa, millest esialgu teatati, ületab tasumisele kuuluva summa, või kui tollimaks teatati võlgnikule vastuolus artikli 102 lõike 1 punktiga c või d.
2. Kui tagasimaksmise või vähendamise taotlus põhineb sellel, et vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni aktsepteerimise ajal kohaldati kauba suhtes tariifikvoodi, tariifilae või muude soodsate tariifimeetmete alusel imporditollimaksu vähendatud või nullmäära, lubatakse tagasimaksmist või vähendamist siis, kui taotluse ja vajalike dokumentide esitamise ajal on täidetud üks järgmistest tingimustest:
a)
tariifikvoodi puhul ei ole seda ammendatud;
b)
muul juhul ei ole taaskehtestatud tavaliselt rakendatavat tollimaksumäära.
Artikkel 118
Defektne kaup või lepingu tingimustele mittevastav kaup
1. Imporditollimaksu summa makstakse tagasi või seda vähendatakse, kui tollivõla teatamine on seotud kaubaga, mida importija ei ole vastu võtnud, sest vabastamise ajahetkel oli see kaup defektne või ei vastanud lepingu tingimustele, mille alusel see imporditi.
Defektseks kaubaks loetakse kaupa, mis on kahjustunud enne selle vabastamist.
2. Ilma et see piiraks lõiget 3, lubatakse tagasimaksmist või vähendamist tingimusel, et kaupa ei ole kasutatud, välja arvatud juhul, kui selle esialgne kasutamine oli vajalik tegemaks kindlaks, et see kaup on defektne või ei vasta lepingu tingimustele, ja tingimusel, et see on liidu tolliterritooriumilt välja viidud.
3. Tagasimaksmist või vähendamist ei lubata, kui:
a)
enne vabasse ringlusse lubamist suunati kaup katsetamiseks eriprotseduurile, välja arvatud juhul, kui tehakse kindlaks, et selliste katsete käigus ei ole tavaliselt võimalik märgata asjaolu, et kaup on defektne või ei vasta lepingu tingimustele;
b)
kauba defektsust võeti arvesse selle lepingu tingimusi (eriti hinda) kindlaks määrates, enne kui kaup suunati tollivõla tekkimisega seotud tolliprotseduurile; või
c)
taotleja müüb kauba pärast seda, kui on kindlaks tehtud, et see on defektne või et see ei vasta lepingu tingimustele.
4. Asjaomase isiku taotluse alusel lubab toll suunata kauba selle liidu tolliterritooriumilt väljaviimise asemel seestöötlemisprotseduurile, sealhulgas hävitamiseks, või välistransiidi, tolliladustamise või vabatsooniprotseduurile.
Artikkel 119
Pädevate asutuste eksimus
1. Muudel kui artikli 116 lõike 1 teises lõigus ning artiklites 117, 118 ja 120 osutatud juhtudel makstakse impordi- või eksporditollimaksu summa tagasi või vähendatakse seda, kui pädevate asutuste vea tõttu oli esialgu teatatud tollivõlale vastav summa väiksem kui tasumisele kuuluv summa, tingimusel et täidetud on järgmised tingimused:
a)
võlgnikul ei oleks olnud võimalik nimetatud viga mõistlikult käitudes avastada; ja
b)
võlgnik tegutses heausksena.
2. Kui artikli 117 lõikes 2 sätestatud tingimused ei ole täidetud, lubatakse tagasimaksmist või vähendamist, kui tolli enda vea tõttu ei ole tollimaksu vähendatud või nullmäära kohaldatud ning vabasse ringlusse lubamise tollideklaratsioon sisaldas kõiki vajalikke andmeid ja sellele olid lisatud kõik dokumendid, mis on vajalikud tollimaksu vähendatud või nullmäära kohaldamiseks.
3. Kui sooduskohtlemine on kaubale määratud halduskoostöö süsteemi alusel, milles osalevad väljaspool liidu tolliterritooriumi oleva territooriumi või riigi asutused, loetakse nende asutuste väljaantud ja ebaõigeks osutunud tõend eksimuseks, mida ei oleks olnud võimalik lõike 1 punkti a tähenduses avastada.
Ebaõige tõendi väljaandmist ei loeta veaks, kui tõend põhineb eksportija esitatud ebaõigetel faktidel, välja arvatud juhul, kui on ilmne, et tõendi välja andnud asutused olid või oleksid pidanud olema teadlikud, et kaup ei vasta sooduskohtlemise kohaldamise tingimustele.
Võlgnikku loetakse heauskseks, kui ta suudab näidata, et asjaomase kauplemise ajal pööras ta vajalikul määral tähelepanu selle tagamisele, et kõik sooduskohtlemise tingimused oleksid täidetud.
Võlgnik ei saa toetuda heausksuse ettekäändele, kui komisjon on Euroopa Liidu Teatajas avaldanud teatise, kus avaldatakse kahtlust, kas abi saav riik või territoorium kohaldab sooduskohtlemist nõuetekohaselt.
Artikkel 120
Õigluse põhimõte
1. Muudel kui artikli 116 lõike 1 teises lõigus ning artiklites 117, 118 ja 119 osutatud juhtudel makstakse impordi- või eksporditollimaksu summa tagasi või seda vähendatakse õigluse huvides, kui tollivõlg tekib tollialastes õigusaktides sätestatud eriasjaoludel, mille puhul võlgnikku ei saa süüdistada pettuses või ilmses hooletuses.
2. Lõikes 1 osutatud eriasjaolude olemasolu tuvastatakse siis, kui juhtumi asjaoludest on selge, et võlgnik on eriolukorras võrreldes samal alal tegutsevate teiste ettevõtjatega, ning et selliste asjaolude puudumisel ei oleks ta sattunud impordi- või eksporditollimaksu kogumisest tulenevasse ebasoodsasse olukorda.
Artikkel 121
Tagasimaksmise ja vähendamise kord
1. Artikliga 116 kooskõlas olevad tagasimaksmise või vähendamise taotlused esitatakse tollile järgmiste ajavahemike jooksul:
a)
enammääratud impordi- või eksporditollimaksu summade, pädevate asutuste eksimuse või õiglusega seonduvate juhtumite puhul kolme aasta jooksul alates tollivõla teatamise kuupäevast;
b)
defektse kauba või lepingu tingimustele mittevastava kauba puhul ühe aasta jooksul alates tollivõla teatamise kuupäevast;
c)
tollideklaratsiooni kehtetuks tunnistamise puhul kehtetuks tunnistamise suhtes kohaldatavates eeskirjades määratud tähtaja jooksul.
Esimese lõigu punktides a ja b määratud tähtaega pikendatakse, kui taotleja tõendab, et taotluse esitamist ettenähtud tähtaja jooksul takistasid ettenägematud asjaolud või vääramatu jõud.
2. Kui toll ei saa esitatud alustel lubada impordi- või eksporditollimaksu summa tagasimaksmist või vähendamist, peab ta tagasimaksmise või vähendamise taotlust kaaluma muid artiklis 116 osutatud tagasimaksmise või vähendamise aluseid silmas pidades.
3. Kui artikli 44 alusel on esitatud kaebus tollivõla teatamise kohta, peatatakse lõike 1 esimeses lõigus määratud asjakohane tähtaeg alates kaebuse esitamise kuupäevast kuni kaebuse menetlemise lõpuni.
4. Kui toll teeb artiklite 119 ja 120 kohaseid tagasimakseid või vähendusi, teatab asjaomane liikmesriik sellest komisjonile.
Artikkel 122
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, milles määratakse kindlaks eeskirjad, mida komisjon peab artikli 116 lõikes 3 osutatud otsuse tegemisel järgima ja eelkõige seoses järgmisega:
a)
toimiku aktsepteerimise tingimused;
b)
otsuse tegemise tähtaeg ja kõnealuse tähtaja peatamine;
c)
teatamine põhjustest, millele komisjon kavatseb oma otsuses tugineda, enne kui ta teeb asjaomast isikut negatiivselt mõjutava otsuse;
d)
otsusest teatamine;
e)
otsuse mitte tegemise või sellest mitte teatamise tagajärjed.
Artikkel 123
Rakendamisvolituste andmine
1. Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad:
a)
artiklis 116 osutatud tagasimaksmise ja vähendamise kohta;
b)
komisjoni teavitamise kohta artikli 121 lõike 4 kohaselt ja esitatava teabe kohta.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
2. Komisjon võtab rakendusaktidega vastu artikli 116 lõikes 3 osutatud otsuse.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.
Kui artikli 285 lõikes 1 osutatud komitee arvamus tuleb saada kirjaliku menetluse teel, kohaldatakse artikli 285 lõiget 6.
4. PEATÜKK
Tollivõla lõppemine
Artikkel 124
Lõppemine
1. Ilma et see piiraks tollivõlale vastava impordi- või eksporditollimaksu summa sissenõudmata jätmist käsitlevate kehtivate sätete kohaldamist, kui võlgniku maksevõimetus on kohtulikult tuvastatud, lõpeb impordil või ekspordil tekkiv tollivõlg mis tahes järgmisel viisil:
a)
kui võlgnikule ei ole kooskõlas artikliga 103 enam võimalik tollivõlast teatada;
b)
impordi- või eksporditollimaksu summa tasutakse;
c)
impordi- või eksporditollimaksu summat vähendatakse kooskõlas lõikega 5;
d)
kui impordi- või eksporditollimaksu tasumist nõudvale tolliprotseduurile deklareeritud kaupa käsitlev tollideklaratsioon on kehtetuks tunnistatud;
e)
kui kaup, millelt tuleb tasuda impordi- või eksporditollimaks, konfiskeeritakse või peetakse kinni ning samal ajal või seejärel konfiskeeritakse;
f)
kaup, millelt tuleb tasuda impordi- või eksporditollimaks, hävitatakse tollijärelevalve all või loovutatakse riigile;
g)
kauba kadumine või tollialastest õigusaktidest tulenevate kohustuste täitmata jätmine tuleneb sellest, et kõnealune kaup on oma liigi tõttu või ettenägematutest asjaoludest või vääramatust jõust tingituna või tolli korralduse tagajärjel täielikult hävinud või pöördumatult kahjustatud; käesoleva punkti kohaldamisel loetakse kaup pöördumatult kahjustatuks, kui keegi ei saa seda enam kasutada;
h)
tollivõlg tekkis vastavalt artiklile 79 või 82 ja täidetud on järgmised tingimused:
i)
kohustuse täitmatajätmine, mille tõttu tekkis tollivõlg, ei mõjutanud oluliselt asjaomase tolliprotseduuri nõuetekohast läbiviimist ega kujutanud endast pettusekatset;
ii)
kõik kauba olukorra normaliseerimiseks vajalikud formaalsused täidetakse tagantjärele;
i)
kaup, mis on oma lõppkasutuse tõttu lastud vabasse ringlusse maksuvabalt või vähendatud imporditollimaksumääraga, on eksporditud tolli loal;
j)
kui see tekkis vastavalt artiklile 78 ja kui nimetatud artiklis osutatud tariifseks sooduskohtlemiseks vajalikud formaalsused tühistatakse;
k)
tingimusel et lõikest 6 ei tulene teisiti, kui tollivõlg tekkis vastavalt artiklile 79 ja tollile esitatakse piisav tõend, et kaupa ei ole kasutatud või tarbitud ja et kaup on liidu tolliterritooriumilt välja viidud.
2. Lõike 1 punktis e osutatud juhtudel ja tollieeskirjade rikkumise suhtes kohaldatavate karistuste kohaldamisel ei loeta tollivõlga lõppenuks, kui liikmesriigi õigusaktide kohaselt määratakse karistusi impordi- või eksporditollimaksu või tollivõla olemasolu alusel.
3. Kui vastavalt lõike 1 punktile g loetakse tollivõlg lõppenuks kauba puhul, mis lubatakse maksuvabalt või vähendatud impordimaksumääraga vabasse ringlusse lõppkasutuse tõttu, käsitatakse nende hävimise tagajärjel tekkinud jääke või jäätmeid liiduvälise kaubana.
4. Kehtivaid sätteid, mis käsitlevad kauba laadi tõttu tekkinud pöördumatu kao ühtseid määrasid, kohaldatakse siis, kui asjaomane isik ei suuda tõendada, et tegelikud kaod on suuremad kui kõnealuse kauba jaoks ettenähtud ühtsete määrade alusel arvutatud kaod.
5. Kui tollivõlale vastava impordi- või eksporditollimaksu summa tasumise eest vastutavad mitu isikut ja vähendamine on lubatud, lõpeb tollivõlg ainult selle isiku või nende isikute suhtes, kellele on antud vähendamise luba.
6. Lõike 1 punktis k osutatud juhul ei lõpe tollivõlg isiku või isikute suhtes, kes tegid pettusekatse.
7. Kui tollivõlg tekkis vastavalt artiklile 79, lõpeb see isiku suhtes, kelle käitumises ei ilmnenud pettusekatset ja kes andis oma panuse võitluses pettuse vastu.
Artikkel 125
Karistuste kohaldamine
Kui tollivõlg lõpeb artikli 124 lõike 1 punkti h alusel, on liikmesriikidel õigus kohaldada karistusi tollialaste õigusaktide täitmatajätmise eest.
Artikkel 126
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks artikli 124 lõike 1 punkti h alapunkti i sätteid täiendav selliste täitmatajätmiste loetelu, millel ei ole olulist mõju asjaomase tolliprotseduuri nõuetekohasele läbiviimisele.
IV JAOTIS
LIIDU TOLLITERRITOORIUMILE TOODUD KAUP
1. PEATÜKK
Sisenemise ülddeklaratsioon
Artikkel 127
Sisenemise ülddeklaratsiooni esitamine
1. Liidu tolliterritooriumile toodud kauba kohta esitatakse sisenemise ülddeklaratsioon.
2. Lõikes 1 osutatud nõudest loobutakse:
a)
veovahendite ja nendel oleva kauba suhtes, mida on veetud läbi liidu tolliterritooriumi territoriaalvett või õhuruumi ilma sellel territooriumil peatumata; ning
b)
muudel juhtudel, kui see on põhjendatud kauba või veo liigi tõttu või seda nõutakse rahvusvaheliste lepingutega.
3. Sisenemise ülddeklaratsiooni esitatakse esimesele sisenemistolliasutusele kindlaksmääratud tähtaja jooksul enne kauba liidu tolliterritooriumile toomist.
Toll võib lubada sisenemise ülddeklaratsiooni esitamist mõnes teises tolliasutuses, tingimusel et asjaomane asutus edastab viivitamata esimese sisenemiskoha tolliasutusele vajalikud andmed või teeb need elektrooniliselt kättesaadavaks.
4. Sisenemise ülddeklaratsiooni esitab kauba vedaja.
Olenemata kauba vedaja kohustustest võib sisenemise ülddeklaratsiooni esitada ka üks järgmistest isikutest:
a)
importija või kauba saaja või muu isik, kelle nimel või kelle eest kauba vedaja tegutseb;
b)
ükskõik milline isik, kes saab kõnealuse kauba sisenemistolliasutusele esitada või esitada lasta.
5. Sisenemise ülddeklaratsioon peab sisaldama julgeoleku ja turvalisuse eesmärgil riskianalüüsi tegemiseks vajalikke andmeid.
6. Erijuhtudel, kui lõikes 4 osutatud isikutelt ei ole võimalik saada kõiki lõikes 5 osutatud andmeid, võidakse nõuda kõnealuste andmete esitamist muudelt isikutelt, kellel on need andmed ja asjakohased õigused nende esitamiseks.
7. Toll võib lubada kaubandus-, sadama- või transpordiinfosüsteemide kasutamist sisenemise ülddeklaratsiooni esitamiseks, tingimusel et need sisaldavad sellise deklaratsiooni jaoks vajalikke andmeid ja sellised andmed on kättesaadavad teatava aja jooksul enne seda, kui kaup liidu tolliterritooriumile tuuakse.
8. Toll võib lubada, et sisenemise ülddeklaratsiooni esitamise asemel esitatakse teade ja sisenemise ülddeklaratsiooni andmetega võimaldatakse tutvuda ettevõtja arvutisüsteemi vahendusel.
Artikkel 128
Riskianalüüs
Artikli 127 lõikes 3 osutatud tolliasutus tagab eelkõige julgeoleku ja turvalisuse eesmärgil artikli 127 lõikes 1 osutatud sisenemise ülddeklaratsiooni või artikli 127 lõikes 8 osutatud andmete põhjal ja kindlaksmääratud aja jooksul riskianalüüsi tegemise ning võtab selle analüüsi tulemuste põhjal vajalikud meetmed.
Artikkel 129
Sisenemise ülddeklaratsiooni muutmine ja kehtetuks tunnistamine
1. Deklarandile võidakse taotluse alusel anda luba pärast sisenemise ülddeklaratsiooni esitamist muuta ühte või mitut selles sisalduvat üksikasja.
Muudatusi ei ole võimalik teha pärast järgmist:
a)
toll on teatanud sisenemise ülddeklaratsiooni esitanud isikule, et kavatseb kaupa kontrollida;
b)
toll on tuvastanud, et sisenemise ülddeklaratsiooni andmed ei ole õiged;
c)
kaup on tollile juba esitatud.
2. Kui kaupa, mille kohta esitatakse sisenemise ülddeklaratsioon, ei tooda liidu tolliterritooriumile, tunnistab toll deklaratsiooni kehtetuks kas:
a)
deklarandi taotlusel; või
b)
200 päeva jooksul pärast deklaratsiooni esitamist.
Artikkel 130
Deklaratsioonide esitamine sisenemise ülddeklaratsiooni asemel
1. Artikli 127 lõikes 3 osutatud tolliasutus võib sisenemise ülddeklaratsiooni esitamise nõudest loobuda kauba puhul, mille kohta on esitatud tollideklaratsioon enne sisenemise ülddeklaratsiooni esitamise tähtaja möödumist. Sellisel juhul sisaldab tollideklaratsioon vähemalt sisenemise ülddeklaratsioonis nõutavaid andmeid. Tollideklaratsioonil on kuni selle aktsepteerimiseni kooskõlas artikliga 172 sisenemise ülddeklaratsiooni staatus.
