ДИРЕКТИВА 2014/87/ЕВРАТОМ НА СЪВЕТА
от 8 юли 2014 година
за изменение на Директива 2009/71/Евратом за установяване на общностна рамка за ядрената безопасност на ядрените инсталации
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, и по-специално членове 31 и 32 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия, изготвено след получаване на становището на група лица, определени от Научния и технически комитет измежду научни експерти от държавите членки,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
като има предвид, че:
(1)
С Директива 2013/59/Евратом на Съвета (3) се определят единни основни стандарти за безопасност за защита на здравето на лицата, подложени на професионално и медицинско облъчване и облъчване на населението, срещу опасностите, произтичащи от йонизиращото лъчение.
(2)
С Директива 2009/71/Евратом на Съвета (4) се въвеждат задължения на държавите членки да създадат и поддържат национална рамка за ядрена безопасност. Посочената директива отразява разпоредбите на основния международен акт в областта на ядрената безопасност - Конвенцията за ядрена безопасност (5), както и Основните принципи на безопасността (6), приети от Международната агенция за атомна енергия (МААЕ).
(3)
С Директива 2011/70/Евратом на Съвета (7) се налагат задължения на държавите членки за създаване и поддържане на национална рамка за управление на отработеното гориво и радиоактивните отпадъци.
(4)
В заключенията на Съвета от 8 май 2007 г. относно ядрената безопасност и безопасното управление на отработеното ядрено гориво и радиоактивните отпадъци се подчертава, че „ядрената безопасност е национална отговорност, която при целесъобразност се упражнява в съответна рамка на ЕС. Решенията относно действията за осигуряване на безопасност и надзора на ядрените инсталации са от компетентността единствено на операторите и националните органи“.
(5)
Ядрената авария във Фукушима, Япония, през 2011 г. отново насочи вниманието на целия свят към мерките, необходими за свеждане на риска до минимум и осигуряване на най-високи равнища на ядрена безопасност. Въз основа на заключенията на Европейския съвет от 24-25 март 2011 г. националните компетентни регулаторни органи и Комисията, обединени в рамките на Европейската група за ядрена безопасност и управление на отпадъците (ENSREG), създадена с Решение 2007/530/Евратом на Комисията (8), извършиха цялостни оценки на риска и безопасността (наричани по-долу „стрес тестове“) на атомните електроцентрали на общностно равнище. Резултатите показаха редица възможни подобрения, които биха могли да се постигнат в рамките на подходите към ядрената безопасност и практиките в сектора в участващите държави.
Освен това Европейският съвет призова Комисията да направи преглед, доколкото е целесъобразно, съществуващата правна и регулаторна рамка за безопасността на ядрените инсталации и да предложи евентуални подобрения, ако са необходими. Европейският съвет изтъкна също така, че в Съюза следва да се прилагат и подобряват постоянно най-високите стандарти за ядрена безопасност.
(6)
Наличието на силен компетентен регулаторен орган, реално независим при вземането на регулаторни решения, представлява фундаментално изискване на общностната регулаторна рамка за ядрена безопасност. От първостепенно значение е този компетентен регулаторен орган да може да упражнява правомощията си по безпристрастен и прозрачен начин, без върху него да бъде оказвано каквото и да е неправомерно влияние при вземането на регулаторни решения, за да се осигури висока степен на ядрена безопасност. Регулаторните решения в областта на ядрената безопасност и действията за осигуряване на изпълнението им следва да се основават на обективни технически съображения във връзка с безопасността и да се вземат без каквото и да е неправомерно външно влияние, което би могло да я постави под заплаха - като например неправомерно влияние, свързано с промяната на политически, икономически или обществени условия.
Разпоредбите на Директива 2009/71/Евратом относно функционалното отделяне на компетентните регулаторни органи следва да бъдат подсилени, така че да се създадат условия за реална независимост на тези органи от неправомерно влияние при вземането на регулаторни решения и да се гарантира, че те разполагат с подходящите средства и правомощия за правилно изпълнение на възложените им отговорности. По-специално, регулаторните органи следва да разполагат с достатъчно юридически правомощия, достатъчен персонал и достатъчни финансови ресурси, за да изпълняват правилно възложените им отговорности.
По-строгите изисквания не следва обаче да се отразяват на тясното сътрудничество, когато е приложимо, с други национални органи, нито на общите политически насоки, давани от държавите членки.
(7)
При процеса на вземане на регулаторни решения следва да се отчитат компетентността и експертните познания, които могат да бъдат предоставени от организация за техническа поддръжка. Тези експертни познания следва да се основава на съвременни научно-технически познания, включително от експлоатационен опит и свързани с безопасността научни изследвания, на управление на знанията и на подходящи технически ресурси.
(8)
В съответствие с част 1 от Общите изисквания за безопасност на МААЕ следва да бъдат зачитани както ролята на държавите членки при определяне на рамка за ядрена безопасност, така и ролята на регулаторите за прилагането на тази рамка.
(9)
Като се имат предвид специализираният характер на ядрения сектор и ограниченият брой на персонал с необходимите експертни познания и компетентност, което води до възможна ротация на персонала с управленски отговорности между ядрения сектор и регулаторните органи, необходимо е да се обръща специално внимание на предотвратяването на конфликти на интереси. Следва също да се вземат мерки за осигуряване на отсъствие на конфликт на интереси и по отношение на организациите, които предоставят консултации или услуги на компетентните регулаторни органи.
(10)
Последиците от ядрените аварии могат да прехвърлят националните граници, поради което е необходимо да се насърчава тясното сътрудничество, координация и обмен на информация между компетентните регулаторни органи на държавите членки в близост до дадена ядрена инсталация, независимо дали тези държави членки експлоатират ядрени инсталации или не. В този смисъл държавите членки следва да осигурят наличието на подходящи механизми за насърчаване на такова сътрудничество по въпроси на ядрената безопасност, имащи трансгранично значение.
(11)
За да се осигури усвояването на подходящи умения, както и придобиването и поддържането на подходящо равнище на компетентност, всички страни следва да осигуряват постоянен процес на обучение на целия персонал, който носи отговорност във връзка с ядрената безопасност на ядрените инсталации и с вътрешната аварийна готовност и мерки за реагиране. Това може да бъде постигнато чрез въвеждане на програми и планове за обучение, процедури за периодичен преглед и актуализиране на програмите за обучение, както и предоставяне на подходящ бюджет за обучението.