2. Artikli 127 lõikes 3 osutatud tolliasutus võib loobuda nõudest esitada sisenemise ülddeklaratsioon kauba suhtes, mille kohta on esitatud ajutise ladustamise deklaratsioon enne sisenemise ülddeklaratsiooni esitamise tähtaja möödumist. Selline deklaratsioon sisaldab vähemalt sisenemise ülddeklaratsioonis nõutavaid andmeid. Kuni deklareeritud kauba tollile esitamiseni kooskõlas artikliga 139 on ajutise ladustamise deklaratsioonil sisenemise ülddeklaratsiooni staatus.
Artikkel 131
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
juhud, kui sisenemise ülddeklaratsiooni esitamise nõudest loobutakse kooskõlas artikli 127 lõike 2 punktiga c;
b)
artikli 127 lõigetes 3 ja 7 osutatud konkreetne tähtaeg, mille jooksul tuleb esitada sisenemise ülddeklaratsioon enne kauba toomist liidu tolliterritooriumile, võttes arvesse kauba või veo liiki;
c)
artikli 127 lõikes 6 osutatud juhud ja muud isikud, kellelt võib kõnealustel juhtudel nõuda sisenemise ülddeklaratsiooni andmete esitamist.
Artikkel 132
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks:
a)
menetluseeskirjad artiklis 127 osutatud sisenemise ülddeklaratsiooni esitamiseks;
b)
menetluseeskirjad sisenemise ülddeklaratsiooni andmete esitamiseks artikli 127 lõikes 6 osutatud muude isikute poolt;
c)
tähtaja, mille jooksul tuleb artikli 128 kohaselt teha riskianalüüs ja võtta vajalikud meetmed;
d)
menetluseeskirjad sisenemise ülddeklaratsiooni muutmiseks kooskõlas artikli 129 lõikega 1;
e)
menetluseeskirjad sisenemise ülddeklaratsiooni kehtetuks tunnistamiseks kooskõlas artikli129 lõikega 2, võttes arvesse kauba sisenemise nõuetekohast haldamist.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
2. PEATÜKK
Kauba saabumine
1. Jagu
Kauba toomine liidu tolliterritooriumile
Artikkel 133
Merelaeva või õhusõiduki saabumisest teatamine
1. Liidu tolliterritooriumile siseneva merelaeva või õhusõiduki käitaja teatab saabumisest esimesele sisenemistolliasutusele transpordivahendi saabumisel.
Kui teave merelaeva või õhusõiduki saabumise kohta on tollile kättesaadav, võib toll loobuda lõikes 1 osutatud teatamise nõudest.
2. Toll võib lubada sadama- või lennujaamasüsteemide või muude kättesaadavate teavitamismeetodite kasutamist veovahendi saabumisest teatamiseks.
Artikkel 134
Tollijärelevalve
1. Liidu tolliterritooriumile toodud kaup kuulub saabumisest alates tollijärelevalve alla ja toll võib seda kontrollida. Vajaduse korral kehtivad kauba suhtes keelud ja piirangud, mis on muu hulgas õigustatud kõlbluse, avaliku korra või avaliku julgeoleku seisukohast, inimeste, loomade või taimede elu ja tervise kaitsmiseks, keskkonna kaitsmiseks, kunstilise, ajaloolise või arheoloogilise väärtusega rahvusliku rikkuse kaitsmiseks ning tööstus- või kaubandusomandi kaitsmiseks, sealhulgas uimastite lähteainete, teatavaid intellektuaalomandiõigusi rikkuvate kaupade ja sularaha kontroll, samuti kalavarude kaitse ja majandamise ning kaubanduspoliitika meetmete rakendamine.
Kaup jääb järelevalve alla seni, kui see on vajalik selle tollistaatuse määramiseks ning seda ei või ära viia ilma tolli loata.
Kui kauba tollistaatus liidu kaubana on tõendatud, ei kuulu see enam tollijärelevalve alla, ilma et see piiraks artikli 254 kohaldamist.
Liiduväline kaup jääb tollijärelevalve alla seniks, kuni selle tollistaatus muutub või see viiakse liidu tolliterritooriumilt välja või hävitatakse.
2. Tollijärelevalve all oleva kauba valdaja võib tolli loal mis tahes ajal eelkõige kauba tariifse klassifikatsiooni, tolliväärtuse või tollistaatuse määramiseks selle läbi vaadata ja sellest proove võtta.
Artikkel 135
Kauba toimetamine asjakohasesse kohta
1. Isik, kes kauba liidu tolliterritooriumile toob, toimetab selle viivitamata tolli määratud trassi mööda ja kooskõlas tolli juhistega, kui need on olemas, tolli määratud tolliasutusse või mis tahes muusse tolli määratud või heakskiidetud kohta või vabatsooni.
2. Vabatsooni toodud kaup tuuakse otse sellesse vabatsooni kas meritsi või õhuteed pidi või maitsi ilma mõnd muud liidu tolliterritooriumi osa läbimata, kui vabatsoon külgneb liikmesriigi ja kolmanda riigi vahelise maismaapiiriga.
3. Isik, kes on võtnud vastutuse kauba veo eest pärast kauba liidu tolliterritooriumile toomist, vastutab lõigetes 1 ja 2 ettenähtud kohustuste täitmise eest.
4. Veel väljaspool liidu tolliterritooriumi olevat kaupa, mis võib sellest hoolimata kuuluda liikmesriigi tollikontrolli alla väljaspool liidu tolliterritooriumi asuva asjaomase riigi või territooriumiga sõlmitud lepingu tõttu, koheldakse samamoodi nagu liidu tolliterritooriumile toodud kaupa.
5. Lõiked 1 ja 2 ei välista piirialadel või torujuhtmete ja kaablite kaudu, samuti majanduslikult ebaolulise liikluse vahendusel transporditavate kaupade, nagu kirjade, postkaartide ja trükiste ning nende muudel andmekandjatel säilitatavate elektrooniliste ekvivalentide või reisijatega kaasas olevate kaupade suhtes erieeskirjade kohaldamist tingimusel, et seeläbi ei takistata tollijärelevalvet ja võimalusi tollikontrolliks
6. Lõiget 1 ei kohaldata veovahendite ja nendega veetava kauba suhtes, mis läbivad liidu tolliterritooriumi territoriaalvett või õhuruumi ilma sellel territooriumil peatumata.
Artikkel 136
Liidusisesed lennu- ja laevaliinid
Artikleid 127-130 ja artiklit 133, artikli 135 lõiget 1, artikleid 137, 139-141 ning artikleid 144-149 ei kohaldata liiduvälise kauba ja artiklis 155 osutatud kauba suhtes, mis on kahe liidu tolliterritooriumil asuva punkti vahel meritsi või õhuteed pidi transportimise käigus ajutiselt liidu tolliterritooriumilt välja viidud, tingimusel et kaupa on veetud otseteed mööda, tegemata peatusi väljaspool liidu tolliterritooriumi.
Artikkel 137
Kauba toimetamine eriasjaoludel
1. Kui ettenägematu olukorra või vääramatu jõu tagajärjel ei ole artikli 135 lõikes 1 ettenähtud kohustust võimalik täita, teatab kohustatud isik või tema eest tegutsev isik olukorrast viivitamata tollile. Kui kaup ei ole ettenägematu olukorra või vääramatu jõu tagajärjel täielikult hävinud, teatatakse tollile ka selle täpne asukoht.
2. Kui artikli 135 lõikes 6 osutatud laev või õhusõiduk on ettenägematu olukorra või vääramatu jõu tagajärjel sunnitud ajutiselt maabuma või maanduma liidu tolliterritooriumil ja artikli 135 lõikes 1 kehtestatud kohustuse täitmine ei ole võimalik, teatab selle laeva või õhusõiduki liidu tolliterritooriumile toonud isik või tema eest tegutsev isik olukorrast viivitamata tollile.
3. Toll määrab, millised meetmed võetakse, et võimaldada tollijärelevalvet lõikes 1 osutatud kauba ja lõikes 2 kirjeldatud olukorras laeva või õhusõiduki või nende pardal oleva kauba üle ning tagada vajaduse korral selle toimetamine edasi tolliasutusse või muusse tolli poolt määratud või heakskiidetud kohta.
Artikkel 138
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad:
a)
artiklis 133 osutatud saabumisest teatamise kohta;
b)
artikli 135 lõikes 5 osutatud kauba edasitoimetamise kohta.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
2. Jagu
Kauba esitamine, mahalaadimine ja läbivaatamine
Artikkel 139
Kauba esitamine tollile
1. Üks järgmistest isikutest esitab liidu tolliterritooriumile toodud kauba viivitamata tollile selle saabumisel ette nähtud tolliasutusse või muusse tolli poolt määratud või heakskiidetud kohta või vabatsooni:
a)
isik, kes kauba liidu tolliterritooriumile tõi;
b)
isik, kelle nimel või kelle eest kauba territooriumile toonud isik tegutseb;
c)
isik, kes on võtnud vastutuse kauba liidu tolliterritooriumile toomisele järgneva veo eest.
2. Kui kaup tuuakse liidu tolliterritooriumile meritsi või õhuteed pidi ja see jääb vedamiseks sama veovahendi pardale, esitatakse see tollile ainult selles sadamas või lennujaamas, kus kaup maha või ümber laaditakse. Liidu tolliterritooriumile toodud kaupa, mis laaditakse sama reisi ajal samalt veovahendilt maha ja tagasi peale, et võimaldada muu kauba mahalaadimist või laadimist, ei esitata selles sadamas või lennujaamas tollile.
3. Olenemata lõikes 1 osutatud isiku kohustustest võib tema asemel kauba esitada üks järgmistest isikutest:
a)
iga isik, kes viivitamata suunab kauba tolliprotseduurile;
b)
isik, kellel on ladustamiskoha pidamise luba või kes tegutseb vabatsoonis.
4. Kaupa tollile esitav isik osutab sisenemise ülddeklaratsioonile või artiklis 130 osutatud juhtudel kauba suhtes esitatud tollideklaratsioonile või ajutise ladustamise deklaratsioonile, välja arvatud juhul, kui sisenemise ülddeklaratsiooni esitamise nõudest on loobutud.
5. Kui tollile esitatud liiduvälise kauba kohta ei ole sisenemise ülddeklaratsiooni ning välja arvatud juhul, kui sellise deklaratsiooni esitamise nõudest on loobutud, esitab üks artikli 127 lõikes 4 osutatud isikutest, ilma et see piiraks artikli 127 lõike 6 kohaldamist, viivitamata sellise deklaratsiooni või selle asemel esitatud tollideklaratsiooni või ajutise ladustamise deklaratsiooni.
6. Lõige 1 ei välista piirialadel või torujuhtmete ja kaablite kaudu, samuti majanduslikult ebaolulise liikluse vahendusel transporditavate kaupade, nagu kirjade, postkaartide ja trükiste ning nende muudel andmekandjatel säilitatavate elektrooniliste ekvivalentide või reisijatega kaasas olevate kaupade suhtes erieeskirjade kohaldamist tingimusel, et seeläbi ei takistata tollijärelevalvet ja võimalusi tollikontrolliks.
7. Tollile esitatud kaupa ei tohi kohast, kus see tollile esitati, ilma tolli loata ära viia.
Artikkel 140
Kauba mahalaadimine ja läbivaatamine
1. Kaup laaditakse veovahendilt maha või teisele veovahendile ainult tolli loal ning tolli poolt määratud või heakskiidetud kohas.
Sellist luba ei nõuta siiski otsese ohu korral, mis nõuab kogu või osa kauba viivitamatut mahalaadimist. Sellisest olukorrast teatatakse viivitamata tollile.
2. Kauba kontrollimiseks, proovide ja näidiste võtmiseks või kaupa vedava veovahendi kontrollimiseks võib toll igal ajal nõuda kauba mahalaadimist või selle lahtipakkimist.
Artikkel 141
Transiidiprotseduuri alusel liikuv kaup
1. Artikli 135 lõikeid 2-6, artikleid 139, 140 ja 144-149 ei kohaldata, kui liidu tolliterritooriumile tuuakse kaup, mis on juba suunatud transiidiprotseduurile.
2. Artiklit 140 ja artikleid 144-149 kohaldatakse transiidiprotseduuri alusel liikuva liiduvälise kauba suhtes, kui kõnealune kaup on juba esitatud liidu tolliterritooriumil asuvale sihttolliasutusele kooskõlas transiidiprotseduuri reguleerivate eeskirjadega.
Artikkel 142
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks artikli 139 lõikes 1 osutatud kohtade heakskiitmise tingimused.
Artikkel 143
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad artiklis 139 osutatud kauba tollile esitamise kohta.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
3. Jagu
Kauba ajutine ladustamine
Artikkel 144
Ajutiselt ladustatud kaup
Liiduväline kaup on ajutisel ladustamisel selle tollile esitamise hetkest.
Artikkel 145
Ajutise ladustamise deklaratsioon
1. Tollile esitatud liiduvälise kauba kohta esitatakse ajutise ladustamise deklaratsioon, mis sisaldab kõiki vajalikke andmeid ajutist ladustamist reguleerivate sätete kohaldamiseks.
2. Ajutiselt ladustatava kaubaga seotud dokumendid esitatakse tollile, kui liidu õigusaktides seda nõutakse või kui see on vajalik tollikontrollideks.
3. Ajutise ladustamise deklaratsiooni esitab hiljemalt kauba esitamisel üks artikli 139 lõikes 1 või 2 osutatud isikutest.
4. Kauba ajutise ladustamise deklaratsioon sisaldab, välja arvatud juhul, kui sisenemise ülddeklaratsiooni esitamise nõudest on loobutud, viidet mis tahes sisenemise ülddeklaratsioonile tollile esitatud kauba kohta, välja arvatud juhul, kui kaup on juba olnud ajutiselt ladustatud või on suunatud tolliprotseduurile ja seda ei ole liidu tolliterritooriumilt välja viidud.
5. Toll võib lubada ajutise ladustamise deklaratsiooni ka ühel järgmisel kujul:
a)
viide asjaomast kaupa käsitlevale mis tahes esitatud sisenemise ülddeklaratsioonile, mida täiendavad ajutise ladustamise deklaratsiooni andmed;
b)
manifest või muu veodokument, tingimusel et see sisaldab ajutise ladustamise deklaratsiooni andmeid, sealhulgas viidet asjaomast kaupa käsitlevale mis tahes sisenemise ülddeklaratsioonile.
6. Toll võib lubada kaubandus-, sadama- või transpordiinfosüsteemide kasutamist ajutise ladustamise deklaratsiooni esitamiseks, tingimusel et need sisaldavad sellise deklaratsiooni jaoks vajalikke andmeid ja sellised andmed on kättesaadavad kooskõlas lõikega 3.
7. Ajutise ladustamise deklaratsiooni suhtes kohaldatakse artikleid 188-193.
8. Ajutise ladustamise deklaratsiooni võib kasutada ka järgmistel eesmärkidel:
a)
artiklis 133 osutatud saabumisest teatamine; või
b)
artiklis 139 osutatud kauba tollile esitamine, kui see vastab nimetatud sätetes esitatud tingimustele.
9. Ajutise ladustamise deklaratsiooni ei nõuta, kui hiljemalt kauba esitamisel tollile määratakse kindlaks selle tollistaatus liidu kaubana kooskõlas artiklitega 153-156.
10. Tolliasutused säilitavad ajutise ladustamise deklaratsiooni või see on neile kättesaadav, et kontrollida, kas sellega seotud kaup suunatakse hiljem artikli 149 kohaselt tolliprotseduurile või reeksporditakse.
11. Lõigete 1-10 kohaldamiseks, kui transiidiprotseduuri alusel liikuv liiduväline kaup esitatakse sihttolliasutusele liidu tolliterritooriumil, käsitletakse asjaomase transiidiga seoses esitatud andmeid ajutise ladustamise deklaratsioonina, tingimusel et need vastavad selleks ettenähtud nõuetele. Sellegipoolest võib kauba valdaja esitada ajutise ladustamise deklaratsiooni pärast transiidiprotseduuri lõppu.
Artikkel 146
Ajutise ladustamise deklaratsiooni muutmine ja kehtetuks tunnistamine
1. Deklarandile antakse taotluse alusel luba muuta üht või mitut ajutise ladustamise deklaratsiooni üksikasja pärast selle esitamist. Muutmise tulemusena ei või deklaratsioon hõlmata muud kaupa peale selle, mille kohta see algselt tehti.
Muudatusi ei ole võimalik teha pärast järgmist:
a)
toll on teatanud deklaratsiooni esitanud isikule, et kavatseb kaupa kontrollida;
b)
toll on tuvastanud, et deklaratsiooni andmed ei ole õiged.
2. Kui kaupa, mille kohta esitatakse ajutise ladustamise deklaratsioon, ei esitata tollile, tunnistab toll deklaratsiooni kehtetuks:
a)
deklarandi taotlusel; või
b)
30 päeva jooksul pärast deklaratsiooni esitamist.
Artikkel 147
Kauba ajutise ladustamise tingimused ja vastutus selle eest
1. Ajutiselt ladustatud kaup ladustatakse ainult ajutise ladustamise kohtades kooskõlas artikliga 148 või, kui see on põhjendatud, siis teistes tolli poolt määratud või heaks kiidetud kohtades.
2. Ilma et see piiraks artikli 134 lõike 2 kohaldamist, võib ajutiselt ladustatud kaubaga teha ainult selliseid toiminguid, mis on vajalikud kauba muutmata kujul säilitamiseks, muutmata selle välimust või tehnilisi näitajaid.
3. Artiklis 148 osutatud loa omanik või isik, kes ladustab kaupa juhul, kui kaupa ladustatakse muus tolli poolt määratud või heakskiidetud kohas, vastutab järgmise eest:
a)
selle tagamine, et ajutisel ladustamisel olevat kaupa ei viida tollijärelevalve alt välja;
b)
ajutisel ladustamisel oleva kauba ladustamisest tulenevate kohustuste täitmine.
4. Kui kaupa ei saa mingil põhjusel ajutisele ladustamisele jätta, võtab toll artiklite 197, 198 ja 199 kohaselt viivitamata kõik vajalikud meetmed olukorra lahendamiseks.
Artikkel 148
Ajutise ladustamise koha pidamise luba
1. Ajutise ladustamise koha pidamiseks on vaja tolli luba. Sellist luba ei nõuta, kui ajutise ladustamise koha pidaja on toll ise.
Tingimused, mille alusel on lubatud ajutise ladustamise koha pidamine, sätestatakse loas.
2. Lõikes 1 osutatud luba antakse vaid isikutele, kes vastavad järgmistele tingimustele:
a)
nad on asutatud liidu tolliterritooriumil;
b)
nad tagavad vajalikul määral toimingute nõuetekohase läbiviimise; tollialaseid lihtsustusi kasutav volitatud ettevõtja loetakse kõnealuse nõude täitnuks, kui ajutise ladustamise koha pidamist võetakse artikli 38 lõike 2 punktis a osutatud loa andmisel arvesse;
c)
nad esitavad vastavalt artiklile 89 tagatise.
Üldtagatise esitamisel kontrollitakse kõnealuse tagatisega seotud kohustuste täitmist asjakohase auditi abil.
3. Lõikes 1 osutatud luba antakse ainult siis, kui toll saab teostada tollijärelevalvet, ilma et oleks vaja rakendada haldusmeetmeid, mis on asjaomaste majanduslike vajadustega võrreldes ebaproportsionaalsed.
4. Loa omanik peab asjakohast arvestust tolli poolt heaks kiidetud kujul.
Arvestuse pidamine hõlmab teavet ja üksikasju, mis võimaldavad tollil kontrollida ajutise ladustamise kohtade toimimist, pidades eelkõige silmas ladustatud kauba identifitseerimist, tollistaatust ja liikumist.
Tollialaseid lihtsustusi kasutav volitatud ettevõtja loetakse esimeses ja teises lõigus sätestatud kohustuse täitnuks, kui tema arvestuskanded on ajutise ladustamise jaoks sobivad.
5. Toll võib lubada, et loa omanik veab ajutiselt ladustatud kaupa erinevate ajutise ladustamise kohtade vahel, tingimusel et selline vedu ei suurenda pettuse ohtu ja toimub järgmisel viisil:
a)
niisugune vedu toimub ühe tolliasutuse vastutusel;
b)
niisugusele veole kehtib ainult üks luba, mis on väljastatud tollialaseid lihtsustusi kasutavale volitatud ettevõtjale;
c)
muudel veojuhtudel.
6. Majandusliku vajaduse korral ja tollijärelevalvet kahjustamata võib toll lubada liidu kauba ladustamist ajutise ladustamise kohas. Sellist kaupa ei loeta ajutiselt ladustatud kaubaks.
Artikkel 149
Ajutise ladustamise lõpetamine
Ajutiselt ladustatud liiduväline kaup suunatakse tolliprotseduurile või reeksporditakse 90 päeva jooksul.
Artikkel 150
Tolliprotseduuri valik
Kui ei ole sätestatud teisiti, võib deklarant vabalt valida, millisele tolliprotseduurile ta kauba suunab selle protseduuri tingimuste kohaselt, sõltumata kauba liigist või kogusest või päritolu-, lähte- või sihtkohariigist.
Artikkel 151
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
artikli 147 lõikes 1 osutatud kohtade heakskiitmise tingimused;
b)
tingimused artiklis 148 osutatud ajutise ladustamise koha pidamise loa andmiseks;
c)
muud artikli 148 lõike 5 punktis c osutatud veojuhud.
Artikkel 152
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad:
a)
artiklis 145 osutatud ajutise ladustamise deklaratsiooni esitamiseks;
b)
ajutise ladustamise deklaratsiooni muutmiseks kooskõlas artikli 146 lõikega 1;
c)
ajutise ladustamise deklaratsiooni kehtetuks tunnistamiseks kooskõlas artikli 146 lõikega 2;
d)
artikli 148 lõikes 5 osutatud ajutiselt ladustatud kauba vedamiseks.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
V JAOTIS
TOLLISTAATUSE, KAUBA TOLLIPROTSEDUURILE SUUNAMISE, ÕIGSUSE KONTROLLIMISE, KAUBA VABASTAMISE JA KÕRVALDAMISE ÜLDEESKIRJAD
1. PEATÜKK
Kauba tollistaatus
Artikkel 153
Eeldus, et kaubal on liidu kauba tollistaatus
1. Eeldatakse, et liidu tolliterritooriumil oleval kaubal on liidu kauba tollistaatus, kui ei ole kindlaks tehtud, et see ei ole liidu kaup.
2. Erijuhtudel, kui lõikes 1 sätestatud eeldust ei kohaldata, tuleb liidu kauba tollistaatus tõendada.
3. Erijuhtudel ei ole täielikult liidu territooriumil saadud kaubal liidu kauba tollistaatust, kui see on saadud ajutisel ladustamisel olevast või välistransiidiprotseduurile, ladustamisprotseduurile, ajutise impordi protseduurile või seestöötlemisprotseduurile suunatud kaubast.
Artikkel 154
Liidu kauba tollistaatuse kaotamine
Liidu kaubast saab liiduväline kaup järgmistel juhtudel:
a)
kui kaup viiakse liidu tolliterritooriumilt välja, niivõrd kui sisetransiidi eeskirju ei kohaldata;
b)
kui kaup on suunatud välistransiidiprotseduurile, ladustamisprotseduurile või seestöötlemisprotseduurile, niivõrd kui tollialased õigusaktid seda lubavad;
c)
kui kaup on suunatud lõppkasutusprotseduurile ja sellele järgnevalt loovutatud riigile või kui kaup hävitatakse ja järele jäävad jäätmed;
d)
kui vabasse ringlusse lubamise deklaratsioon tunnistatakse kehtetuks pärast kauba vabastamist.
Artikkel 155
Liidu tolliterritooriumilt ajutiselt välja viidav liidu kaup
1. Artikli 227 lõike 2 punktides b-f osutatud juhtudel säilitab kaup liidu kauba tollistaatuse ainult juhul, kui see staatus on kindlaks tehtud tollialastes õigusaktides sätestatud teatavatel tingimustel ja vahenditega.
2. Erijuhtudel võib liidu kaupa viia liidu tolliterritooriumil ühest punktist teise ja ajutiselt sellelt territooriumilt välja, ilma et kauba suhtes kohaldataks tolliprotseduuri ja ilma et kauba tollistaatus muutuks.
Artikkel 156
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
juhud, mil artikli 153 lõikes 1 sätestatud eeldust ei kohaldata;
b)
tingimused liidu kauba tollistaatuse tõendamise hõlbustamiseks;
c)
juhud, mil artikli 153 lõikes 3 osutatud kaubal ei ole liidu kauba tollistaatust;
d)
juhud, mil artikli 155 lõikes 2 osutatud kauba tollistaatust ei muudeta.
Artikkel 157
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad liidu kauba tollistaatuse tõendamise ja kontrollimise kohta.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
2. PEATÜKK
Kauba suunamine tolliprotseduurile
1. Jagu
Üldsätted
Artikkel 158
Kauba deklareerimine ja liidu kauba tollijärelevalve
1. Kõikide kaupade kohta, mida soovitakse tolliprotseduurile suunata, välja arvatud vabatsooni protseduurile suunatav kaup, esitatakse kõnealusele tolliprotseduurile vastav tollideklaratsioon.
2. Erijuhtudel, välja arvatud artikli 6 lõikes 2 osutatud juhtudel, võib tollideklaratsiooni esitamisel kasutada muid vahendeid kui elektroonilised andmetöötlusvahendid.
3. Ekspordiks, liidusiseseks transiidiks või välistöötlemiseks deklareeritud liidu kaup kuulub tollijärelevalve alla alates lõikes 1 osutatud tollideklaratsiooni aktsepteerimisest kuni kauba väljaviimiseni liidu tolliterritooriumilt, selle loovutamiseni riigile või selle hävitamiseni või tollideklaratsiooni kehtetuks tunnistamiseni.
Artikkel 159
Pädevad tolliasutused
1. Kui liidu õigusaktides ei ole sätestatud teisiti, määravad liikmesriigid kindlaks oma territooriumil asuvate erinevate tolliasutuste asukohad ja pädevuse.
2. Liikmesriigid tagavad, et nendele asutustele määratakse põhjendatud ja asjakohased ametlikud lahtiolekuajad, võttes arvesse transpordi ja kauba liiki ning tolliprotseduuri, millele kaup suunatakse, et rahvusvahelisi vedusid mitte takistada ega kahjustada.
3. Kui ei ole sätestatud teisiti, on kauba tolliprotseduurile suunamiseks pädev tolliasutus see tolliasutus, kes vastutab kauba tollile esitamise koha eest.
Artikkel 160
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks juhud, kui tollideklaratsiooni võib esitada muude vahendite abil kui artikli 158 lõike 2 kohased elektroonilised andmetöötlusvahendid.
Artikkel 161
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad:
a)
selliste pädevate tolliasutuste kindlaksmääramiseks, mis ei ole artikli 159 lõikes 3 osutatud tolliasutus, sealhulgas sisenemis- ja väljumistolliasutused;
b)
tollideklaratsiooni esitamiseks artikli 158 lõikes 2 osutatud juhtudel.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
2. Jagu
Standardtollideklaratsioonid
Artikkel 162
Standardtollideklaratsiooni sisu
Standardtollideklaratsioonid sisaldavad kõiki vajalikke andmeid seda tolliprotseduuri reguleerivate sätete kohaldamiseks, millele kaup on deklareeritud.
Artikkel 163
Lisadokumendid
1. Lisadokumendid, mida on vaja seda tolliprotseduuri reguleerivate sätete kohaldamiseks, millele kaup on deklareeritud, on deklarandi valduses ja tollile kättesaadavad tollideklaratsiooni esitamise ajal.
2. Lisadokumendid esitatakse tollile, kui liidu õigusaktides seda nõutakse või kui need on vajalikud tollikontrollideks.
3. Erijuhtudel võivad ettevõtjad koostada lisadokumente, tingimusel et toll annab neile selleks loa.
Artikkel 164
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks eeskirjad artikli 163 lõikes 3 osutatud loa andmiseks.
Artikkel 165
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad:
a)
artiklis 162 osutatud standardtollideklaratsiooni esitamiseks;
b)
artikli 163 lõikes 1 osutatud lisadokumentide kättesaadavuse kohta.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
3. Jagu
Lihtsustatud tollideklaratsioonid
Artikkel 166
Lihtsustatud deklaratsioon
1. Toll võib lubada, et isik suunaks kauba tolliprotseduurile lihtsustatud deklaratsiooni alusel, milles võivad puududa teatavad artiklis 162 osutatud andmed või artiklis 163 osutatud lisadokumendid.
2. Lõikes 1 osutatud lihtsustatud deklaratsiooni regulaarseks kasutamiseks peab olema tolli luba.
Artikkel 167
Lisadeklaratsioon
1. Lihtsustatud deklaratsiooni korral vastavalt artiklile 166 või deklarandi arvestuskandele vastavalt artiklile 182 esitab deklarant pädevale tolliasutusele kindlaksmääratud tähtaja jooksul lisadeklaratsiooni, mis sisaldab asjaomasel tolliprotseduuril vajalikke andmeid.
Lihtsustatud deklaratsiooni korral vastavalt artiklile 166 on vajalikud lisadokumendid deklarandi valduses ja tollile kättesaadavad kindlaksmääratud tähtaja jooksul.
Lisadeklaratsioon võib olla üldine, perioodiline või kokkuvõtlik.
2. Lisadeklaratsiooni esitamise kohustust ei kohaldata järgmistel juhtudel:
a)
kui kaup suunatakse tolliladustamisprotseduurile;
b)
muudel erijuhtudel.
3. Toll võib lisadeklaratsiooni esitamise nõuet mitte kohaldada järgmistel tingimustel:
a)
lihtsustatud deklaratsioon hõlmab kaupa, mille väärtus ja kogus on statistilisest lävest madalam;
b)
lihtsustatud deklaratsioon juba sisaldab kogu asjaomase tolliprotseduuri jaoks vajalikku teavet; ja
c)
lihtsustatud deklaratsiooni ei tehta deklarandi arvestuskandena.
4. Artiklis 166 osutatud lihtsustatud deklaratsioon või artiklis 182 osutatud deklarandi arvestuskanne ning lisadeklaratsioon loetakse ühtseks jagamatuks dokumendiks, mille jõustumise kuupäev on vastavalt kuupäev, mil lihtsustatud deklaratsioon vastavalt artiklile 172 aktsepteeritakse või kuupäev, mil deklarant teeb kauba kohta arvestuskande.
5. Kohta, kus lisadeklaratsioon tuleb esitada, loetakse artikli 87 kohaldamisel kohaks, kus tollideklaratsioon on esitatud.
Artikkel 168
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
artikli 166 lõikes 2 osutatud loa andmise tingimused;
b)
artikli 167 lõike 1 esimeses lõigus osutatud konkreetne tähtaeg, mille jooksul lisadeklaratsioon tuleb esitada;
c)
artikli 167 lõike 1 teises lõigus osutatud konkreetne tähtaeg, mille jooksul peavad lisadokumendid olema deklarandi valduses;
d)
muud erijuhud, kui lisadeklaratsiooni esitamise nõudest loobutakse kooskõlas artikli 167 lõike 2 punktiga b.
Artikkel 169
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad järgmiste dokumentide esitamiseks:
a)
artiklis 166 osutatud lihtsustatud deklaratsioon;
b)
artiklis 167 osutatud lisadeklaratsioon.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
4. Jagu
Kõikide tollideklaratsioonide suhtes kohaldatavad sätted
Artikkel 170
Tollideklaratsiooni esitamine
1. Ilma et see piiraks artikli 167 lõike 1 kohaldamist, võib tollideklaratsiooni esitada iga isik, kes saab esitada teabe, mida nõutakse seda tolliprotseduuri reguleerivate sätete kohaldamiseks, millele kaup on deklareeritud. Kõnealune isik peab suutma ka kõnealuse kauba tollile esitada või esitada lasta.
Kui tollideklaratsiooni aktsepteerimisega kaasnevad teatava isiku jaoks erikohustused, esitab kõnealuse tollideklaratsiooni kõnealune isik või tema esindaja.
2. Deklarant on asutatud liidu tolliterritooriumil.
3. Erandina lõikest 2 ei pea järgmised deklarandid olema asutatud liidu tolliterritooriumil:
a)
isikud, kes esitavad transiidideklaratsiooni või ajutise impordi deklaratsiooni;
b)
isikud, kes esitavad tollideklaratsiooni aeg-ajalt, muu hulgas lõppkasutuseks või seestöötlemiseks, tingimusel et toll peab seda põhjendatuks;
c)
isikud, kes on asutatud riigis, mille territoorium piirneb liidu tolliterritooriumiga, ja kes esitavad tollideklaratsioonis osutatud kauba asjaomase riigi piiril asuvas liidu tolliasutuses, tingimusel et riik, milles isik on asutatud, annab samasuguseid soodustusi liidu tolliterritooriumil asutatud isikutele.
4. Tollideklaratsioonid peavad olema autenditud.
Artikkel 171
Tollideklaratsiooni esitamine enne kauba tollile esitamist
Tollideklaratsiooni võib esitada enne kauba eeldatavat esitamist tollile. Kui kaupa ei esitata tollile 30 päeva jooksul pärast tollideklaratsiooni esitamist, loetakse tollideklaratsioon esitamata jäetuks.
Artikkel 172
Tollideklaratsiooni aktsepteerimine
1. Toll aktsepteerib viivitamata tollideklaratsioonid, mis vastavad käesolevas peatükis sätestatud tingimustele, tingimusel et kaup, mille kohta tollideklaratsioon on esitatud, on tollile esitatud.
2. Kui ei ole sätestatud teisiti, siis lähtutakse seda tolliprotseduuri reguleerivate sätete kohaldamisel, millele kaup on deklareeritud, ja kõigi muude impordi või ekspordiga seotud tolliformaalsuste puhul kuupäevast, mil toll tollideklaratsiooni aktsepteerib.
Artikkel 173
Tollideklaratsiooni muutmine
1. Taotluse alusel on deklarandil lubatud tollideklaratsiooni ühte või mitut kannet muuta pärast seda, kui toll on kõnealuse tollideklaratsiooni aktsepteerinud. Muutmise tulemusena ei või tollideklaratsioon hõlmata muid kaupu peale nende, mille kohta see algselt esitati.
2. Sellist muudatust ei lubata teha, kui selle kohta esitatakse taotlus pärast seda, kui:
a)
toll on teatanud deklarandile, et ta kavatseb kaupa kontrollida;
b)
toll on tuvastanud, et tollideklaratsiooni andmed on ebaõiged;
c)
toll on kauba vabastanud.
3. Deklarandi taotluse alusel kolme aasta jooksul alates tollideklaratsiooni aktsepteerimise kuupäevast, võib lubada tollideklaratsiooni muuta pärast kauba vabastamist, et deklarant saaks täita oma kohustused seoses kauba suunamisega asjakohasele tolliprotseduurile.