(12)
Друга основна поука от ядрената авария във Фукушима е, че е важно да се подобри прозрачността по въпросите на ядрената безопасност. Прозрачността е важен способ и за осигуряването на независимост при вземането на регулаторни решения. Ето защо действащите разпоредби на Директива 2009/71/Евратом относно информацията, която трябва да се осигурява на населението, следва да бъдат конкретизирани по отношение на вида информация, който да се предоставя. Освен това следва да се осигуряват възможности за населението да участва в съответните етапи от процеса на вземане на решения във връзка с ядрените инсталации в съответствие с националната рамка за ядрена безопасност, като се отчитат различните национални системи. Националните компетентни органи продължават да отговарят за решенията относно лицензирането.
(13)
Изискванията на настоящата директива по отношение на прозрачността допълват тези в действащото законодателство на Евратом. С Решение 87/600/Евратом на Съвета (9) се налагат задължения на държавите членки при радиационна опасност на тяхната територия да нотифицират и предоставят информация на Комисията и на останалите държави членки, а Директива 2013/59/Евратом съдържа изисквания към държавите членки да информират населението за мерките за опазване на здравето, които следва да се прилагат, и за действията, които следва да се предприемат в случай на радиационна авария, както и да осигуряват на равни интервали от време актуализирана информация на населението, за което има вероятност да бъде засегнато в случай на такава авария.
(14)
По време на Шестата среща за преглед договарящите страни по Конвенцията за ядрена безопасност изразиха отново ангажимента си по отношение на заключенията от Втората извънредна среща, състояла се след аварията във Фукушима. Те изтъкнаха по-специално, че „атомните електроцентрали следва да бъдат проектирани, изграждани и експлоатирани с цел предотвратяване на аварии, а при възникване на авария - ограничаване на последиците от нея и избягване на външното замърсяване“, като „регулаторните органи следва да създадат условия за изпълнението на тези цели, така че да бъдат набелязани и прилагани подходящи подобрения на безопасността в съществуващите централи“.
(15)
С оглед на техническия прогрес, постигнат въз основа на разпоредбите на МААЕ и Асоциацията на западноевропейските ядрени регулатори (WENRA), и в отговор на поуките от стрес тестовете и разследванията на ядрената авария във Фукушима, в Директива 2009/71/Евратом следва да бъдат внесени изменения, за да се включи целта на Общността за високо равнище на ядрена безопасност на всички стадии от жизнения цикъл на ядрените инсталации (избор на площадка, проектиране, изграждане, въвеждане в експлоатация, експлоатация и извеждане от експлоатация). Тази цел налага по-специално да се внесат значителни подобрения в безопасността при проектирането на новите реактори, за което следва да се използват най-съвременните познания и технологии при отчитане на актуалните международни изисквания за безопасност.
(16)
Посочената цел следва да се постигне по-специално чрез оценките на ядрената безопасност, които попадат в обхвата на настоящата директива. Те следва да се извършват от притежателите на лицензии под надзора на националния компетентен регулаторен орган и могат да се използват за оценка на риска от сериозна авария, попадаща в обхвата на Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (10), при условие че са спазени изискванията на настоящата директива.
(17)
Концепцията за дълбоко ешелонирана защита е от фундаментално значение за безопасността на ядрените инсталации и представлява основата за изпълнение на целите за високо равнище на ядрената безопасност. Прилагането на принципите за дълбоко ешелонирана защита, признати в международните стандарти и насоки, както и от WENRA, гарантира, че свързаните с безопасността дейности се уреждат - доколкото е разумно осъществимо - от независими нива от разпоредби, така че ако настъпи отказ, той да може да бъде открит, компенсиран или отстранен чрез подходящи мерки. Ефективността на всяко от различните нива от разпоредби представлява съществен елемент на дълбоко ешелонираната защита, насочен към предотвратяване на аварии и ограничаване на последиците от евентуалното им възникване. Дълбоко ешелонираната защита обикновено е структурирана на пет нива. При отказ на едно от тях се задейства следващото. Целта на първото ниво на защита е да се предотврати очаквано експлоатационно събитие и отказ на системите. При отказ на първото ниво на защита второто ниво поема контрола на експлоатационното събитие или открива нередности. При отказ на второто ниво на защита третото ниво гарантира, че функциите за безопасност продължават да се изпълняват, като задейства специални системи за безопасност и други елементи, свързани с безопасността. Ако има отказ и на третото ниво, то четвъртото задържа разпространението на аварията чрез механизъм за управление на аварии, така че да се предотврати или ограничи състоянието на тежка авария с изхвърляне на радиоактивни вещества в околната среда. Последната цел (пето ниво на защита) е ограничаването на радиационните последици от изхвърлянето на радиоактивни вещества в значителни количества чрез организиране на външни действия в аварийна ситуация.
(18)
Наред с дълбоко ешелонираната защита, изграждането на реална култура на ядрената безопасност се определя като фактор от фундаментално значение за постигане на високо равнище на ядрената безопасност и за постоянното ѝ подобряване. Показателите за наличие на реална култура на ядрена безопасност включват по-специално следното: ангажимент на всички нива на персонала и ръководството на дадена организация към ядрената безопасност и постоянното ѝ подобряване; развиване на способността на персонала на всички нива да подлага на преценка прилагането на съответните принципи и практики за безопасност с цел постоянно подобряване на ядрената безопасност; способност на персонала да докладва своевременно по въпроси, свързани с безопасността; извличане на поуки от експлоатационния опит; както и системно докладване на всяко отклонение от нормалните експлоатационни условия или мерки, свързани с управлението на аварии, които могат да имат въздействие върху ядрената безопасност. Сред важните фактори, подпомагащи изграждането на сериозна култура на ядрена безопасност, са по-специално: ефективните системи за управление, подходящото образование и обучение, както и мерките, предприемани от притежателя на лицензия за регистриране, оценка и документиране на значимия за безопасността вътрешен и външен експлоатационен опит и ефективното разрешаване на възникналите въпроси.
(19)
Когато в текста на настоящата директива се използва изразът „разумно осъществимо“, той следва да се прилага в съответствие с установените определения, по-специално определенията на WENRA и МААЕ.