Artikkel 174
Tollideklaratsiooni kehtetuks tunnistamine
1. Toll tunnistab deklarandi taotluse alusel juba aktsepteeritud tollideklaratsiooni kehtetuks järgmistel juhtudel:
a)
kui toll on veendunud, et kaup suunatakse viivitamata muule tolliprotseduurile;
b)
kui toll on veendunud, et erakorraliste asjaolude tõttu ei ole kauba suunamine sellele tolliprotseduurile, millele see kaup oli deklareeritud, enam põhjendatud.
Kui toll on deklarandile teatanud kauba kontrollimise kavatsusest, ei võeta tollideklaratsiooni kehtetuks tunnistamise taotlust vastu enne kontrolli lõpetamist.
2. Tollideklaratsiooni ei tunnistata kehtetuks pärast seda, kui kaup on vabastatud, välja arvatud juhul, kui on sätestatud teisiti.
Artikkel 175
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks olukorrad, kui tollideklaratsioon tunnistatakse kehtetuks pärast kauba vabastamist, nagu osutatud artikli 174 lõikes 2.
Artikkel 176
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad:
a)
tollideklaratsiooni esitamiseks kooskõlas artikliga 171;
b)
tollideklaratsiooni aktsepteerimiseks, nagu on osutatud artiklis 172, sealhulgas nimetatud eeskirjade kohaldamiseks artiklis 179 osutatud juhtudel;
c)
tollideklaratsiooni muutmiseks pärast kauba vabastamist kooskõlas artikli 173 lõikega 3.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
5. Jagu
Muu lihtsustamine
Artikkel 177
Tollideklaratsiooni koostamise lihtsustamine kaupade puhul, mis kuuluvad erinevatesse tariifistiku alamrubriikidesse
1. Kui saadetis koosneb erinevatesse tariifistiku alamrubriikidesse kuuluvatest kaupadest ja kui iga kauba käsitlemine vastavalt selle tariifistiku alamrubriigile tekitab tollideklaratsiooni koostades ebaproportsionaalselt palju tööd ja kulutusi sissenõutava impordi- või eksporditollimaksuga võrreldes, võib toll deklarandi taotluse alusel nõustuda, et impordi- või eksporditollimaks tasutakse kogu saadetiselt, võttes aluseks kõrgeima impordi- või eksporditollimaksu määraga maksustatava kauba tariifistiku alamrubriigi.
2. Toll keeldub lõikes 1 osutatud lihtsustuse kasutamisest keeldude, piirangute või aktsiisimaksu alla kuuluva kauba suhtes, kui meetme kohaldamiseks on vajalik korrektne tariifne klassifikatsioon.
Artikkel 178
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon võtab rakendusaktidega vastu meetmed, et määrata kindlaks tariifistiku alamrubriik artikli 177 lõike 1 kohaldamiseks.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 179
Keskne tollivormistus
1. Toll võib anda isikule taotluse alusel loa esitada tema registreeritud asukoha eest vastutavale tolliasutusele tollideklaratsiooni selle kauba kohta, mis esitatakse teisele tolliasutusele.
Esimeses lõigus osutatud loa nõudest võib loobuda, kui tollideklaratsioon ja kaup esitatakse ühe tolli vastutuse all olevatele tolliasutustele.
2. Lõikes 1 osutatud luba võib taotleda tollialaseid lihtsustusi kasutav volitatud ettevõtja.
3. Tolliasutus, kuhu tollideklaratsioon esitatakse, teeb järgmist:
a)
jälgib kauba suunamist asjaomasele tolliprotseduurile;
b)
viib läbi tollikontrollid tollideklaratsiooni kontrollimiseks, millele on osutatud artikli 188 esimese lõigu punktides a ja b;
c)
palub põhjendatud juhtudel, et tolliasutus, kellele kaup esitatakse, viiks läbi tollikontrollid tollideklaratsiooni kontrollimiseks, millele on osutatud artikli 188 esimese lõigu punktides c ja d; ning
d)
viib läbi tolliformaalsused tollivõla suurusele vastava impordi- või eksporditollimaksu summa sissenõudmiseks.
4. Tolliasutus, kuhu tollideklaratsioon esitatakse, ja tolliasutus, kuhu esitatakse kaup, vahetavad tollideklaratsiooni kontrollimiseks ja kauba vabastamiseks vajalikku teavet.
5. Ilma et see mõjutaks liidu tolliterritooriumile toodava või sealt välja viidava kauba kontrolli tema enda poolt, viib tolliasutus, kuhu esitatakse kaup, läbi lõike 3 punktis c osutatud tollikontrollid ja edastab tolliasutusele, kuhu esitatakse tollideklaratsioon, selliste kontrollide tulemused.
6. Tolliasutus, kuhu tollideklaratsioon esitatakse, vabastab kauba artiklite 194 ja 195 kohaselt, arvestades:
a)
enda poolt tollideklaratsiooni kontrollimiseks tehtavate kontrollide tulemusi;
b)
selliste kontrollide tulemusi, mida teeb tolliasutus, kuhu kaup esitatakse tollideklaratsiooni kontrollimiseks ja liidu tolliterritooriumile toodava või sealt välja viidava kauba kontrollimiseks.
Artikkel 180
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks tingimused artikli 179 lõike 1 esimeses lõigus osutatud loa andmiseks.
Artikkel 181
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad, mis käsitlevad:
a)
keskset tollivormistust, sealhulgas artiklis 179 osutatud asjakohaseid tolliformaalsusi ja -kontrolle;
b)
artikli 182 lõikes 3 osutatud kauba esitamise nõudest vabastamist seoses keskse tollivormistusega.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 182
Deklarandi arvestuskande tegemine
1. Toll võib taotluse alusel lubada isikul esitada tollideklaratsiooni, sealhulgas lihtsustatud deklaratsiooni, deklarandi arvestuskande vormis, tingimusel et kõnealuse deklaratsiooni andmed on tolli käsutuses deklarandi elektroonilise andmetöötlussüsteemi kaudu ajal, mil tollideklaratsioon deklarandi arvestuskande vormis esitatakse.
2. Tollideklaratsioon loetakse aktsepteerituks alates sellest ajahetkest, mil kauba kohta tehakse arvestuskanne.
3. Toll võib taotluse alusel loobuda kauba esitamise nõudest. Niisugusel juhul loetakse kaup vabastatuks alates sellest hetkest, mil kauba kohta tehakse deklarandi arvestuskanne.
Nõudest vabastamine on lubatud siis, kui täidetud on kõik järgmised tingimused:
a)
deklarant on tollialaseid lihtsustusi kasutav volitatud ettevõtja;
b)
selle tingivad asjaomase kauba olemus ja liikumine ning need on tollile teada;
c)
järelevalvet teostaval tolliasutusel on juurdepääs kogu teabele, mida ta peab vajalikuks, et kasutada oma õigust kaupa vajaduse korral kontrollida;
d)
alates arvestuskande tegemisest ei kehti kauba suhtes enam keelud või piirangud, välja arvatud juhul, kui loal on sätestatud teisiti.
Järelevalvet teostav tolliasutus võib erijuhtudel siiski nõuda kauba esitamist.
4. Loas nähakse ette kauba vabastamiseks nõutavad tingimused.
Artikkel 183
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks tingimused artikli 182 lõikes 1 osutatud loa andmiseks.
Artikkel 184
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad artiklis 182 osutatud deklarandi arvestuskande tegemise, sealhulgas asjakohaste tolliformaalsuste ja -kontrollide kohta.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 185
Enesehindamine
1. Toll võib taotluse alusel lubada ettevõtjal täita teatavaid tolliformaalsusi, mida peab täitma toll, määrata tasumisele kuuluva impordi- või eksporditollimaksu summa ning viia tolli järelevalve all läbi teatavaid kontrollitoiminguid.
2. Lõikes 1 osutatud luba võib taotleda tollialaseid lihtsustusi kasutav volitatud ettevõtja.
Artikkel 186
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
tingimused artikli 185 lõikes 1 osutatud loa andmiseks;
b)
artikli 185 lõikes 1 osutatud tolliformaalsused ja -kontrollid, mida loa omanik peab teostama.
Artikkel 187
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad seoses tolliformaalsuste ja -kontrollidega, mida loa omanik peab teostama kooskõlas artikli 185 lõikega 1.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
3. PEATÜKK
Õigsuse kontrollimine ja kauba vabastamine
1. Jagu
Õigsuse kontrollimine
Artikkel 188
Tollideklaratsiooni õigsuse kontrollimine
Toll võib aktsepteeritud tollideklaratsiooni andmete õigsuse kontrollimiseks:
a)
vaadata läbi tollideklaratsiooni ja selle lisadokumendid;
b)
nõuda deklarandilt muude dokumentide esitamist;
c)
vaadata läbi kaupa;
d)
võtta kauba analüüsiks või üksikasjalikuks läbivaatamiseks proove.
Artikkel 189
Kauba läbivaatamine ning proovide ja näidiste võtmine
1. Deklarant toimetab kauba ise või korraldab selle toimetamise kohta, kus see läbi vaadatakse ning sellest proove ja näidiseid võetakse, ning korraldab kõik vajalikud toimingud selliseks läbivaatamiseks ning proovide ja näidiste võtmiseks. Kulud kannab deklarant.
2. Deklarandil või tema esindajal on õigus viibida kauba kontrollimise ning proovide ja näidiste võtmise juures. Kui tollil on selleks mõjuv põhjus, võib ta nõuda, et deklarant või tema esindaja viibiksid kauba kontrollimise või proovide ja näidiste võtmise juures ning osutaksid tollile kontrollimise või proovide ja näidiste võtmise hõlbustamiseks vajalikku abi.
3. Kui proove ja näidiseid võetakse vastavalt kehtivatele õigusaktidele, ei ole toll kohustatud seda hüvitama, kuid tasub proovide ja näidiste analüüsi või kontrolli kulud.
Artikkel 190
Kauba osaline läbivaatamine ning proovide ja näidiste võtmine
1. Kui vaadatakse läbi ainult osa tollideklaratsioonis nimetatud kaupa või võetakse sellest proove ja näidiseid, kehtivad osalise läbivaatamise või proovide ja näidiste analüüsi või läbivaatamise tulemused kogu kõnealuses tollideklaratsioonis nimetatud kauba suhtes.
Kui deklarant leiab, et osalise kontrolli või võetud proovide ja näidiste analüüsi või kontrolli tulemused deklareeritud kauba ülejäänud osa kohta ei kehti, võib ta taotleda kauba täiendavat kontrolli või uute proovide ja näidiste võtmist. Taotlus rahuldatakse tingimusel, et kaupa ei ole vabastatud, või juhul, kui kaup on vabastatud, siis tingimusel, et deklarant tõendab, et kaupa ei ole mingil viisil muudetud.
2. Kui tollideklaratsioon hõlmab kahte või enamat kaubaartiklit, loetakse lõike 1 kohaldamisel, et iga kaubaartikli alla kuuluva kaubaga seotud andmed moodustavad eraldi deklaratsiooni.
Artikkel 191
Õigsuse kontrollimise tulemused
1. Tollideklaratsiooni õigsuse kontrollimise tulemusi kasutatakse seda tolliprotseduuri reguleerivate sätete kohaldamiseks, millele kaup on suunatud.
2. Kui tollideklaratsiooni õigsust ei kontrollita, kohaldatakse lõiget 1 kõnealuses tollideklaratsioonis esitatud andmetest lähtudes.
3. Tolli poolt läbiviidava õigsuse kontrollimise tulemustel on ühesugune tõenduslik jõud kogu liidu tolliterritooriumil.
Artikkel 192
Identifitseerimismeetmed
1. Toll või vajaduse korral tolli poolt selleks volitatud ettevõtja võtab vajalikud meetmed kauba identifitseerimiseks, kui identifitseerimine on vajalik, et tagada nende sätete täitmine, millega reguleeritakse tolliprotseduuri, millele kõnealune kaup on deklareeritud.
Nendel identifitseerimismeetmetel on ühesugune õiguslik toime kogu liidu tolliterritooriumil.
2. Kaubale, pakendile või veovahendile kinnitatud identifitseerimisvahendeid võib eemaldada või hävitada ainult toll või ettevõtja, kui tal on selleks tolli luba, välja arvatud juhul, kui need on vaja eemaldada või hävitada ettenägematu olukorra või vääramatu jõu tõttu, et kaitsta kaupa või veovahendit.
Artikkel 193
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks meetmed tollideklaratsioonide kontrollimiseks, kauba läbivaatamiseks ja proovide ja näidiste võtmiseks ning õigsuse kontrollimise tulemuste kohta.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
2. Jagu
Kauba vabastamine
Artikkel 194
Kauba vabastamine
1. Kui tingimused kauba kõnealusele protseduurile suunamiseks on täidetud, ja tingimusel, et kauba suhtes ei kohaldata mingeid piiranguid ega keelde, vabastab toll kauba niipea, kui tollideklaratsiooni andmete õigsus on kontrollitud või ilma kontrollimata aktsepteeritud.
Esimest lõiku kohaldatakse ka juhul, kui artiklis 188 osutatud õigsuse kontrolli ei ole mõistliku tähtaja jooksul võimalik lõpule viia ja kaup ei pea enam kontrolli otstarbel kohal olema.
2. Kõik ühes tollideklaratsioonis nimetatud kaubad vabastatakse ühel ajal.
Kui tollideklaratsioon hõlmab kahte või enamat kaubaartiklit, loetakse esimese lõigu kohaldamisel, et iga kaubaartikli alla kuuluva kaubaga seotud andmed moodustavad eraldi tollideklaratsiooni.
Artikkel 195
Tollivõlale vastava impordi- või eksporditollimaksu summa tasumisest või tagatise esitamisest sõltuv vabastamine
1. Kui kauba tolliprotseduurile suunamine tekitab tollivõla, sõltub kauba vabastamine tollivõlale vastava impordi- või eksporditollimaksu summa tasumisest või seda võlga katva tagatise esitamisest.
Ilma et see piiraks kolmanda lõigu kohaldamist, ei kohaldata esimest lõiku siiski ajutise impordi suhtes osalise imporditollimaksust vabastamisega.
Kui toll nõuab tagatise esitamist vastavalt sätetele, millega reguleeritakse tolliprotseduuri, millele kaup on deklareeritud, ei lubata nimetatud kaubale kõnealust tolliprotseduuri kohaldada enne tagatise esitamist.
2. Sellise kauba puhul, mille suhtes on esitatud tariifikvoodi eraldustaotlus, ei sõltu kauba vabastamine erijuhtudel tagatise esitamisest.
3. Kui kasutatakse artiklites 166, 182 ja 185 osutatud lihtsustust ja esitatakse üldtagatis, ei sõltu kauba vabastamine tagatise kontrollimisest tolli poolt.
Artikkel 196
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta artikli 284 kohaselt vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks artikli 195 lõikes 2 osutatud juhud.
4. PEATÜKK
Kauba kõrvaldamine
Artikkel 197
Kauba hävitamine
Toll võib nõuda tollile esitatud kauba hävitamist, kui tal on selleks mõjuv põhjus, ning ta teavitab sellest kauba valdajat. Kauba hävitamise kulud kannab kauba valdaja.
Artikkel 198
Tolli võetavad meetmed
1. Toll võtab kauba suhtes kõik vajalikud meetmed, sealhulgas konfiskeerib ja müüb või hävitab kauba järgmistel juhtudel:
a)
kui mõnda tollialastes õigusaktides sätestatud kohustust, mis käsitleb liiduvälise kauba toomist liidu tolliterritooriumile, ei ole täidetud või kui kaupa on tollijärelevalve eest varjatud;
b)
kui kaupa ei saa vabastada järgmistel põhjustel:
i)
deklarandist johtuvatel põhjustel ei ole olnud võimalik kauba kontrolli läbi viia või jätkata tolli poolt ette nähtud tähtaja jooksul;
ii)
dokumente, mis tuleb esitada enne kauba nõutavale tolliprotseduurile suunamist või vabastamist, ei esitatud;
iii)
tasumisele kuuluvat impordi- või eksporditollimaksu ei ole ettenähtud tähtaja jooksul makstud ega nõutavat tagatist esitatud;
iv)
kauba suhtes kehtivad keelud või piirangud;
c)
kui kaup ei ole mõistliku aja jooksul pärast vabastamist ära viidud;
d)
kui pärast kauba vabastamist leitakse, et kaup ei vastanud nimetatud vabastamise tingimustele; või
e)
kui kaup on loovutatud riigile kooskõlas artikliga 199.
2. Liiduvälist kaupa, mis on loovutatud riigile, kinni peetud või konfiskeeritud, käsitatakse tolliladustamise protseduurile suunatud kaubana. Selle kohta teeb arvestuskande tolliladustamise ettevõtja või, kui kaupa ladustab toll, siis toll.
Kui kauba kohta, mis tuleb hävitada, riigile loovutada, kinni pidada või konfiskeerida, on juba olemas tollideklaratsioon, peab arvestuskanne sisaldama ka viidet sellele tollideklaratsioonile. Toll tunnistab kõnealuse tollideklaratsiooni kehtetuks.
3. Lõikes 1 osutatud meetmetega kaasnevad kulud kannab:
a)
lõike 1 punktis a osutatud juhul isik, kes pidi asjaomased kohustused täitma või kes on kaupa tollijärelevalve eest varjanud;
b)
lõike 1 punktides b ja c osutatud juhtudel deklarant;
c)
lõike 1 punktis d osutatud juhul isik, kes peab täitma kauba vabastamise tingimusi;
d)
lõike 1 punktis e osutatud juhul isik, kes loovutab kauba riigile.
Artikkel 199
Kauba loovutamine
Tolliprotseduuri pidaja või vajaduse korral kauba valdaja võib tollilt eelnevalt saadud loa alusel liiduvälise kauba ja lõppkasutusprotseduurile suunatud kauba riigile loovutada.