(20)
След ядрените аварии в Три Майл Айлънд и Чернобил ядрената авария във Фукушима показа за пореден път колко важни са функциите на херметичната конструкция, която е последното препятствие, защитаващо хората и околната среда от изхвърляния на радиоактивни вещества в резултат на авария. По тази причина кандидатът за лицензия за изграждането на нов енергиен или научноизследователски реактор следва да докаже, че проектът ограничава последиците от увреждането на активната зона до вътрешността на херметичния обем, т.е. този кандидат следва да докаже, че значително или неконтролирано изхвърляне на радиоактивни вещества извън херметичния обем е изключително малко вероятно, като същевременно следва да може да докаже с голяма степен на надеждност, че няма да се стигне до такова изхвърляне.
(21)
С оглед на предотвратяването на авариите и ограничаването на последиците от тях следва да се въведат изисквания и за по-специфични мерки за управление на аварии и вътрешно реагиране при извънредни ситуации. Те следва да бъдат съобразени със съответните разпоредби от Директива 2013/59/Евратом и да не ги засягат. Притежателят на лицензия следва да предвиди процедури, насоки и механизми в случай на авария, включително тежка авария, която би могла да възникне във всякакъв експлоатационен режим: с пълна мощност, при спиране на съоръжението и в преходни състояния, като се установи единство и последователност между всички процедури и механизми и се гарантира, че те се изпълняват, преразглеждат и актуализират. Тези мерки следва да включват и осигуряването на достатъчен персонал, оборудване и други необходими ресурси. Следва да се предвиди организационна структура с ясно разпределение на отговорностите и координация между звената за реагиране.
(22)
Стрес тестовете показаха ключовата роля на засилените механизми на сътрудничество и координация между всички страни, носещи отговорност за ядрената безопасност. Партньорските проверки се оказаха добро средство за изграждане на доверие с цел натрупване и обмяна на опит и осигуряване на общо прилагане на високи стандарти за ядрена безопасност.
(23)
Сътрудничеството в областта на ядрената безопасност между държавите членки е добре установено и може да допринесе за ядрената безопасност, прозрачността и откритостта по отношение на заинтересованите участници на европейско и международно равнище.
Държавите членки, чрез компетентните си регулаторни органи, като използват ENSREG, когато е целесъобразно, и въз основа на експертните познания в рамките на WENRA, следва на всеки шест години да определят методология, задания и график за извършване на партньорски проверки по конкретна обща техническа тема, свързана с ядрената безопасност на ядрените им инсталации. Тази конкретна обща техническа тема, която ще бъде предмет на разглеждане, следва да се определи в рамките на референтните нива за безопасност на WENRA или въз основа на обратна информация от експлоатационния опит, инцидентите и авариите и технологичното и научното развитие. Държавите членки следва да извършат самооценка в национален мащаб и да вземат мерки тази самооценка да бъде подложена на общи партньорски проверки от страна на компетентните регулаторни органи на другите държави членки.
Следва да се изготвят доклади за заключенията от партньорските проверки. Като отчитат резултатите от тези доклади относно партньорските проверки, държавите членки следва да изготвят национални планове за действие, в които се предвиждат мерки по отношение на заключенията от докладите и техните собствени национални оценки. Докладите относно партньорските проверки следва да са в основата и на обобщения доклад за резултатите от тематичната партньорска проверка в рамките на Съюза, който се изготвя съвместно от компетентните регулаторни органи на държавите членки. Обобщеният доклад следва да няма за цел да даде оценка на безопасността на ядрените инсталации, а следва да открои процеса и техническите заключения на тематичната партньорска проверка с цел споделяне на натрупаните в резултат от нея познания.
При партньорските проверки следва да има взаимно доверие, поради което би било целесъобразно Комисията, когато е осъществимо, да информира държавите членки за намерението си да използва резултатите от докладите относно тези проверки в документите си по въпроси на политиката.
(24)
Задълженията на държавите членки да докладват за прилагането на настоящата директива, както и задължението на Комисията да състави доклад въз основа на националните доклади, следва да дадат възможност за преглед и оценка на различните аспекти на прилагането на директивата, както и на нейната ефективност. В международен мащаб съществуват редица подобни задължения за докладване, например докладите по Конвенцията за ядрена безопасност, резултатите от които могат да се използват при оценката на прилагането на настоящата директива. Освен това в настоящата директива следва да се предвидят допълнителни задължения за докладване във връзка със заключенията от тематичните партньорски проверки на ядрените инсталации. Поради това, с цел опростяване на законодателството и намаляване на административната тежест, задължението на държавите членки за докладване следва да бъде облекчено както по отношение на честотата на докладването, така и по отношение на съдържанието на докладите.
(25)
В съответствие с подхода на степенуване прилагането на разпоредбите на настоящата директива зависи от вида ядрени инсталации на територията на всяка държава членка. Ето защо при въвеждането на тези разпоредби в националното право държавите членки следва да вземат предвид потенциалния мащаб и естеството на рисковете, произтичащи от ядрените инсталации, които планират или експлоатират. По-специално, подходът на степенуване следва да се отнася за тези държави членки, които разполагат само с малко количество ядрени и радиоактивни материали, например свързани с използването на малки научноизследователски реакторни инсталации, които в случай на тежка авария не биха породили последици, съпоставими с тези при авария на атомна електроцентрала.
(26)
Разпоредбите на настоящата директива, които по своя характер са свързани с наличието на ядрени инсталации, по-специално разпоредбите за задълженията на притежателя на лицензия, новите специфични изисквания за ядрените инсталации и разпоредбите относно вътрешната аварийна готовност и реагиране при аварии, не следва да се прилагат за държавите членки, които нямат ядрени инсталации. Разпоредбите на настоящата директива следва да бъдат транспонирани и приложени по пропорционален начин, в съответствие с националните условия и като се има предвид фактът, че тези държави членки нямат ядрени инсталации, като в същото време се гарантира, че правителството или компетентните органи отделят необходимото внимание на въпросите на ядрената безопасност.
(27)
Съгласно Директива 2009/71/Евратом държавите членки са длъжни да въведат и да поддържат национална законодателна, регулаторна и организационна рамка за ядрена безопасност на ядрените инсталации. Държавите членки запазват компетентността си да решават относно начина на приемане на разпоредбите от националната рамка, както и инструмента за тяхното прилагане.