Artikkel 200
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad:
a)
artiklis 197 osutatud kauba hävitamise kohta;
b)
artikli 198 lõikes 1 osutatud kauba müümise kohta;
c)
kauba riigile loovutamise kohta kooskõlas artikliga 199.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
VI JAOTIS
VABASSE RINGLUSSE LUBAMINE JA IMPORDITOLLIMAKSUST VABASTAMINE
1. PEATÜKK
Vabasse ringlusse lubamine
Artikkel 201
Reguleerimisala ja mõju
1. Liiduväline kaup, mis on mõeldud liidu turule viimiseks või kavandatud erakasutuseks või -tarbimiseks liidu tolliterritooriumil, suunatakse vabasse ringlusse.
2. Vabasse ringlusse lubamisega kaasneb:
a)
tasumisele kuuluva mis tahes imporditollimaksu sissenõudmine;
b)
vajaduse korral muude maksude sissenõudmine, mis on sätestatud neid makse käsitlevate asjakohaste kehtivate sätetega;
c)
kaubanduspoliitika meetmete, keeldude ja piirangute kohaldamine niivõrd, kui neid ei tule kohaldada varasemal etapil; ning
d)
muude kauba impordi suhtes ette nähtud tolliformaalsuste täitmine.
3. Vabasse ringlusse lubamine annab liiduvälisele kaubale liidu kauba tollistaatuse.
Artikkel 202
Kaubanduspoliitilised meetmed
1. Kui seestöötlemisel saadud töödeldud tooted lubatakse vabasse ringlusse ja imporditollimaksu summa arvutatakse kooskõlas artikli 86 lõikega 3, on kohaldatavad need kaubanduspoliitika meetmeid, mida kohaldatakse vabasse ringlusse lubamisel kaupade suhtes, mis on suunatud seestöötlemisele.
2. Lõiget 1 ei kohaldata jäätmetele ja jääkidele.
3. Kui seestöötlemisel saadud töödeldud tooted lubatakse vabasse ringlusse ja imporditollimaksu summa arvutatakse kooskõlas artikli 85 lõikega 1, kohaldatakse sellisele kaubale kohaldatavaid kaubanduspoliitika meetmeid ainult siis, kui need meetmed on seestöötlemisele suunatud kauba suhtes kohaldatavad.
4. Kui liidu õigusaktidega on kehtestatud vabasse ringlusse lubamist käsitlevad kaubanduspoliitika meetmed, ei kohaldata neid meetmeid pärast välistöötlemist vabasse ringlusse lubatud töödeldud toodete suhtes ühelgi järgmisel juhul:
a)
kui töödeldud tooted on endiselt liidu päritolu artikli 60 tähenduses;
b)
kui välistöötlemine hõlmab parandamist, sealhulgas artiklis 261 osutatud standardvahetussüsteemi puhul; või
c)
kui välistöötlemine järgneb artikli 258 kohastele lisatöötlemistoimingutele.
2. PEATÜKK
Imporditollimaksust vabastamine
1. Jagu
Tagasitoodud kaup
Artikkel 203
Reguleerimisala ja mõju
1. Liidu tolliterritooriumilt algselt liidu kaubana eksporditud liiduväline kaup, mis on kolme aasta jooksul sinna tagasi toodud ja vabasse ringlusse lubamiseks deklareeritud, vabastatakse asjaomase isiku taotluse alusel imporditollimaksust.
Esimest lõiku kohaldatakse isegi siis, kui tagasitoodud kaup moodustab ainult ühe osa eelnevalt liidu tolliterritooriumilt eksporditud kaubast.
2. Lõikes 1 osutatud kolmeaastast tähtaega võib pikendada, et võtta arvesse eriolukorda.
3. Kui enne liidu tolliterritooriumilt eksportimist oli tagasitoodud kaup oma konkreetse lõppkasutuse tõttu lubatud vabasse ringlusse imporditollimaksu vähendatud või nullmääraga, vabastatakse kaup lõike 1 alusel tollimaksust ainult siis, kui kaup deklareeritakse vabasse ringlusse lubamiseks sama lõppkasutusega.
Kui lõppkasutus, milleks kõnealune kaup vabasse ringlusse lubatakse, ei ole enam sama, vähendatakse imporditollimaksu summat selle summa võrra, mis tasuti kaubalt selle esmakordsel vabasse ringlusse lubamisel. Tagasimakset ei tehta, kui viimati nimetatud summa peaks ületama summat, millega tagasitoodud kaup maksustatakse vabasse ringlusse lubamisel.
4. Kui vastavalt artiklile 154 on liidu kaup kaotanud liidu kauba tollistaatuse ja lubatakse seejärel vabasse ringlusse, kohaldatakse lõikeid 1, 2 ja 3.
5. Imporditollimaksuvabastus antakse ainult siis, kui kaup tuuakse tagasi samas seisundis, kui see eksporditi.
6. Imporditollimaksuvabastuse saamiseks tuleb esitada teave, millega tõendatakse, et maksuvabastuse saamise tingimused on täidetud.
Artikkel 204
Kaup, mille suhtes rakendati sooduskohtlemist ühise põllumajanduspoliitika raames sätestatud meetme alusel
Kui erijuhtudel ei ole sätestatud teisiti, ei anta artikliga 203 ettenähtud imporditollimaksuvabastust kaubale, mille suhtes rakendati sooduskohtlemist ühise põllumajanduspoliitika raames sätestatud meetmete alusel, mis hõlmab nende eksporti liidu tolliterritooriumilt.
Artikkel 205
Kaup, mis on eelnevalt suunatud seestöötlemisprotseduurile
1. Artiklit 203 kohaldatakse töödeldud toodete suhtes, mis algselt reeksporditi liidu tolliterritooriumilt pärast seestöötlemisprotseduuri.
2. Deklarandi taotluse alusel ja tingimusel, et deklarant esitab vajaliku teabe, määratakse lõikega 1 hõlmatud kauba eest tasumisele kuuluv imporditollimaks kooskõlas artikli 86 lõikega 3. Reekspordi deklaratsiooni aktsepteerimise kuupäev loetakse vabasse ringlusse lubamise kuupäevaks.
3. Artiklis 203 sätestatud imporditollimaksuvabastust ei anta töödeldud toodetele, mis eksporditi kooskõlas artikli 223 lõike 2 punktiga c, välja arvatud juhul, kui on tagatud, et kaupa ei suunata seestöötlemisprotseduurile.
Artikkel 206
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
juhud, mil kaup loetakse tagasi tooduks samas seisus, kui see eksporditi;
b)
artiklis 204 osutatud erijuhud.
Artikkel 207
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks artikli 203 lõikes 6 osutatud teabe esitamist käsitlevad menetluseeskirjad.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
2. Jagu
Merekalapüük ja meresaadused
Artikkel 208
Merekalapüügi- ja muud meresaadused
1. Ilma et see piiraks artikli 60 lõike 1 kohaldamist, vabastatakse järgmised saadused nende vabasse ringlusse lubamisel imporditollimaksust:
a)
merekalapüügi- ja muud meresaadused, mis on püütud väljaspool liidu tolliterritooriumi asuva riigi või territooriumi territoriaalvetest mõnes liikmesriigis registreeritud või laevaregistrisse kantud ja selle liikmesriigi lippu kandvate laevade poolt;
b)
punktis a osutatud saadustest kalatöötlemislaevade pardal saadud tooted, mis vastavad selles punktis ette nähtud tingimustele.
2. Lõikes 1 osutatud imporditollimaksuvabastuse saamiseks tuleb esitada tõendid nimetatud lõikes sätestatud tingimuste täitmise kohta.
Artikkel 209
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks artikli 208 lõikes 2 osutatud tõendite esitamist käsitlevad menetluseeskirjad.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
VII JAOTIS
ERIPROTSEDUURID
1. PEATÜKK
Üldsätted
Artikkel 210
Reguleerimisala
Kaupa võib suunata järgmistele eriprotseduuridele:
a)
transiit, mille alla kuulub välis- ja sisetransiit;
b)
ladustamine, mille alla kuulub tolliladustamine ja vabatsoonid;
c)
erikasutus, mille alla kuulub ajutine import ja lõppkasutus;
d)
töötlemine, mille alla kuulub sees- ja välistöötlemine.
Artikkel 211
Loa andmine
1. Tolli luba nõutakse:
a)
sees- või välistöötlemisprotseduuri, ajutise impordi protseduuri või lõppkasutusprotseduuri kasutamiseks;
b)
ladustamiskohtade käitamiseks kauba tolliladustamiseks, välja arvatud juhul, kui toll ise on ladustamiskoha pidaja.
Tingimused, mille korral on lubatud ühe või mitme esimeses lõigus osutatud protseduuri kasutamine või ladustamiskohtade pidamine, esitatakse loas.
2. Toll annab tagasiulatuva mõjuga loa, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:
a)
on tõestatud majandusliku vajaduse olemasolu;
b)
taotlus ei ole seotud pettusekatsega;
c)
taotleja on tõestanud raamatupidamisdokumentide või arvestuskannete põhjal, et:
i)
kõik protseduuri nõuded on täidetud;
ii)
kaupa saab vajaduse korral asjaomase ajavahemiku jooksul identifitseerida;
iii)
selliste raamatupidamisdokumentide või arvestuskannete põhjal on võimalik protseduuri kontrollida;
d)
kõiki kauba olukorra reguleerimiseks vajalikke formaalsusi on võimalik täita, sealhulgas vajaduse korral asjaomaseid tollideklaratsioone kehtetuks tunnistada;
e)
taotlejale ei ole antud tagasiulatuva mõjuga luba kolme aasta jooksul alates taotluse vastuvõtmise kuupäevast;
f)
majanduslike tingimuste kontroll ei ole vajalik, välja arvatud juhul, kui taotlus esitatakse loa uuendamiseks sama liiki toimingu ja kauba jaoks;
g)
taotlus ei ole seotud ladustamiskohtade pidamisega kauba tolliladustamiseks;
h)
kui taotlus käsitleb loa uuendamist sama liiki toimingu ja kauba jaoks, esitatakse taotlus kolme aasta jooksul pärast algse loa kehtivuse lõppemist.
Toll võib anda tagasiulatuva mõjuga loa ka siis, kui tolliprotseduurile suunatud kaup ei ole sellise loa taotluse aktsepteerimise ajal enam kättesaadav.
3. Kui ei ole sätestatud teisiti, antakse lõikes 1 osutatud luba ainult isikutele, kes vastavad kõigile järgmistele tingimustele:
a)
nad on asutatud liidu tolliterritooriumil;
b)
nad tagavad vajalikul määral toimingute nõuetekohase läbiviimise; tollialaseid lihtsustusi kasutav volitatud ettevõtja loetakse selle nõude täitnuks, kui asjaomase eriprotseduuriga seotud tegevust võeti artikli 38 lõike 2 punktis a osutatud loa andmisel arvesse;
c)
nad esitavad kooskõlas artikliga 89 tagatise juhtudel, kui eriprotseduurile oleva kaubaga seoses võivad tekkida tollivõlg või muud kulud;
d)
ajutise impordi või seestöötlemisprotseduuri korral nad vastavalt kas kasutavad kaupa või korraldavad selle kasutamist või siis töötlevad kaupa või korraldavad selle töötlemist.
4. Kui ei ole sätestatud teisiti, võib lõikes 1 osutatud loa anda lisaks lõikes 3 sätestatud tingimustele ainult kõigi järgmiste tingimuste täitmise korral:
a)
kui toll saab teostada tollijärelevalvet, ilma et oleks vaja rakendada asjaomaste majanduslike vajadustega võrreldes ebaproportsionaalseid haldusmeetmeid;
b)
kui töötlemise protseduuri luba ei kahjusta liidu tootjate olulisi huve (majanduslikud tingimused).
5. Liidu tootjate olulisi huve ei loeta lõike 4 punktis b osutatud viisil kahjustatuks, kui ei ole vastupidiseid tõendeid või kui majanduslikud tingimused loetakse täidetuks.
6. Kui on tõendeid liidu tootjate oluliste huvide tõenäolise kahjustamise kohta, kontrollitakse majanduslikke tingimusi liidu tasandil.
Artikkel 212
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
tingimused loa andmiseks artikli 211 lõikes 1 osutatud protseduurideks;
b)
erandid artikli 211 lõigetes 3 ja 4 osutatud tingimustest;
c)
juhud, kui majanduslikud tingimused loetakse täidetuks, nagu on osutatud artikli 211 lõikes 5.
Artikkel 213
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks artikli 211 lõikes 6 osutatud majanduslike tingimuste kontrollimist käsitlevad menetluseeskirjad.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusele.
Artikkel 214
Arvestus
1. Välja arvatud transiidiprotseduuri puhul või kui on sätestatud teisiti, peavad loaomanikud, tolliprotseduuri pidajad ja kõik kauba ladustamise, valmistamise või töötlemisega või vabatsoonis kauba müügi või ostmisega seotud isikud asjakohast arvestust tolli poolt heakskiidetud vormis.
Arvestuse pidamine hõlmab teavet ja andmeid, mis võimaldab tollil asjaomast protseduuri kontrollida, pidades eelkõige silmas kõnealusele protseduurile suunatud kauba identifitseerimist, tollistaatust ja liikumist.
2. Tollialaseid lihtsustusi kasutav volitatud ettevõtja loetakse lõikes 1 sätestatud kohustuse täitnuks, kui tema arvestuskanded on asjaomase eriprotseduuri jaoks sobivad.
Artikkel 215
Eriprotseduuri lõpetamine
1. Välja arvatud transiidiprotseduuri puhul ja ilma et see piiraks artikli 254 kohaldamist, lõpetatakse eriprotseduur, kui protseduurile suunatud kaup või töödeldud toode suunatakse järgmisele tolliprotseduurile või kui kaup on liidu tolliterritooriumilt välja viidud või on jäägitult hävitatud või riigile loovutatud kooskõlas artikliga 199.
2. Toll lõpetab transiidiprotseduuri, kui lähtetolliasutuse ja sihttolliasutuse käsutuses olevate andmete võrdlemise põhjal saab kinnitada, et protseduur on nõuetekohaselt lõpetatud.
3. Toll võtab kõik vajalikud meetmed, et lahendada selle kauba olukord, mille puhul ei ole protseduur ettenähtud tingimustel lõpetatud.
4. Protseduuri lõpetamine toimub kindlaksmääratud tähtaja jooksul, kui ei ole sätestatud teisiti.
Artikkel 216
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta artikli 284 kohaselt vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks artikli 215 lõikes 4 sätestatud tähtaeg.
Artikkel 217
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks artiklis 216 osutatud eriprotseduuri lõpetamist käsitlevad menetluseeskirjad.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 218
Õiguste ja kohustuste üleminek
Tolliprotseduuri pidaja õigused ja kohustused kauba puhul, mille suhtes kohaldati muid eriprotseduure peale transiidi, võivad minna täielikult või osaliselt üle teisele isikule, kes vastab asjaomase protseduuri jaoks ettenähtud tingimustele.
Artikkel 219
Kauba liikumine
Erijuhtudel võib vabatsoonis asuv kaup või kaup, mille suhtes kohaldatakse muid eriprotseduure peale transiidi, liikuda liidu tolliterritooriumi erinevate punktide vahel.
Artikkel 220
Tavalised käitlemistoimingud
Tolliladustamise protseduurile või töötlemise protseduurile suunatud või vabatsoonis oleva kaubaga võib teha tavalisi käitlemistoiminguid, mille eesmärgiks on kauba säilitamine, selle esitlus- või müügikõlblikkuse parandamine või turustamiseks või edasimüügiks ettevalmistamine.
Artikkel 221
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et:
a)
sätestada juhud ja tingimused sellise kauba liikumise kohta, mille suhtes kohaldatakse muid eriprotseduure peale transiidi, või vabatsoonis asuva kauba liikumise kohta kooskõlas artikliga 219;
b)
määrata kindlaks tolliladustamisprotseduurile või töötlemisprotseduurile suunatud või vabatsoonis oleva kauba tavalised käitlemistoimingud, nagu on osutatud artiklis 220.
Artikkel 222
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad:
a)
protseduuri pidaja õiguste ja kohustuste ülemineku kohta kauba puhul, mille suhtes kohaldati muid eriprotseduure peale transiidi kooskõlas artikliga 218;
b)
sellise kauba liikumise kohta, mille suhtes kohaldatakse muid eriprotseduure peale transiidi, või vabatsoonis asuva kauba liikumise kohta kooskõlas artikliga 219.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 223
Ekvivalentkaup
1. Ekvivalentkaup on liidu kaup, mida ladustatakse, kasutatakse või töödeldakse eriprotseduurile suunatud kauba asemel.
Välistöötlemisprotseduuri puhul peab ekvivalentkaup olema liiduväline kaup, mida töödeldakse välistöötlemisprotseduurile suunatud liidu kauba asemel.
Ekvivalentkaubal on sama kaheksakohaline kombineeritud nomenklatuuri kood, sama kaubanduslik kvaliteet ja samad tehnilised omadused kui kaubal, mida see asendab, välja arvatud juhul, kui on sätestatud teisiti.
2. Tingimusel, et on tagatud protseduuri, eriti tollijärelevalve nõuetekohane läbiviimine, lubab toll taotluse alusel järgmist:
a)
ekvivalentkauba kasutamist tolliladustamis-, vabatsooni-, lõppkasutus- ja töötlemisprotseduuril;
b)
ajutise impordi protseduuril oleva ekvivalentkauba kasutamist erijuhtudel;
c)
seestöötlemisprotseduuri puhul ekvivalentkaubast valmistatud töödeldud toote eksporti enne selle kauba importi, mida see asendab;
d)
välistöötlemisprotseduuri puhul ekvivalentkaubast valmistatud töödeldud toote importi enne selle kauba eksporti, mida see asendab.