(28)
В съответствие със Съвместната политическа декларация на държавите членки и на Комисията от 28 септември 2011 г. относно обяснителните документи държавите членки са поели ангажимент в обосновани случаи да прилагат към съобщението за своите мерки за транспониране един или повече документи, обясняващи връзката между елементите на дадена директива и съответстващите им части от националните инструменти за транспониране. По отношение на настоящата директива законодателят смята, че предоставянето на тези документи е обосновано.
(29)
Поради това Директива 2009/71/Евратом следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 2009/71/Евратом се изменя, както следва:
1)
Заглавието на глава 1 се заменя със следното:
„ЦЕЛИ, ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ“.
2)
Член 2 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Настоящата директива се прилага за всички ядрени инсталации за граждански цели,за които се изисква лицензия.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Настоящата директива допълва основните стандарти, посочени в член 30 от Договора, по отношение на ядрената безопасност на ядрените инсталации, и не засяга съществуващото общностно законодателство за опазване на здравето на работниците и населението от опасностите, свързани с йонизиращи лъчения, и по-специално Директива 2013/59/Евратом на Съвета (11).
(11) Директива 2013/59/Евратом на Съвета от 5 декември 2013 г. за определяне на основни норми на безопасност за защита срещу опасностите, произтичащи от излагане на йонизиращо лъчение и за отмяна на директиви 89/618/Евратом, 90/641/Евратом, 96/29/Евратом, 97/43/Евратом и 2003/122/Евратом (ОВ L 13, 17.1.2014 г., стр. 1).“" 						
3)
Член 3 се изменя, както следва:
а)
параграф 1, буква а) се заменя със следното:
„а)
атомна електроцентрала, инсталация за обогатяване, завод за производство на ядрено гориво, съоръжение за преработка, изследователски реактор, съоръжение за съхранение на отработено гориво; и“;
б)
добавят се следните параграфи:
„6.
„авария“ означава всяко нежелано събитие, последиците или потенциалните последици от което са значими от гледна точка на радиационната защита или ядрената безопасност;
7.
„инцидент“ означава всяко нежелано събитие, последиците или потенциалните последици от което не са пренебрежимо малки от гледна точка на радиационната защита или ядрената безопасност;
8.
„очаквано експлоатационно събитие“ означава отклонение на процеса на експлоатация от нормалната експлоатация, което се очаква да възникне най-малко веднъж в рамките на експлоатационния период на дадено съоръжение, но поради предвидените в проекта мерки не причинява значителни вреди по важни за безопасността елементи или не води до аварийни условия;
9.
„проектни основи“ означава наборът от условия и събития, които изрично са взети предвид при проектирането, включително при подобрения, на ядрена инсталация, в съответствие с установени критерии, така че инсталацията да може да им устои, без да надхвърли допустимите граници, посредством планираното действие на системите за безопасност;
10.
„проектна авария“ означава авария, чиито условия са отчетени при проектирането на ядрената инсталация в съответствие с установени критерии за проектиране и при която увреждането на горивото, когато е приложимо, и изхвърлянето на радиоактивни вещества са в рамките на допустими граници;
11.
„надпроектна авария“ означава състояние, по-тежко от състоянието на проектна авария; то може да бъде предизвикано от отказ на множество компоненти, например пълна загуба на всички поредици от елементи на системата за безопасност, или от изключително малко вероятно събитие.“
4)
В глава 2 след заглавието „ЗАДЪЛЖЕНИЯ“ се вмъква следното заглавие:
„РАЗДЕЛ 1
Общи задължения“.
5)
Член 4, параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите членки създават и поддържат национална законодателна, регулаторна и организационна рамка (наричана по-долу „националната рамка“) за ядрена безопасност на ядрените инсталации. В националната рамка се предвижда по-специално следното:
а)
разпределение на отговорностите и координация между съответните държавни органи;
б)
национални изисквания за ядрена безопасност, които обхващат всички стадии на жизнения цикъл на ядрените инсталации;
в)
система за лицензиране и за забрана на експлоатацията на ядрени инсталации без лицензия;
г)
система за регулаторен контрол на ядрената безопасност, осъществяван от компетентния регулаторен орган;
д)
ефективни и пропорционални действия за осигуряване на изпълнението, включително при целесъобразност корективни действия или спиране на експлоатацията и изменение или отнемане на лицензията.
Държавите членки запазват компетентността си да определят начина на приемането на националните изисквания за ядрена безопасност, посочени в буква б), както и инструмента за тяхното прилагане“.
6)
В член 5 параграфи 2 и 3 се заменят със следното:
„2. Държавите членки гарантират действителната независимост на компетентния регулаторен орган от неправомерно влияние при вземането на регулаторни решения. За тази цел държавите членки предвиждат в националната рамка изисквания, съгласно които компетентният регулаторен орган:
а)
е функционално отделен от всеки друг орган или организация, имащи отношение към развитието или използването на ядрената енергия, и не иска, нито приема указания от такъв орган или организация при изпълнението на регулаторните си задачи;
б)
взема регулаторни решения въз основа на солидни и прозрачни изисквания, свързани с ядрената безопасност;
в)
разполага със специални бюджетни средства с подходящ размер, които му позволяват да изпълнява регулаторните си задачи, определени в националната рамка, и отговаря за изпълнението на разпределения бюджет;
г)
разполага с подходящ на брой персонал, който притежава квалификациите, опита и експертните познания, необходими за изпълнение на възложените му задължения. Компетентният регулаторен орган може да използва външни научно-технически ресурси и експертни познания в подкрепа на регулаторните си функции;
д)
установява процедури за предотвратяване и уреждане на конфликти на интереси;
е)
предоставя информация за ядрената безопасност, без да му е необходимо разрешение от друг орган или организация, при условие че това не застрашава други по-важни интереси, например сигурността, които са признати в съответното законодателство или съгласно международните актове.