Tollialaseid lihtsustusi kasutav volitatud ettevõtja loetakse protseduuri nõuetekohase läbiviimise nõude täitnuks, kui asjaomase protseduuri puhul ekvivalentkauba kasutamisega seotud tegevust võetakse artikli 38 lõike 2 punktis a osutatud loa andmisel arvesse.
3. Ekvivalentkauba kasutamiseks ei anta luba ühelgi järgmistest juhtudest:
a)
kui seestöötlemisprotseduuri käigus teostatakse ainult artiklis 220 määratletud tavalisi käitlemistoiminguid;
b)
kui imporditollimaksu tagasimaksed või imporditollimaksust vabastamine on keelatud sellise päritolustaatuseta kauba puhul, mida kasutatakse seestöötlemisprotseduuril selliste töödeldud toodete valmistamisel, mille kohta liidu ja teatavate väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvate riikide või territooriumide või kõnealuste riikide või territooriumide rühmade vahelise sooduskohtlemise raames koostatakse või antakse välja päritolutõend;
c)
kui see toob kaasa põhjendamatuid imporditollimaksusoodustusi või kui see on sätestatud liidu õigusaktides.
4. Kui lõike 2 punktis c osutatud juhul tuleks töödeldud toodetelt tasuda eksporditollimaks, kui neid ei ekspordita seoses seestöötlemisprotseduuriga, esitab loaomanik juhuks, kui liiduväline kaup ei ole artikli 257 lõikes 3 ette nähtud tähtaja jooksul imporditud, eksporditollimaksu tasumise kindlustamiseks tagatise.
Artikkel 224
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
erandid artikli 223 lõike 1 kolmandast lõigust;
b)
tingimused, mille alusel ekvivalentkaupa kasutatakse kooskõlas artikli 223 lõikega 2;
c)
erijuhud, mil ekvivalentkaupa kasutatakse ajutise impordi protseduuri kohaselt kooskõlas artikli 223 lõike 2 punktiga b;
d)
juhud, mil ekvivalentkauba kasutamiseks ei anta luba kooskõlas artikli 223 lõike 3 punktiga c.
Artikkel 225
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks artikli 223 lõike 2 kohaselt lubatud ekvivalentkauba kasutamise menetluseeskirjad.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
2. PEATÜKK
Transiit
1. Jagu
Välis- ja sisetransiit
Artikkel 226
Välistransiit
1. Välistransiidiprotseduuri korral võib liiduvälist kaupa liidu tolliterritooriumil ühest kohast teise toimetada, ilma et selle puhul kohaldataks järgmist:
a)
imporditollimaksu;
b)
muid asjakohaste kehtivate sätetega kehtestatud makse;
c)
kaubanduspoliitika meetmeid, kui nad ei keela kauba sisenemist liidu tolliterritooriumile või kauba väljaviimist liidu tolliterritooriumilt.
2. Erijuhtudel suunatakse liidu kaup välistransiidiprotseduurile.
3. Lõikes 1 osutatud kauba liikumine toimub ühel järgmistest viisidest:
a)
liidu välistransiidiprotseduuri käigus;
b)
TIR-konventsiooni kohaselt, tingimusel et kauba liikumine:
i)
algas või lõpeb väljaspool liidu tolliterritooriumi;
ii)
toimub kahe liidu tolliterritooriumil asuva punkti vahel, läbides liidu tolliterritooriumist väljapoole jäävat riiki või territooriumi;
c)
ATA-konventsiooni / Istanbuli konventsiooni kohaselt, kui toimub transiidiliikumine;
d)
Reini manifesti alusel (Reini laevaliikluse muudetud konventsiooni artikkel 9);
e)
vormi 302 alusel, mis on ette nähtud Põhja-Atlandi lepingu poolte vahelises relvajõudude staatuse kokkuleppes, mis on alla kirjutatud 19. juunil 1951 Londonis;
f)
kasutades postisüsteemi kooskõlas Ülemaailmse Postiliidu õigusaktidega, kui kaupa toimetavad edasi nimetatud õigusaktide kohaste õiguste ja kohustuste valdajad või neid toimetatakse edasi nende huvides.
Artikkel 227
Sisetransiit
1. Sisetransiidiprotseduuri käigus ning lõikes 2 ettenähtud tingimustel võib liidu kaupa liidu tolliterritooriumil toimetada ühest punktist teise kõnealusest tolliterritooriumist väljaspool asuva riigi või territooriumi kaudu, ilma et kauba tollistaatus muutuks.
2. Lõikes 1 osutatud kauba liikumine toimub ühel järgmistest viisidest:
a)
liidu sisetransiidiprotseduuri alusel, kui selline võimalus on ette nähtud rahvusvahelise kokkuleppega;
b)
TIR-konventsiooni kohaselt;
c)
ATA-konventsiooni / Istanbuli konventsiooni kohaselt, kui toimub transiidiliikumine;
d)
Reini manifesti alusel (Reini laevaliikluse muudetud konventsiooni artikkel 9);
e)
vormi 302 alusel, mis on ette nähtud Põhja-Atlandi lepingu poolte vahelises relvajõudude staatuse kokkuleppes, mis on alla kirjutatud 19. juunil 1951 Londonis;
f)
kasutades postisüsteemi kooskõlas Ülemaailmse Postiliidu õigusaktidega, kui kaupa toimetavad edasi nimetatud õigusaktide kohaste õiguste ja kohustuste valdajad või neid toimetatakse edasi nende huvides.
Artikkel 228
Ühtne territoorium transiidi eesmärgil
Kui kaupa veetakse liidu tolliterritooriumil ühest punktist teise TIR-konventsiooni, ATA-konventsiooni / Istanbuli konventsiooni kohaselt, vormi 302 alusel või kasutades postisüsteemi, käsitletakse liidu tolliterritooriumit niisuguse veo eesmärgil ühtse territooriumina.
Artikkel 229
Isikute väljajätmine TIR-vedudest
1. Kui liikmesriigi toll otsustab jätta isiku TIR-vedudest välja TIR-konventsiooni artikli 38 alusel, kohaldatakse seda otsust kogu liidu tolliterritooriumil ning ükski tolliasutus ei aktsepteeri asjaomase isiku esitatud TIR-märkmikke.
2. Liikmesriik teatab lõikes 1 osutatud otsusest ja selle kohaldamise kuupäevast teistele liikmesriikidele ja komisjonile.
Artikkel 230
Volitatud kaubasaaja TIR-konventsiooni kohaldamisel
Toll võib anda isikule (volitatud kaubasaaja) taotluse alusel loa võtta vastu TIR-konventsiooni kohaselt veetud kaupa loas kindlaksmääratud kohas, et viia protseduur lõpule kooskõlas TIR-konventsiooni artikli 1 esimese lõigu punktiga d.
Artikkel 231
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
erijuhud, mil liidu kaup tuleb kooskõlas artikli 226 lõikega 2 suunata välistransiidiprotseduurile;
b)
tingimused artiklis 230 osutatud loa andmiseks.
Artikkel 232
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad artikli 226 lõike 3 punktide b-f ja artikli 227 lõike 2 punktide b-f kohaldamiseks liidu tolliterritooriumil, võttes arvesse liidu vajadusi.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
2. Jagu
Liidu transiit
Artikkel 233
Liidu transiidiprotseduuri pidaja ning liidu transiidiprotseduuri alusel liikuva kauba vedaja ja saaja kohustused
1. Liidu transiidiprotseduuri pidaja vastutab järgneva eest:
a)
nõutava teabe ja kauba puutumatul kujul esitamine sihtkoha tolliasutusele ettenähtud tähtaja jooksul kooskõlas meetmetega, mille toll on võtnud kauba identifitseeritavuse tagamiseks;
b)
protseduuriga seotud tollisätete järgimine;
c)
muude asjakohaste kehtivate sätete kohaselt tagatise esitamine kaubaga seoses tekkida võivale tollivõlale vastava impordi- või eksporditollimaksu või muude maksude summa tasumiseks, kui tollialastes õigusaktides ei sätestata teisiti.
2. Tolliprotseduuri pidaja kohustused loetakse täidetuks ja transiidiprotseduur lõpeb, kui protseduurile suunatud kaup ning nõutav teave on sihtkoha tolliasutusele kättesaadavad kooskõlas tollialaste õigusaktidega.
3. Kauba vedaja või saaja, kes võtab kauba vastu, teades, et see liigub liidu transiidiprotseduuri alusel, vastutab samuti kauba puutumatul kujul esitamise eest sihtkoha tolliasutusele ettenähtud tähtaja jooksul kooskõlas meetmetega, mille toll on võtnud kauba identifitseeritavuse tagamiseks.
4. Toll võib taotluse alusel lubada kasutada järgmisi kauba liidu transiidiprotseduurile suunamisega või selle protseduuri lõpetamisega seotud lihtsustusi:
a)
volitatud kaubasaatja staatus, mis lubab loa omanikul suunata kaup liidu transiidiprotseduurile seda tollile esitamata;
b)
volitatud kaubasaaja staatus, mis võimaldab loa omanikul võtta vastu liidu transiidiprotseduuri kohaselt liikunud kaupa loas kindlaksmääratud kohas, et lõpetada protseduur kooskõlas artikli 233 lõikega 2;
c)
eriliste tõkendite kasutamine, kui tõkendamine on vajalik liidu transiidiprotseduurile suunatud kauba identifitseerimise tagamiseks;
d)
vähendatud andmekoosseisuga tollideklaratsiooni kasutamine kauba suunamiseks liidu transiidiprotseduurile;
e)
elektroonilise transpordidokumendi kasutamine tollideklaratsioonina kauba suunamiseks liidu transiidiprotseduurile, tingimusel et see sisaldab sellise deklaratsiooni andmeid ja et need andmed on kättesaadavad lähtekoha ja sihtkoha tollile kauba tollijärelevalve ja protseduuri lõpetamise võimaldamiseks.
Artikkel 234
Kaup, mis läbib liidu välistransiidiprotseduuri käigus väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvat riiki või territooriumi
1. Liidu välistransiidiprotseduuri kohaldatakse kaubale, mis läbib väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvat riiki või territooriumi, kui on täidetud üks järgmistest tingimustest:
a)
see võimalus on ette nähtud rahvusvahelise lepinguga;
b)
vedu kõnealuse riigi või territooriumi kaudu toimub üheainsa veodokumendi alusel, mis on koostatud liidu tolliterritooriumil.
2. Lõike 1 punktis b osutatud juhul peatatakse liidu välistransiidiprotseduur ajaks, kui kaup asub väljaspool liidu tolliterritooriumi.
Artikkel 235
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks tingimused artikli 233 lõikes 4 osutatud lubade andmiseks.
Artikkel 236
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad, mis käsitlevad:
a)
kauba suunamist liidu transiidiprotseduurile ja selle protseduuri lõpetamist;
b)
artikli 233 lõikes 4 osutatud lihtsustuste toimimist;
c)
liidu välistransiidiprotseduuri käigus väljaspool liidu tolliterritooriumi asuvat riiki või territooriumi läbiva kauba tollijärelevalvet, millele on osutatud artiklis 234.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
3. PEATÜKK
Ladustamine
1. Jagu
Ühised sätted
Artikkel 237
Reguleerimisala
1. Ladustamisprotseduuril võib liiduvälist kaupa ladustada liidu tolliterritooriumil, ilma et kohaldataks:
a)
imporditollimaksu;
b)
muid asjakohaste kehtivate sätetega kehtestatud makse;
c)
kaubanduspoliitika meetmeid, kui need ei keela kauba sisenemist liidu tolliterritooriumile või kauba väljaviimist liidu tolliterritooriumilt.
2. Liidu kauba võib suunata tolliladustamis- või vabatsooniprotseduurile kooskõlas konkreetseid valdkondi reguleerivate liidu õigusaktidega või selleks, et saada kasu imporditollimaksu tagasimaksmise või vähendamise otsusest.
3. Majandusliku vajaduse korral ja tollijärelevalvet kahjustamata võib toll lubada liidu kauba ladustamist tollilaos. Sellist kaupa ei loeta tolliladustamisprotseduuril olevaks.
Artikkel 238
Ladustamisprotseduuri kestus
1. Tähtaeg, mille jooksul kauba suhtes võib kohaldada ladustamisprotseduuri, ei ole piiratud.
2. Erandjuhtudel, eelkõige juhul, kui kauba olemus ja liik võib pikaajalise ladustamise korral ohustada inimeste, loomade või taimede tervist või keskkonda, võib toll kehtestada tähtaja ladustamisprotseduuri lõpetamiseks.
Artikkel 239
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad liidu kauba suunamiseks tolliladustamis- või vabatsooniprotseduurile, nagu on osutatud artikli 237 lõikes 2.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
2. Jagu
Tolliladustamine
Artikkel 240
Ladustamine tollilaos
1. Tolliladustamisprotseduurile suunatud liiduvälist kaupa võib ladustada tollilt selleks protseduuriks loa saanud ja tollijärelevalve all olevates ruumides või muus kohas (tollilaod).
2. Tolliladusid võivad kauba tolliladustamiseks kasutada kõik isikud (avalik tolliladu) või seal võib kaupa ladustada tollilao pidamise loa omanik (eratolliladu).
3. Tolliladustamisprotseduurile suunatud kauba võib ajutiselt tollilaost välja viia. Selliseks väljaviimiseks (välja arvatud vääramatu jõu puhul) annab toll eelnevalt loa.
Artikkel 241
Töötlemine
1. Toll võib majandusliku vajaduse korral ja tollijärelevalvet kahjustamata anda loa seestöötlemisprotseduurile või lõppkasutusprotseduurile suunatud kauba töötlemiseks tollilaos vastavalt kõnealuse protseduuri tingimustele.
2 Lõikes 1 osutatud kaupa ei loeta tolliladustamisprotseduuril olevaks.
Artikkel 242
Loa omaniku või protseduuri pidaja kohustused
1. Loa omanik ja protseduuri pidaja vastutavad järgmise eest:
a)
tagavad, et tolliladustamisprotseduurile suunatud kaupa ei viida tollijärelevalve alt välja; ja
b)
täidavad tolliladustamisprotseduuriga hõlmatud kauba ladustamisest tulenevaid kohustusi.
2. Erandina lõikest 1 võib avaliku tollilao puhul loas ette näha, et lõike 1 punktis a või b osutatud juhtudel vastutab ainult protseduuri pidaja.
3. Tolliprotseduuri pidaja vastutab nende kohustuste täitmise eest, mis tulenevad kauba suunamisest tolliladustamisprotseduurile.
3. Jagu
Vabatsoonid
Artikkel 243
Vabatsoonide määramine
1. Liikmesriigid võivad määrata osa liidu tolliterritooriumist vabatsoonideks.
Liikmesriik määrab kindlaks iga vabatsooni piirid ning sisse- ja väljapääsud.
2. Liikmesriigid edastavad komisjonile teabe oma toimivate vabatsoonide kohta.
3. Vabatsoonid ümbritsetakse piirdega.
Vabatsoonide piirid ning sisse- ja väljapääsud kuuluvad tollijärelevalve alla.
4. Toll võib kontrollida vabatsooni sisenevaid või sealt väljuvaid isikuid, kaupu ja veovahendeid.
Artikkel 244
Ehitised ja tegevused vabatsoonides
1. Ehitiste rajamiseks vabatsoonis peab olema tolli eelnev luba.
2. Kui tollialased õigusaktid ei sätesta teisiti, on vabatsoonis lubatud tööstuse, kaubanduse või teenustega seotud tegevused. Sellistest tegevustest tuleb tollile eelnevalt teatada.
3. Võttes arvesse asjaomase kauba liiki või tollijärelevalve, turvalisus- ja julgeolekunõudeid, võib toll lõikes 2 osutatud tegevuste suhtes kehtestada keelde või piiranguid.
4. Isikutel, kes ei suuda vajalikul määral tagada tollialaste sätete järgimist, võib toll vabatsoonis tegutsemise keelata.
Artikkel 245
Kauba esitamine ja tolliprotseduurile suunamine
1. Vabatsooni toimetatud kaup tuleb esitada tollile ning see peab läbima ettenähtud tolliformaalsused järgmistel juhtudel:
a)
kui kaup on toodud vabatsooni vahetult väljastpoolt liidu tolliterritooriumi;
b)
kui kaup on suunatud tolliprotseduurile, mis lõpeb või lõpetatakse kauba suunamisel vabatsooniprotseduurile;
c)
kui kaup suunatakse vabatsooniprotseduurile, et selle suhtes tehtaks imporditollimaksu tagasimaksmise või vähendamise otsus;
d)
kui sellised formaalsused on sätestatud muudes kui tollialastes õigusaktides.
2. Kaupa, mis paigutatakse vabatsooni muudel kui lõikes 1 nimetatud asjaoludel, ei esitata tollile.
3. Ilma et see piiraks artikli 246 kohaldamist, loetakse vabatsooni toodud kaup vabatsooniprotseduurile suunatuks:
a)
kauba vabatsooni saabumise hetkel, välja arvatud juhul, kui kaup on juba suunatud muule tolliprotseduurile; või
b)
transiitprotseduuri lõppemise hetkel, välja arvatud juhul, kui kaup suunatakse viivitamata järgmisele tolliprotseduurile.
Artikkel 246
Vabatsoonis olev liidu kaup
1. Liidu kaupa võib vabatsooni tuua, seal ladustada, edasi toimetada, kasutada, töödelda ja tarbida. Sellistel juhtudel ei loeta kaupa vabatsooniprotseduurile suunatuks.
2. Asjaomase isiku taotluse alusel määrab toll kindlaks liidu kauba tollistaatuse järgmisele kaubale:
a)
vabatsooni toodav liidu kaup;
b)
liidu kaup, mis on vabatsoonis läbinud töötlemistoimingu;
c)
vabatsoonis vabasse ringlusse lubatud kaup.