3. Държавите членки осигуряват на компетентния регулаторен орган юридическите правомощия, необходими за изпълнение на неговите задължения във връзка с националната рамка по член 4, параграф 1. За тази цел държавите членки гарантират, че съгласно националната рамка на компетентния регулаторен орган са възложени следните основни регулаторни задачи:
а)
да предлага, определя или участва в определянето на национални изисквания за ядрена безопасност;
б)
да изисква от притежателите на лицензии да спазват и да доказват спазването на националните изисквания за ядрена безопасност и на условията на съответната лицензия;
в)
да проверява спазването на посочените условия, като извършва регулаторни оценки и инспекции;
г)
да предлага или извършва ефективни и пропорционални действия по осигуряване на изпълнението.“
7)
Членове 6, 7 и 8 се заменят със следното:
„Член 6
Притежатели на лицензии
Държавите членки гарантират, че националната рамка съдържа следните изисквания:
а)
основната отговорност за ядрената безопасност на ядрена инсталация се носи от притежателя на лицензията. Тази отговорност не може да се делегира и включва отговорност за действията на изпълнителите и подизпълнителите, чиито дейности могат да повлияят на ядрената безопасност на дадена ядрена инсталация;
б)
при подаване на заявление за лицензия от заявителя се изисква да представи доказателство, че ядрената безопасност е осигурена. Обхватът и степента на конкретност трябва да съответстват на потенциалния размер и естество на опасността, съответстваща на ядрената инсталация и нейната площадка;
в)
притежателите на лицензии следва редовно да оценяват, проверяват и подобряват постоянно, доколкото е разумно осъществимо, ядрената безопасност на ядрените си инсталации по системен и подлежащ на проверка начин.Това включва верификация, че са въведени мерки за предотвратяване на аварии и ограничаване на последиците от тях, включително верификация на прилагането на мерките за дълбоко ешелонирана защита;
г)
притежателите на лицензии въвеждат и прилагат системи за управление, в които на ядрената безопасност се отдава полагащият ѝ се приоритет;
д)
притежателите на лицензии предвиждат подходящи вътрешни процедури и мерки за реагиране при извънредни ситуации, включително насоки за управление на тежки аварии или сходни мерки, за ефективно реагиране при авария с цел да се предотвратят или ограничат последиците от нея. По-специално, тези процедури:
i)
са съобразени с другите експлоатационни процедури и се изпитват периодично при учения, за да се провери осъществимостта им;
ii)
са насочени към аварии и тежки аварии, които биха могли да възникнат във всякакъв експлоатационен режим, както и онези, които обхващат или увреждат едновременно няколко единици;
iii)
предвиждат условия за получаване на външна помощ;
iv)
подлежат на периодичен преглед и се актуализират редовно въз основа на опита от противоаварийни учения и поуките, извлечени от аварии;
е)
притежателите на лицензии осигуряват и поддържат финансови и човешки ресурси с подходящи квалификации и компетентност, необходими за изпълнение на задълженията им във връзка с ядрената безопасност на ядрената инсталация. Притежателите на лицензии гарантират също така, че изпълнителите и подизпълнители, за които носят отговорност и чиито дейности могат да повлияят на ядрената безопасност на ядрената инсталация, разполагат с необходимите човешки ресурси с подходящи квалификации и компетентност за изпълнение на задълженията им.
Член 7
Експертни познания и умения по ядрена безопасност
Държавите членки осигуряват изискване в националната рамка към всички участващи страни да въведат мерки за образование и обучение на своя персонал, който носи отговорност във връзка с ядрената безопасност на ядрените инсталации, с цел да се изграждат, поддържат и доразвиват експертни познания и умения в областта на ядрената безопасност и вътрешната аварийна готовност.
Член 8
Прозрачност
1. Държавите членки осигуряват предоставянето на необходимата информация относно ядрената безопасност на ядрените инсталации и начина, по който тя е уредена, на работниците и населението, като се обръща особено внимание на местните власти, населението и заинтересованите страни в близост до дадена ядрена инсталация. Това задължение включва и изискване по отношение на компетентния регулаторен орган и притежателите на лицензии, всеки в своята област на компетентност, да предоставят в рамките на комуникационната си политика:
а)
на работниците и населението - информация за нормалните експлоатационни условия на ядрените инсталации, и
б)
на работниците, населението и компетентните регулаторни органи на други държави членки в близост до ядрена инсталация - своевременна информация в случай на инцидент и авария.
2. Информацията се оповестява публично в съответствие със съответното законодателство и международни актове, при условие че това не застрашава други по-важни интереси, например сигурността, които са признати в съответното законодателство или международни актове.
3. Без да се засяга член 5, параграф 2, държавите членки гарантират, че компетентният регулаторен орган, когато е целесъобразно, установява сътрудничество в областта на ядрената безопасност на ядрените инсталации с компетентните регулаторни органи на други държави членки в близост до ядрена инсталация, наред с другото, чрез обмен и/или споделяне на информация.
4. Държавите членки гарантират, че на населението се предоставят подходящи възможности за реално участие в процеса на вземане на решения относно лицензирането на ядрени инсталации, в съответствие със съответното законодателство и международните актове.“
8)
След член 8 се вмъква следният раздел:
„РАЗДЕЛ 2
Специални задължения
Член 8а
Цел за ядрена безопасност на ядрените инсталации
1. Държавите членки осигуряват по отношение на ядрените инсталации в националната рамка за ядрена безопасност изискване тяхното проектиране, избор на площадка, изграждане, въвеждане в експлоатация, експлоатация и извеждане от експлоатация да се ръководят от целта за предотвратяване на аварии, а при възникване на авария - ограничаване на последиците от нея и избягване на:
а)
рано настъпили изхвърляния на радиоактивни вещества, при които е необходимо да бъдат взети външни аварийни мерки, но времето за тяхното предприемане е недостатъчно;
б)
изхвърляне на радиоактивни вещества в значителни количества, при което е необходимо да бъдат взети защитни мерки, които не могат да се ограничат до даден регион или до определено време.
2. Държавите членки осигуряват в националната рамка за ядрена безопасност изискване целта по параграф 1:
а)
да се прилага за ядрени инсталации, за които за първи път се издава лицензия за строителство след 14 август 2014 г.;
б)
да се използва като отправна точка за своевременното внасяне на разумно осъществими подобрения в безопасността на съществуващите ядрени инсталации, включително в рамките на периодичните прегледи на безопасността съгласно член 8в, буква б).
Член 8б
Прилагане на целта за ядрена безопасност на ядрените инсталации
1. За постигането на целта за ядрена безопасност по член 8а държавите членки осигуряват в националната рамка изискване, че когато се прилага дълбоко ешелонираната защита, това има за цел:
а)
да се сведе до минимум въздействието на екстремните външни природни явления и нежеланите, причинени от човека опасности;
б)
да се предотвратят очаквани експлоатационни събития и отказ на компонентите и системите;
в)
очакваните експлоатационни събития да се контролират и да бъде открит всякакъв отказ;
г)
да се контролират авариите в рамките на проектните основи;
д)
да се контролират надпроектните аварии, включително да се предотврати разпространението на аварията и да се ограничат последиците от тежки аварии;
е)
наличието на организационни структури съгласно член 8г, параграф 1.
2. За да се постигне целта за ядрена безопасност по член 8а, държавите членки осигуряват в националната рамка изискване компетентният регулаторен орган и притежателят на лицензията да вземат мерки за насърчаване и развитие на реална култура на ядрена безопасност. Тези мерки включват по-специално:
а)
системи за управление, при които на ядрената безопасност се отдава полагащият ѝ се приоритет и при които на всички нива на персонала и ръководството се насърчава способността да се подлага на преценка ефективното прилагане на съответните принципи и практики за безопасност, както и да се докладва своевременно по въпроси, свързани с безопасността, в съответствие с член 6, буква г);
б)
предприемането на мерки от притежателя на лицензия за регистриране, оценка и документиране на значимия за безопасността вътрешен и външен експлоатационен опит;
в)
задължение на притежателя на лицензия да докладва на компетентния регулаторен орган за събития с потенциално въздействие върху ядрената безопасност; и
г)
мерки за образование и обучение в съответствие с член 7.
Член 8в
Първоначална оценка и периодични прегледи на безопасността
Държавите членки гарантират, че националната рамка съдържа следните изисквания:
а)
всяко издаване на лицензия за изграждане на ядрена инсталация или експлоатация на ядрена инсталация се основава на подходяща оценка на безопасността на площадката и инсталацията, включително на доказателства относно ядрената безопасност съгласно националните изисквания за ядрена безопасност въз основа на целта по член 8а;
б)
притежателят на лицензия, под регулаторния контрол на компетентния регулаторен орган, системно и редовно, най-малко на всеки десет години, прави преоценка на безопасността на ядрената инсталация, както е предвидено в член 6, буква в). Целта на тази преоценка на безопасността е да се осигури съответствието с проектните основи на съоръжението към момента и да се набележат по-нататъшни подобрения на безопасността, като се отчетат проблемите със стареенето, експлоатационният опит, последните научноизследователски резултати и постижения в областта на международните стандарти, като за отправна точка се използва целта по член 8а.
Член 8г
Вътрешна аварийна готовност и реагиране при аварии
1. Без да се засягат разпоредбите на Директива 2013/59/Евратом, държавите членки гарантират, че националната рамка съдържа изискване организационната структура за вътрешна аварийна готовност и реагиране при аварии да предвижда ясно разпределение на отговорностите и координация между притежателите на лицензии, компетентните органи и организации, като се отчитат всички фази на дадена авария.
2. Държавите членки гарантират, че има последователност и приемственост между мерките за вътрешна аварийна готовност и реагиране при аварии, предвидени в националната рамка, и другите мерки за аварийна готовност и реагиране при аварии, посочени в Директива 2013/59/Евратом.“
9)
След член 8г се вмъква следната глава:
„ГЛАВА 2a
ПАРТНЬОРСКИ ПРОВЕРКИ И ДОКЛАДВАНЕ
Член 8д
Партньорски проверки
1. Най-малко веднъж на всеки десет години държавите членки организират периодични самооценки на своята национална рамка и компетентни регулаторни органи и отправят покана за международна партньорска проверка на съответните части от своята национална рамка и компетентни регулаторни органи с цел постоянно подобряване на ядрената безопасност. Когато са готови, резултатите от партньорските проверки се докладват на държавите членки и на Комисията.
2. Държавите членки гарантират, че на координирана основа се осъществява следното:
а)
извършва се национална оценка по конкретна тема, свързана с ядрената безопасност на съответните ядрени инсталации на тяхна територия;
б)
всички други държави членки, както и Комисията в качеството ѝ на наблюдател, се приканват да направят партньорска проверка на националната оценка по буква а);
в)
вземат се необходимите последващи мерки в резултат на заключенията от процеса на партньорска проверка;
г)
публикуват се съответните доклади за посочения процес и основните резултати от него, когато последните бъдат готови.
3. Държавите членки гарантират, че са създадени условия за започването през 2017 г. на първата тематична партньорска проверка, както и за провеждането на следващите тематични партньорски проверки най-малко на всеки шест години след това.
4. В случай на авария, водеща до ситуации, които налагат предприемането на външни аварийни мерки или защитни мерки за населението, съответната държава членка взема необходимите мерки за отправянето на покана за провеждането на международна партньорска проверка без неоправдано забавяне.“
10)
Член 9 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите членки представят на Комисията доклад за прилагането на настоящата директива за първи път до 22 юли 2014 г., а след това - до 22 юли 2020 г.“;
б)
параграф 3 се заличава.
11)
В член 10 след параграф 1 се вмъква следният параграф:
„1а. Задълженията за транспониране и прилагане на членове 6, 8а, 8б, 8в и 8г не се прилагат за държавите членки, в които няма ядрени инсталации, освен ако тези държави решат да развиват дейност, свързана с ядрени инсталации, за които се изисква лицензия, в рамките на тяхната юрисдикция.“
Член 2
1. Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до 15 август 2017 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, обхваната от настоящата директива, както и всички последващи изменения на тези разпоредби.
Член 3
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 8 юли 2014 година.
NÕUKOGU DIREKTIIV 2014/87/EURATOM,
8. juuli 2014,
millega muudetakse direktiivi 2009/71/Euratom, millega luuakse tuumaseadmete tuumaohutust käsitlev ühenduse raamistik
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 31 ja 32,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, mis on koostatud pärast arvamuse saamist eksperdirühmalt, kelle teadus- ja tehnikakomitee on määranud liikmesriikide teadusekspertide hulgast,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust (1),
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (2)
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu direktiiviga 2013/59/Euratom (3) kehtestatakse ühtsed põhilised ohutusnormid kutse-, meditsiini- ja elanikukiiritust saavate isikute tervise kaitseks ioniseerivast kiirgusest tulenevate ohtude eest.
(2)
Nõukogu direktiivis 2009/71/Euratom (4) on seatud liikmesriikidele kohustus kehtestada tuumaohutuse siseriiklik raamistik ja tagada selle toimimine. Nimetatud direktiivis arvestatakse nõudeid, mis on sätestatud peamises rahvusvahelises õigusaktis tuumaohutuse kohta, nimelt tuumaohutuse konventsioonis, (5) ning samuti Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri (IAEA) ohutuse põhialustes (6).