Artikkel 247
Vabatsoonis olev liiduväline kaup
1. Liiduvälist kaupa võib selle vabatsoonis hoidmise ajal lubada vabasse ringlusse või suunata seestöötlemisele, ajutiselt importida või suunata lõppkasutusse vastavalt kõnealuste protseduuride tingimustele.
Sellistel juhtudel ei loeta kaupa vabatsooniprotseduurile suunatuks.
2. Kui asjaomane protseduur seda ette näeb, ei välistata lõikega 1 selliste kaupade kasutamist ega tarbimist, mis lubatakse vabasse ringlusse või imporditakse ajutiselt imporditollimaksuta või ühise põllumajanduspoliitika või kaubanduspoliitika raames kehtestatud meetmeid rakendamata, ilma et see piiraks tarnete või pardavarude suhtes kehtivate sätete kohaldamist.
Sellise kasutuse või tarbimise juhul ei ole vabasse ringlusse lubamise ega ajutise impordi protseduuri tollideklaratsioon nõutav.
Nimetatud tollideklaratsioon on siiski nõutav, kui kauba suhtes kohaldatakse tariifikvoote või tariifilage.
Artikkel 248
Kauba vabatsoonist väljaviimine
1. Ilma et see piiraks muid valdkondi kui tolli reguleerivate õigusaktide kohaldamist, võib vabatsooni paigutatud kaupa liidu tolliterritooriumilt eksportida või reeksportida või viia liidu tolliterritooriumi teise osasse.
2. Vabatsoonist liidu tolliterritooriumi muudesse osadesse viidud kauba suhtes kohaldatakse artikleid 134-149.
Artikkel 249
Tollistaatus
Kui kaup viiakse vabatsoonist liidu tolliterritooriumi muudesse osadesse või suunatakse tolliprotseduurile, käsitatakse seda liiduvälise kaubana, kui kauba tollistaatust liidu kaubana ei ole tõendatud.
Eksporditollimaksu ja -litsentside või ühise põllumajandus- või kaubanduspoliitika raames kehtestatud ekspordikontrollimeetmete kohaldamisel loetakse selline kaup siiski liidu kaubaks, välja arvatud juhul, kui on kindlaks tehtud, et kaubal puudub liidu kauba tollistaatus.
4. PEATÜKK
Erikasutus
1. Jagu
Ajutine import
Artikkel 250
Reguleerimisala
1. Ajutise impordi protseduuri korral võib reekspordiks mõeldud liiduvälise kauba suhtes kohaldada liidu tolliterritooriumil täieliku või osalise tollimaksuvabastusega erikasutust, kohaldamata selle suhtes:
a)
muid asjakohaste kehtivate sätetega kehtestatud makse;
b)
kaubanduspoliitika meetmeid, kui nad ei keela kauba sisenemist liidu tolliterritooriumile või kauba väljaviimist liidu tolliterritooriumilt.
2. Ajutise impordi protseduuri võib kohaldada üksnes järgmiste tingimuste täitmise korral:
a)
kaup on mõeldud säilima muutmatul kujul, välja arvatud kasutamisest tingitud tavaline amortisatsioon;
b)
on võimalik tagada tolliprotseduurile suunatud kauba identifitseeritavus, välja arvatud juhul, kui kauba liiki või kavandatavat kasutust silmas pidades on ilmne, et identifitseerimismeetmete puudumine ei too kaasa protseduuri kuritarvitamist või - artiklis 223 osutatud juhul - kui ekvivalentkauba suhtes ettenähtud tingimuste täitmine on kontrollitav;
c)
protseduuri pidaja on asutatud väljaspool liidu tolliterritooriumi, välja arvatud juhul, kui on sätestatud teisiti;
d)
on täidetud liidu tollialaste õigusaktidega kehtestatud täieliku või osalise tollimaksust vabastuse nõuded.
Artikkel 251
Ajavahemik, mille jooksul võib kauba suhtes kohaldada ajutise impordi protseduuri
1. Toll määrab ajavahemiku, mille jooksul tuleb kaup, mille suhtes on kohaldatud ajutise impordi protseduuri, reeksportida või suunata järgmisele tolliprotseduurile. See ajavahemik peab olema piisavalt pikk, et saavutada loas märgitud kasutamise eesmärk.
2. Juhul, kui ei ole sätestatud teisiti, võib kauba suhtes ajutise impordi protseduuri ühel ja samal otstarbel ja sama loaomaniku vastutusel kohaldada ajavahemikku maksimaalselt 24 kuud, isegi kui protseduur lõpetati kauba muule eriprotseduurile suunamisega ning seejärel kohaldati uuesti ajutise impordi protseduuri.
3. Kui loas märgitud kasutamist ei ole erandkorras võimalik lõigetes 1 ja 2 osutatud ajavahemiku jooksul saavutada, võib toll loaomaniku põhjendatud taotluse alusel nimetatud ajavahemikku mõistliku aja võrra pikendada.
4. Kogu ajavahemik, mille jooksul võib kauba suhtes kohaldada ajutise impordi protseduuri, ei tohi ületada kümmet aastat, välja arvatud ettenägematu sündmuse korral.
Artikkel 252
Imporditollimaksu summa osalise imporditollimaksuvabastusega ajutise impordi korral
1. Osalise imporditollimaksuvabastusega ajutise impordi tolliprotseduurile suunatud kauba imporditollimaksumäär on 3 % sellest imporditollimaksust, mis oleks tulnud kaubalt maksta, kui see oleks lubatud vabasse ringlusse päeval, mil see suunati ajutise impordi tolliprotseduurile.
See summa makstakse iga kuu või kuu osa eest, mille jooksul kauba suhtes kohaldatakse osalise tollimaksuvabastusega ajutise impordi protseduuri.
2. Imporditollimaksu summa ei tohi ületada summat, mis oleks makstud, kui kõnealune kaup oleks lubatud vabasse ringlusse päeval, mil see suunati ajutise impordi protseduurile.
Artikkel 253
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 243 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
artikli 250 lõikes 1 osutatud erikasutus;
b)
artikli 250 lõike 2 punktis d osutatud nõuded.
2. Jagu
Lõppkasutus
Artikkel 254
Lõppkasutus
1. Lõppkasutusprotseduuri korral lubatakse kaup vabasse ringlusse tollimaksuvabastuse või vähendatud tollimaksumääraga kauba erikasutuse tõttu.
2. Kui kaup on sellises tootmisetapis, et ainult ettenähtud lõppkasutuse võib saavutada majanduslikult otstarbekalt, siis võib toll määrata loas kindlaks tingimused, mille korral kaup loetakse kasutatuks maksuvabastuse või vähendatud tollimaksumäära kohaldamiseks sätestatud eesmärgil.
3. Kui kaup on kõlblik korduvaks kasutamiseks ja toll peab seda kuritarvitamise vältimiseks asjakohaseks, jätkub tollijärelevalve aja jooksul, mis ei ületa kaht aastat pärast selle esimese kasutamise kuupäeva maksuvabastuse või vähendatud tollimaksumäära kohaldamiseks sätestatud eesmärgil.
4. Lõppkasutusprotseduuri korral lõpeb tollijärelevalve järgmistel juhtudel:
a)
kui kaupa on kasutatud tollimaksuvabastuse või vähendatud tollimaksumäära kohaldamise tingimuseks olnud otstarbel;
b)
kui kaup viiakse liidu tolliterritooriumilt välja, hävitatakse või loovutatakse riigile;
c)
kui kaupa on kasutatud muul kui tollimaksuvabastuse või vähendatud tollimaksumäära kohaldamise tingimuseks olnud otstarbel ja selle suhtes kohaldatud imporditollimaks on tasutud.
5. Kui nõutakse tulemimäära, kohaldatakse lõppkasutusprotseduuri suhtes artiklit 255.
6. Ettenähtud lõppkasutuse kohasest kauba tootmisest ja töötlemisest tekkivaid jäätmeid ja jääke ning loomulikku kadu käsitatakse ettenähtud lõppkasutusele vastava kaubana.
7. Lõppkasutusprotseduurile suunatud kauba hävitamisest tekkivad jäätmed ja jäägid loetakse tolliladustamisprotseduurile suunatud kaubaks.
5. PEATÜKK
Töötlemine
1. Jagu
Üldsätted
Artikkel 255
Tulemimäär
Kui tulemimäär ei ole konkreetseid valdkondi reguleerivate liidu õigusaktidega kindlaks määratud, määrab toll kas töötlemistoimingu tulemimäära või keskmise tulemimäära või vajaduse korral selle määra arvutamise meetodi.
Tulemimäära või keskmist tulemimäära määrates võetakse aluseks tegelik olukord, milles töötlemistoimingud läbi viiakse. Seda määra võib vajaduse korral kohandada kooskõlas artikliga 28.
2. Jagu
Seestöötlemine
Artikkel 256
Reguleerimisala
1. Ilma et see piiraks artikli 223 kohaldamist, võimaldab seestöötlemisprotseduur kasutada liiduvälist kaupa liidu tolliterritooriumil ühe või mitme töötlemistoimingu käigus, ilma et sellele kohaldataks:
a)
imporditollimaksu;
b)
muid asjakohaste kehtivate sätetega kehtestatud makse;
c)
kaubanduspoliitika meetmeid, kui nad ei keela kauba sisenemist liidu tolliterritooriumile või kauba väljaviimist liidu tolliterritooriumilt.
2. Seestöötlemisprotseduuri võib kasutada, välja arvatud parandamine ja hävitamine, üksnes siis, kui protseduurile suunatud kaup on töödeldud toodetes identifitseeritav, ilma et see piiraks tootmise abivahendite kasutamist.
Artiklis 223 osutatud juhul võib protseduuri kasutada, kui ekvivalentkauba suhtes ette nähtud tingimuste järgimine on kontrollitav.
3. Lisaks lõigetes 1 ja 2 sätestatule võib seestöötlemisprotseduuri kasutada ka järgmiste kaupade puhul:
a)
kaup, millega kavatsetakse läbi viia toiminguid tagamaks selle vastavust vabasse ringlusse lubamisele seatud tehnilistele nõuetele;
b)
kaup, mis peab vastavalt artiklile 220 läbima tavalisi käitlemistoiminguid.
Artikkel 257
Tolliprotseduuri lõpetamise ajavahemik
1. Toll määrab ajavahemiku, mille jooksul tuleb seestöötlemisprotseduur lõpetada vastavalt artiklile 216.
Ajavahemik algab päevast, mil liiduväline kaup suunatakse protseduurile, ning seda määrates võetakse arvesse töötlemistoimingute läbiviimiseks ja protseduuri lõpetamiseks kuluvat aega.
2. Loa omaniku põhjendatud taotluse alusel võib toll lõike 1 alusel määratud ajavahemikku mõistliku ajavahemiku võrra pikendada.
Loas võidakse määrata, et kuu, kvartali või poolaasta jooksul algav ajavahemik lõpeb vastavalt järgmise kuu, kvartali või poolaasta viimasel päeval.
3. Vastavalt artikli 223 lõike 2 punktile c toimuva eelneva ekspordi korral määratakse loas ajavahemik, mille jooksul liiduväline kaup tuleb seestöötlemisprotseduurile deklareerida, võttes arvesse hankimiseks ja liidu tolliterritooriumile transportimiseks vajalikku aega.
Esimeses lõigus osutatud ajavahemik määratakse kuudes ja ei ületa kuut kuud. See ajavahemik algab kuupäevast, kui vastavast ekvivalentkaubast saadud töödeldud toote ekspordideklaratsioon aktsepteeritakse.
4. Loa omaniku taotluse korral võib lõikes 3 osutatud kuuekuulist ajavahemikku pikendada isegi pärast selle lõppemist, tingimusel et kogu ajavahemik ei ületa 12 kuud.
Artikkel 258
Lisatöötlemiseks vajalik ajutine reeksport
Taotluse alusel võib toll lubada, et kõik seestöötlemisprotseduurile suunatud kaubad või töödeldud tooted või osa nendest reeksporditakse kooskõlas välistöötlemisprotseduuri tingimustega lisatöötluseks ajutiselt liidu tolliterritooriumilt.
3. Jagu
Välistöötlemine
Artikkel 259
Reguleerimisala
1. Välistöötlemisprotseduuri käigus võib liidu kaupa töötlemistoiminguteks ajutiselt liidu tolliterritooriumilt välja viia. Sellest kaubast saadud töödeldud tooted võib täieliku või osalise imporditollimaksust vabastamisega lubada vabasse ringlusse loa omaniku või muu liidu tolliterritooriumil asutatud isiku taotluse alusel, tingimusel et see isik on saanud loa omanikult nõusoleku ja loa andmise tingimused on täidetud.
2. Välistöötlemisprotseduurile ei või suunata järgmisi liidu kaupu:
a)
kaupa, mille eksport toob kaasa imporditollimaksu tagasimaksmise või selle vähendamise;
b)
kaupa, mis enne eksportimist lubati lõppkasutuse tõttu vabasse ringlusse maksuvabalt või vähendatud imporditollimaksumääraga, kui kõnealust lõppkasutuseesmärki ei ole täidetud, välja arvatud juhul, kui kaupa tuleb parandada;
c)
kaupa, mille eksport toob kaasa eksporditoetuste maksmise;
d)
kaupa, millele antakse ekspordi tõttu ühise põllumajanduspoliitika raames muud finantssoodustust kui punktis c osutatud eksporditoetust.
3. Toll määrab ajavahemiku, mille jooksul tuleb ajutiselt eksporditud kaup töödeldud tootena liidu tolliterritooriumile reimportida ning vabasse ringlusse lubada, et seda saaks täielikult või osaliselt imporditollimaksust vabastada. Loaomaniku põhjendatud taotluse alusel võib toll kõnealust ajavahemikku mõistliku ajavahemiku võrra pikendada.
Artikkel 260
Tasuta parandatud kaup
1. Kui tollile on tõendatud, et kaup parandati tasuta lepingulise või seadusjärgse garantiikohustuse või tootmis- või materjalidefekti tõttu, vabastatakse see imporditollimaksust täielikult.
2. Kui tootmis- või materjalidefekti võeti arvesse ajal, kui kõnealune kaup esimest korda vabasse ringlusse lubati, siis lõiget 1 ei kohaldata.
Artikkel 261
Standardvahetussüsteem
1. Standardvahetussüsteem võimaldab kooskõlas lõigetega 2-5 asendada töödeldud toote imporditud tootega (asendustoode).
2. Toll lubab taotluse alusel standardvahetussüsteemi kasutada, kui töötlemistoiming hõlmab muu defektse liidu kauba parandamist peale ühise põllumajanduspoliitika raames kehtestatud meetmete alla kuuluva liidu kauba ja teatava põllumajandustoodete töötlemisel saadud kauba, mille suhtes kehtib erikord.
3. Asendustootel peavad olema sama kaheksakohaline kombineeritud nomenklatuuri kood, sama kaubanduslik kvaliteet ja samad tehnilised omadused kui defektsel kaubal, kui viimast oleks parandatud.
4. Kui defektne kaupa on enne eksportimist kasutatud, peab ka asendustoode olema vastavalt kasutatud.
Toll loobub esimeses lõigus esitatud nõudmistest, kui asendustoode on tarnitud tasuta kas lepingulise või seadusjärgse garantiikohustuse või materjali- või tootmisdefekti tõttu.
5. Töödeldud toodete suhtes kohaldatavaid sätteid kohaldatakse ka asendustoodete suhtes.
Artikkel 262
Asendustoodete eelnev import
1. Toll lubab enda poolt ettenähtud tingimustel ja asjaomase isiku taotluse alusel importida asendustooteid enne defektse kauba eksportimist.
Asendustoote eelneva impordi korral tuleb esitada tagatis sellise imporditollimaksu summa tasumiseks, mis tulnuks maksta, kui defektset kaupa ei eksporditaks lõikes 2 ette nähtud viisil.
2. Defektne kaup tuleb eksportida kahe kuu jooksul arvestades kuupäevast, kui toll aktsepteerib asendustoote vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni.
3. Kui defektset kaupa ei saa erandliku olukorra tõttu lõikes 2 osutatud ajavahemiku jooksul eksportida, võib toll loa valdaja põhjendatud taotluse alusel nimetatud tähtaega mõistliku ajavahemiku võrra pikendada.
VIII JAOTIS
LIIDU TOLLITERRITOORIUMILT VÄLJAVIIDUD KAUP
1. PEATÜKK
Kauba väljaveole eelnevad formaalsused
Artikkel 263
Väljaveoeelse deklaratsiooni esitamine
1. Liidu tolliterritooriumilt väljaviidava kauba kohta tuleb kindlaksmääratud tähtaja jooksul enne kauba liidu tolliterritooriumilt väljaviimist esitada pädevale tolliasutusele väljaveoeelne deklaratsioon.
2. Lõikes 1 osutatud nõudest loobutakse:
a)
veovahendite ja nendel oleva kauba suhtes, mida on veetud läbi liidu tolliterritooriumi territoriaalvett või õhuteed pidi ilma sellel territooriumil peatumata; või
b)
muudel erijuhtudel, kui see on õigustatud kauba või veo liigi tõttu või seda nõutakse rahvusvaheliste lepingutega.
3. Väljaveoeelne deklaratsioon võib olla üks järgmistest:
a)
tollideklaratsioon, kui liidu tolliterritooriumilt väljaviidav kaup suunatakse tolliprotseduurile, mille jaoks on vaja esitada selline deklaratsioon;
b)
artiklile 270 kohane reekspordi deklaratsioon;
c)
artikli 271 kohane väljumise ülddeklaratsioon.
4. Väljaveoeelne deklaratsioon peab sisaldama turvalisuse ja julgeoleku eesmärgil riskianalüüsi tegemiseks vajalikke andmeid.