(3)
Nõukogu direktiivis 2011/70/Euratom (7) on seatud liikmesriikidele kohustus luua kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise riiklik raamistik ja tagada selle toimimine.
(4)
Nõukogu 8. mai 2007. aasta järeldustes tuumaohutuse ning kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete ohutu käitlemise kohta on rõhutatud, et „tuumaohutuse eest vastutavad riigid ning vastavaid meetmeid võetakse vajaduse korral ELi raamistikus. Ohutusmeetmete ning tuumaseadmete järelevalve üle otsustamine on eranditult käitajate ja riigiasutuste pädevuses”.
(5)
Fukushima tuumaavarii Jaapanis 2011. aastal viis ülemaailmselt tähelepanu uuesti meetmetele, mis on vajalikud riski miinimumini viimiseks ja tuumaohutuse kõrgeima taseme tagamiseks. Vastavalt 24.-25. märtsil 2011. aasta märtsis toimunud Euroopa Ülemkogu järeldustele viisid siseriiklikud pädevad reguleerivad asutused koos komisjoniga komisjoni otsusega 2007/530/Euratom (8) moodustatud tuumaohutust reguleerivate asutuste Euroopa töörühma (ENSREG) raames läbi ulatusliku kogu ühendust haarava tuumaelektrijaamade ohutuse ja vastupidavuse hindamise (edaspidi „vastupidavushindamine”). Hindamine tõi välja mitu soovitust, mida võiks kasutada osavõtvate riikide ohutusmeetmete ja tööstuslike tavade parandamiseks.
Lisaks palus Euroopa Ülemkogu komisjonil vaadata vastavalt vajadusele läbi olemasolev tuumaseadmete ohutuse alane õiguslik ja reguleeriv raamistik ning soovitada, milliseid parandusi tuleks teha. Veel rõhutas Euroopa Ülemkogu, et liidus tuleks rakendada rangeimaid tuumaohutuse standardeid ja neid pidevalt täiustada.
(6)
Ühenduse tuumaohutuse õigusraamistiku põhinõue on sellise tugeva pädeva reguleeriva asutuse olemasolu, kellel on tegelik sõltumatus teha regulatiivseid otsuseid. On äärmiselt oluline, et see pädev reguleeriv asutus saaks rakendada oma volitusi erapooletult, läbipaistvalt ja vabana igasugusest põhjendamatust mõjust reguleerivate otsuste tegemisel, et tagada tuumaohutuse kõrgeim tase. Tuumaohutusalased reguleerivad otsused ja jõustamismeetmed peaksid põhinema objektiivsetel ohutusega seotud tehnilistel kaalutlustel ning need tuleks kehtestada põhjendamatu välismõjuta, mis võiks kahjustada ohutust, nagu muutuvate poliitiliste, majanduslike või ühiskondlike tingimustega seotud põhjendamatu mõju.
Direktiivi 2009/71/Euratom sätteid pädeva reguleeriva asutuse funktsioonide eraldamise kohta tuleks tugevdada, et tagada reguleerivate asutuste tegelik sõltumatus põhjendamatust mõjust reguleerivate otsuste tegemisel ja neile pandud ülesannete nõuetekohaseks täitmiseks vajalike vahendite ja pädevuse olemasolu. Eelkõige peaks reguleerival asutusel olema piisavad õiguslikud volitused, piisav personal ja piisavad rahalised vahendid talle määratud kohustuste nõuetekohaseks täitmiseks.
Tugevdatud nõuded ei tohiks aga piirata vajaduse korral tihedat koostööd teiste asjaomaste riiklike asutustega ega liikmesriikide poliitiliste üldsuuniste järgimist.
(7)
Regulatiivses otsustamisprotsessis tuleks arvestada pädevusi ja eksperditeadmisi, mida võivad anda tehnilist tuge pakkuvad organisatsioonid. Need eksperditeadmised peaksid põhinema kaasaegsetel teaduse ja tehnika alastel andmetel, mis pärinevad muu hulgas töökogemustest ja ohutusega seotud uuringutest, teadmushaldusel ja piisavatel tehnilistel vahenditel.
(8)
Kooskõlas IAEA üldiste ohutusnõuete 1. osaga tuleks austada nii liikmesriikide rolli tuumaohutuse raamistiku kehtestamisel kui ka reguleeriva asutuse rolli kõnealuse raamistiku rakendamisel.
(9)
Arvestades tuumatööstuse eripära ning vajalike teadmiste ja pädevusega personali vähesust, mistõttu võib tuumatööstusesse tööle sattuda juhtivtöötajaid reguleerivatest asutustest ja vastupidi, tuleks pöörata erilist tähelepanu huvide konflikti ärahoidmisele. Lisaks sellele tuleks tagada, et ei esineks huvide konflikti selliste asutuste puhul, kes pakuvad pädevale reguleerivale asutusele nõu või teenuseid.
(10)
Tuumaavarii tagajärjed võivad ületada riigipiire, sellepärast tuleks toetada tihedat koostööd, koordineerimist ja teabevahetust tuumaseadme lähedal asuvate liikmesriikide pädevate reguleerivate asutuste vahel, sõltumata sellest, kas nendes liikmesriikides käitatakse tuumaseadmeid. Sellega seoses peaksid liikmesriigid tagama, et oleks kehtestatud asjakohane kord sellise koostöö edendamiseks piiriülese mõjuga tuumaohutuse küsimustes.
(11)
Tagamaks, et omandatakse vajalikud oskused ning saavutatakse ja säilitatakse pädevuse piisav tase, peaksid kõik asjaosalised hoolitsema selle eest, et kõik töötajad, kelle ülesanded on seotud tuumaseadmete tuumaohutusega ja kohapeal hädaolukorraks valmisoleku ja hädaolukorras tegutsemise meetmetega, täiendaksid pidevalt oma teadmisi. Seda saab saavutada koolitusprogrammide ja -kavade väljatöötamise, korrapärase läbivaatamise ja ajakohastamisega ning koolituseks vajalike eelarveeraldiste olemasoluga.