Artikkel 264
Riskianalüüs
Tolliasutus, kuhu artiklis 263 osutatud väljaveoeelne deklaratsioon esitatakse, tagab eelkõige julgeoleku ja turvalisuse eesmärgil riskianalüüsi tegemise selle deklaratsiooni põhjal ja kindlaksmääratud aja jooksul ning võtab selle riskianalüüsi tulemuste põhjal vajalikud meetmed.
Artikkel 265
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks:
a)
artikli 263 lõikes 1 osutatud kindlaksmääratud tähtaeg, mille jooksul tuleb esitada väljaveoeelne deklaratsioon enne kauba väljaviimist liidu tolliterritooriumilt, võttes arvesse veo liiki;
b)
erijuhud, kui väljaveoeelse deklaratsiooni esitamise nõudest loobutakse kooskõlas artikli 263 lõike 2 punktiga c.
Artikkel 266
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks artiklis 264 osutatud tähtaja, mille jooksul tuleb teha riskianalüüs, võttes arvesse artikli 263 lõikes 1 osutatud tähtaega.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
2. PEATÜKK
Formaalsused kauba väljaveol
Artikkel 267
Tollijärelevalve ja -formaalsused väljaveol
1. Liidu tolliterritooriumilt väljaviidav kaup kuulub tollijärelevalve alla ning toll võib seda kontrollida. Vajaduse korral võib toll määrata marsruudi, mida tuleb kauba liidu tolliterritooriumilt väljaviimiseks kasutada, ja tähtaja, millest tuleb seejuures kinni pidada.
2. Liidu tolliterritooriumilt väljaviidava kauba esitab väljaveol tollile üks järgmistest isikutest:
a)
isik, kes viib kauba liidu tolliterritooriumilt välja;
b)
isik, kelle nimel või kelle eest kaupa liidu tolliterritooriumilt välja viiv isik tegutseb;
c)
isik, kes vastutab kauba liidu tolliterritooriumilt väljaviimisele eelneva veo eest.
3. Liidu tolliterritooriumilt väljaviidavale kaubale kohaldatakse vajaduse korral järgmist:
a)
imporditollimaksu tagasimaksmist või vähendamist;
b)
eksporditoetuste maksmist;
c)
eksporditollimaksu sissenõudmist;
d)
kehtivate sätete alusel muude maksude suhtes nõutavaid formaalsusi;
e)
keeldude ja piirangute, mis on muu hulgas õigustatud kõlbluse, avaliku korra või avaliku julgeoleku seisukohast, inimeste, loomade või taimede elu ja tervise kaitsmiseks, keskkonna kaitsmiseks, kunstilise, ajaloolise või arheoloogilise väärtusega rahvusliku rikkuse kaitsmiseks ning tööstus- või kaubandusomandi kaitsmiseks, sealhulgas uimastite lähteainete, teatavaid intellektuaalomandiõigusi rikkuvate kaupade ja sularaha kontroll, samuti kalavarude kaitse ja majandamise ning kaubanduspoliitika meetmete rakendamine.
4. Toll vabastab kauba väljaviimiseks tingimusel, et asjaomane kaup viiakse liidu tolliterritooriumilt välja samas seisukorras, kui see oli:
a)
tollideklaratsiooni või reekspordi deklaratsiooni aktsepteerimise ajal; või
b)
väljumise ülddeklaratsiooni esitamise ajal.
Artikkel 268
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks artiklis 267 osutatud väljavedu käsitlevad menetluseeskirjad.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
3. PEATÜKK
Eksport ja reeksport
Artikkel 269
Liidu kauba eksport
1. Liidu tolliterritooriumilt väljaviidava liidu kauba suhtes kohaldatakse ekspordiprotseduuri.
2. Lõiget 1 ei kohaldata järgmiste liidu kaupade suhtes:
a)
välistöötlemisprotseduurile suunatud kaup;
b)
liidu tolliterritooriumilt väljaviidav kaup pärast selle suunamist lõppkasutusprotseduurile;
c)
õhusõidukitele või laevadele mõeldud kauba käibemaksust või aktsiisist vabastatud tarned, sõltumata õhusõiduki või laeva sihtkohast; selliste tarnete kohta nõutakse tõendeid;
d)
sisetransiidiprotseduurile suunatud kaup;
e)
liidu tolliterritooriumilt kooskõlas artikliga 155 ajutiselt välja viidud kaup.
3. Tollialastes õigusaktides sätestatud ekspordi tollideklaratsiooni käsitlevaid formaalsusi kohaldatakse lõike 2 punktides a, b ja c osutatud juhtudel.
Artikkel 270
Liiduvälise kauba reeksport
1. Liidu tolliterritooriumilt väljaviidava liiduvälise kauba kohta tuleb esitada pädevale tolliasutusele reekspordi deklaratsioon.
2. Reekspordi deklaratsiooni suhtes kohaldatakse artikleid 158-195.
3. Lõiget 1 ei kohaldata järgmiste kaupade suhtes:
a)
välistransiidiprotseduurile suunatud kaup, mis läbib peatumata liidu tolliterritooriumi;
b)
kaup, mille ümberlaadimine toimub vabatsoonis või mis reeksporditakse otse vabatsoonist;
c)
ajutiselt ladustatud kaup, mis reeksporditakse otse mõnest ajutise ladustamise kohast.
4. PEATÜKK
Väljumise ülddeklaratsioon
Artikkel 271
Väljumise ülddeklaratsiooni esitamine
1. Kui kaup tuleb liidu tolliterritooriumilt välja viia ja väljaveoeelse deklaratsioonina ei esitata tollideklaratsiooni või reekspordi deklaratsiooni, tuleb väljumistolliasutuses esitada väljumise ülddeklaratsioon.
Toll võib lubada väljumise ülddeklaratsiooni esitamist mõnes teises tolliasutuses, tingimusel et asjaomane asutus edastab viivitamata väljumistolliasutusele vajalikud andmed või teeb need elektrooniliselt kättesaadavaks.
2. Väljumise ülddeklaratsiooni esitab kauba vedaja.
Olenemata kauba vedaja kohustusest võib väljumise ülddeklaratsiooni esitada ka üks järgmistest isikutest:
a)
eksportija või kaubasaatja või muu isik, kelle nimel või kelle eest kauba vedaja tegutseb;
b)
mis tahes isik, kes saab kõnealuse kauba väljumistolliasutusele esitada või esitada lasta.
3. Toll võib lubada kaubandus-, sadama- või transpordiinfosüsteemide kasutamist väljumise ülddeklaratsiooni esitamiseks, tingimusel et need sisaldavad sellise deklaratsiooni jaoks vajalikke andmeid ja need andmed on kättesaadavad teatava aja jooksul enne seda, kui kaup liidu tolliterritooriumilt välja viiakse.
4. Toll võib lubada, et väljumise ülddeklaratsiooni asemel esitatakse teade ja väljumise ülddeklaratsiooni üksikasjadele võimaldatakse juurdepääs ettevõtja arvutisüsteemi vahendusel.
Artikkel 272
Väljumise ülddeklaratsiooni muutmine ja kehtetuks tunnistamine
1. Deklarandile võib taotluse alusel anda loa muuta üht või mitut väljumise ülddeklaratsiooni üksikasja pärast selle esitamist.
Muudatusi ei ole võimalik teha pärast järgmist:
a)
toll on teatanud väljumise ülddeklaratsiooni esitanud isikule, et kavatseb kaupa kontrollida;
b)
toll on tuvastanud, et üks või mitu väljumise ülddeklaratsiooni üksikasja on valed või puudulikud;
c)
toll on juba vabastanud kauba väljumiseks.
2. Kui kaupa, mille kohta esitatakse väljumise ülddeklaratsioon, ei viida liidu tolliterritooriumilt välja, tunnistab toll deklaratsiooni kehtetuks järgmistel juhtudel:
a)
deklarandi taotlusel;
b)
150 päeva jooksul pärast deklaratsiooni esitamist.
Artikkel 273
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad:
a)
artiklis 271 osutatud väljumise ülddeklaratsiooni esitamiseks;
b)
väljumise ülddeklaratsiooni muutmiseks kooskõlas artikli 272 lõike 1 esimese lõiguga;
c)
väljumise ülddeklaratsiooni kehtetuks tunnistamiseks kooskõlas artikli 272 lõikega 2.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
5. PEATÜKK
Reekspordi teatis
Artikkel 274
Reekspordi teatise esitamine
1. Kui artikli 270 lõike 3 punktides b ja c osutatud liiduväline kaup viiakse liidu tolliterritooriumilt välja ja vabastatakse nõudest esitada selle kauba kohta väljumise ülddeklaratsioon, siis esitatakse reekspordi teatis.
2. Reekspordi teatise esitab kauba väljumistolliasutuses isik, kes vastutab kooskõlas artikli 267 lõikega 2 väljaveol kauba esitamise eest.
3. Reekspordi teatis peab sisaldama kõiki vajalikke andmeid vabatsooniprotseduuri või ajutise ladustamise lõpetamiseks.
Toll võib lubada kaubandus-, sadama- või transpordiinfosüsteemide kasutamist reekspordi teatise esitamiseks, tingimusel et need sisaldavad sellise teatise jaoks vajalikke andmeid ja need andmed on kättesaadavad enne seda, kui kaup liidu tolliterritooriumilt välja viiakse.
4. Toll võib lubada, et reekspordi teatise asemel esitatakse teade ja reekspordi teatise andmetele võimaldatakse juurdepääs ettevõtja arvutisüsteemi vahendusel.
Artikkel 275
Reekspordi teatise muutmine ja kehtetuks tunnistamine
1. Deklarandile võib taotluse alusel anda loa muuta üht või mitut reekspordi teatise üksikasja pärast selle esitamist.
Muudatusi ei ole võimalik teha pärast järgmist:
a)
toll on teatanud reekspordi teatise esitanud isikule, et kavatseb kaupa kontrollida;
b)
toll on tuvastanud, et üks või mitu reekspordi teatise üksikasja on valed või puudulikud;
c)
toll on juba vabastanud kauba väljumiseks.
2. Kui kaupa, mille kohta esitatakse reekspordi teatis, ei viida liidu tolliterritooriumilt välja, tunnistab toll teatise kehtetuks järgmistel juhtudel:
a)
deklarandi taotlusel;
b)
150 päeva jooksul pärast teatise esitamist.
Artikkel 276
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks menetluseeskirjad:
a)
artiklis 274 osutatud reekspordi teatise esitamiseks;
b)
reekspordi teatise muutmiseks kooskõlas artikli 275 lõike 1 esimese lõiguga;
c)
reekspordi teatise kehtetuks tunnistamiseks kooskõlas artikli 275 lõikega 2.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
6. PEATÜKK
Eksporditollimaksust vabastamine
Artikkel 277
Ajutiselt eksporditud liidu kauba vabastamine eksporditollimaksust
Ilma et see piiraks artikli 259 kohaldamist, vabastatakse liidu tolliterritooriumilt ajutiselt eksporditud liidu kaup selle reimpordi korral eksporditollimaksust.
IX JAOTIS
ELEKTROONILISED SÜSTEEMID, LIHTSUSTAMINE, VOLITUSTE DELEGEERIMINE, KOMITEEMENETLUS JA LÕPPSÄTTED
1. PEATÜKK
Elektrooniliste süsteemide väljatöötamine
Artikkel 278
Üleminekumeetmed
Teabe vahetamise ja säilitamise vahendeid, mis ei ole artikli 6 lõikes 1 osutatud elektroonilised andmetöötlusvahendid, võib kasutada üleminekukorras hiljemalt kuni 31. detsembrini 2020, kui tolliseadustiku sätete kohaldamiseks vajalikud elektroonilised süsteemid veel ei toimi.
Artikkel 279
Volituste delegeerimine
Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 284 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks eeskirjad andmete vahetamise ja säilitamise kohta artiklis 278 osutatud olukorras.
Artikkel 280
Tööprogramm
1. Artiklis 278 osutatud elektrooniliste süsteemide arendamise toetamiseks ja üleminekuperioodide kehtestamise juhtimiseks koostab komisjon hiljemalt 1. mail 2014 artikli 16 lõikes 1 osutatud elektrooniliste süsteemide väljaarendamist ja kasutuselevõtmist käsitleva tööprogrammi.
2. Lõikes 1 osutatud tööprogrammi prioriteedid on järgmised:
a)
ühtlustatud teabevahetus rahvusvaheliselt aktsepteeritud andmemudelite ja sõnumivormingute põhjal;
b)
tolli ja tolliga seotud protsesside ümberkorraldamine, et tugevdada nende tulemuslikkust, tõhusust ja ühetaolist kohaldamist ning vähendada nõuete täitmisega seotud kulusid; ning
c)
ettevõtjatele laialdaste elektrooniliste tolliteenuste pakkumine, mis võimaldab neil samal viisil suhelda mis tahes liikmesriigi tolliga.
3. Lõikes 1 osutatud tööprogrammi tuleb korrapäraselt ajakohastada.
Artikkel 281
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon võtab rakendusaktidega vastu artiklis 280 osutatud tööprogrammi.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
Kui komitee arvamust ei esita, ei võta komisjon vastu esimeses lõigus osutatud rakendusakte ning kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artikli 5 lõike 4 kolmandat lõiku.
2. PEATÜKK
Lihtsustused tollialaste õigusaktide kohaldamisel
Artikkel 282
Katsed
Komisjon võib anda ühele või mitmele liikmesriigile nende taotluse alusel loa katsetada piiratud ajavahemiku jooksul tollialaste õigusaktide kohaldamisel lihtsustusi, eelkõige kui need on seotud infotehnoloogiaga. Katsed ei mõjuta tollialaste õigusaktide kohaldamist nendes liikmesriikides, kes katsetamises ei osale, ning neid hinnatakse korrapäraselt.
Artikkel 283
Rakendamisvolituste andmine
Komisjon võtab rakendusaktidega vastu artiklis 282 osutatud otsused.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 285 lõikes 4 osutatud kontrollimenetlusega.
3. PEATÜKK
Volituste delegeerimine ja komiteemenetlus
Artikkel 284
Delegeeritud volituste rakendamine
1. Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2. Artiklites 2, 7, 10, 20, 24, 31, 36, 40, 62, 65, 75, 88, 99, 106, 115, 122, 126, 131, 142, 151, 156, 160, 164, 168, 175, 180, 183, 186, 196, 206, 212, 213, 221, 224, 231, 235, 253, 265, ja 279 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile viieks aastaks alates 30. oktoobri 2013 Komisjon esitab delegeeritud volituste kohta aruande hiljemalt üheksa kuud enne viieaastase tähtaja möödumist. Volituste delegeerimist pikendatakse automaatselt samaks ajavahemikuks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament või nõukogu esitab selle suhtes vastuväite hiljemalt kolm kuud enne iga ajavahemiku lõppemist.
3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artiklites 2, 7, 10, 20, 24, 31, 36, 40, 62, 65, 75, 88, 99, 106, 115, 122, 126, 131, 142, 151, 156, 160, 164, 168, 175, 180, 183, 186, 196, 206, 212, 213, 221, 224, 231, 235, 253, 265, ja 279 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
5. Artiklite 2, 7, 10, 20, 24, 31, 36, 40, 62, 65, 75, 88, 99, 106, 122, 122, 126, 131, 142, 151, 156, 160, 164, 168, 175, 180, 183, 186, 196, 206, 212, 213, 221, 224, 231, 235, 253, 265, või 279 alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväidet või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväidet. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.
Artikkel 285
Komiteemenetlus
1. Komisjoni abistab tolliseadustiku komitee. Kõnealune komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 4.
3. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 8 koostoimes kõnealuse määruse artikliga 4.
4. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
5. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 8 koostoimes kõnealuse määruse artikliga 5.
6. Kui komitee arvamus saadakse kirjaliku menetluse teel ja viidatakse käesolevale lõikele, siis lõpetatakse see menetlus ilma tulemust saavutamata ainult siis, kui komitee eesistuja arvamuse esitamisele seatud tähtaja jooksul nii otsustab.
4. PEATÜKK
Lõppsätted
Artikkel 286
Kehtivate õigusaktide kehtetuks tunnistamine ja muutmine
1. Määrus (EÜ) nr 450/2008 tunnistatakse kehtetuks.
2. Määrus (EMÜ) nr 3925/91, määrus (EMÜ) nr 2913/92 ja määrus (EÜ) nr 1207/2001 tunnistatakse kehtetuks alates artikli 288 lõikes 2 osutatud kuupäevast.
3. Viiteid kehtetuks tunnistatud määrustele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele ning loetakse vastavalt lisas esitatud vastavustabelitele.
4. Määruse (EMÜ) nr 2913/92 artikli 3 lõike 1 kuuendast taandest jäetakse alates 1. jaanuarist 2014 välja sõnad „ja Mayotte”.
5. Määruse (EMÜ) nr 2658/87 artikli 9 lõike 1 punkti a esimene taane jäetakse välja alates artikli 288 lõikes 2 osutatud kuupäevast.
Artikkel 287
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 288
Kohaldamine
1. Artikleid 2, 7, 8, 10, 11, 17, 20, 21, 24, 25, 31, 32, 36, 37, 340, 41, 50, 52, 54, 58, 62, 63, 65, 66, 68, 75, 76, 88, 99, 100, 106, 107, 115, 122, 123, 126, 131, 132, 138, 142, 143, 151, 152, 156, 157, 160, 161, 164, 165, 168, 169, 175, 176, 178, 180, 181, 183, 184, 186, 187, 193, 196, 200, 206, 207, 209, 212, 213, 216, 217, 221, 222, 224, 225, 231, 232, 235, 236, 239, 253, 265, 266, 268, 273, 276, 279, 280, 281, 283, 284, 285 ja 286 kohaldatakse alates 30. oktoobri 2013.
2. Muid artikleid, kui lõikes 1 osutatud artiklid, kohaldatakse alates 1. juuni 2016.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Strasbourg, 9. oktoober 2013