(12)
Veel üks Fukushima tuumaavariist saadud oluline õppetund on tuumaohutuse küsimustes läbipaistvuse suurendamise tähtsus. Läbipaistvus on tähtis vahend ka selleks, et edendada sõltumatust regulatiivsete otsuste tegemisel. Seega tuleks direktiivi 2009/71/Euratom praegusi üldsuse teavitamist käsitlevaid sätteid täpsustada selles osas, millist liiki teavet tuleks anda. Lisaks tuleks üldsusele anda kooskõlas tuumaohutuse siseriikliku raamistikuga võimalus osaleda tuumaseadmetega seotud otsuste tegemise protsessi asjakohastes etappides, võttes arvesse erinevaid riiklikke süsteeme. Lubade andmisega seotud otsuste tegemise vastutus jääb riiklikele pädevatele asutustele.
(13)
Käesoleva direktiivi läbipaistvuse nõuded täiendavad kehtivaid Euratomi õigusakte. Nõukogu otsusega 87/600/Euratom (9) kohustatakse liikmesriike teavitama komisjoni ja teisi liikmesriike ning esitama neile teavet nende territooriumil tekkinud kiirgushädaolukorra puhul, kusjuures direktiivi 2013/59/Euratom kohaselt tuleb liikmesriikidel teavitada üldsust tervisekaitsemeetmetest ja -toimingutest, mida tuleb teha kiirgushädaolukorras, ning anda elanikkonnale, keda hädaolukord tõenäoliselt mõjutab, korrapäraselt ajakohastatud teavet.
(14)
Tuumaohutuse konventsiooni osalised kinnitasid kuuendal läbivaatamiskohtumisel oma seotust Fukushima avarii järel toimunud teise erakorralise kohtumise järeldustega. Eelkõige rõhutasid nad, et „tuumaelektrijaamu tuleks kavandada, ehitada ja käitada nii, et peetakse silmas avariide ärahoidmist ning avarii korral selle mõju leevendamist ja rajatisest väljapoole ulatuva saaste ärahoidmist”, ning „reguleerivad asutused peaksid tagama, et nimetatud eesmärke kohaldatakse asjakohaste ohutuse parandamise võimaluste kindlakstegemiseks ja rakendamiseks olemasolevates elektrijaamades”.
(15)
Pidades silmas IAEA sätete abil ja Lääne-Euroopa tuumaohutust reguleerivate asutuste ühenduse (edaspidi „WENRA”) poolt saavutatud tehnilisi edusamme ja reageerides vastupidavushindamistest ja Fukushima tuumaavarii uurimisest saadud õppetundidele, tuleks direktiivi 2009/71/Euratom muuta, et lisada sellesse ühenduse tuumaohutuse kõrgetasemeline eesmärk, mis hõlmab kõiki olelusringi etappe (tuumaseadme asukoha valik, tuumaseadme kavandamine, ehitamine, kasutuselevõtmine, käitamine, tegevuse lõpetamine). Eelkõige on selle eesmärgi jaoks tarvis tõhustada märkimisväärselt ohutust uute reaktorite kavandamisel, mille puhul tuleks kasutada viimaseid teadmisi ja tehnoloogiat, võttes arvesse uusimaid rahvusvahelisi ohutusnõudeid.
(16)
Kõnealused eesmärgid tuleks eelkõige saavutada tuumaohutuse hindamiste kaudu, mis kuuluvad käesoleva direktiivi kohaldamisalasse. Neid peaks pädeva riikliku reguleeriva asutuse kontrolli all tegema loa omajad ning neid võib Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/92/EL (10) kohaselt kasutada suure avarii ohu hindamiseks, tingimusel et käesoleva direktiivi nõuded on täidetud.
(17)
Tuumaseadme ohutuse seisukohast on väga tähtis mitmekordse kaitse põhimõte ning see on tuumaohutuse kõrgetasemeliste eesmärkide rakendamise aluseks. Rahvusvaheliste standardite ja suunistega ning WENRA poolt tunnustatavate mitmekordse kaitse põhimõtete kohaldamine tagab, et ohutusmeetmetele kohaldatakse mõistliku teostatavuse korral mitme sõltumatu tasandi eeskirju, et tõrke korral see avastataks, kompenseeritaks või parandataks asjakohaste meetmete abil. Iga tasandi toimivus on mitmekordse kaitse põhimõtte oluline aspekt avariide ärahoidmiseks ja võimalike tagajärgede leevendamiseks nende tekkimise korral. Mitmekordne kaitse on tavaliselt jagatud viieks tasandiks. Kui ühel tasandil ilmneb tõrge, rakendub järgmine tasand. Esimese kaitsetasandi eesmärk on hoida ära väärtalitlust ja süsteemi tõrkeid. Kui esimese tasandi kaitse ebaõnnestub, võetakse väärtalitlus kontrolli alla või tuvastatakse tõrked teisel kaitsetasandil. Kui teise tasandi kaitse peaks ebaõnnestuma, tagab kolmas tasand, et konkreetsete ohutussüsteemide ja muude ohutusalaste omaduste abil täidetakse täiendavaid ohutusfunktsioone. Kui kolmanda tasandi kaitse peaks ebaõnnestuma, piirab neljas tasand avarii kulgu avarii ohjamise teel, et hoida ära või leevendada raske avarii tingimusi, mil radioaktiivne materjal pihkub rajatisest välja. Viimane eesmärk (viies kaitsetasand) on materjali märkimisväärse pihkumise radioloogiliste tagajärgede leevendamine, reageerides hädaolukorrale väljaspool rajatist.
(18)
Koos mitmekordse kaitsega loetakse tõhusat tuumaohutuskultuuri põhjapanevaks teguriks tuumaohutuse kõrge taseme saavutamisel ja selle pideval parandamisel. Tõhusa tuumaohutuskultuuri näitajate hulka kuuluvad eelkõige: asutuse iga tasandi töötajate ja juhtkonna pühendumus tuumaohutusele ja selle pidevale parandamisele; iga tasandi töötajate võimekuse edendamine suhtuda kriitiliselt asjakohaste ohutuspõhimõtete ja -toimingute täitmisesse, et parandada pidevalt tuumaohutust; töötajate võime teatada õigel ajal ohutusprobleemidest; töö käigus saadud kogemuste kindlakstegemine ning süstemaatiline teatamine normaalsete töötingimuste või avarii ohjeldamise korraga seotud kõrvalekaldumistest, mis võivad mõjutada tuumaohutust. Olulised elemendid, mis aitavad saavutada tugevat tuumaohutust, hõlmavad eelkõige tõhusaid juhtimissüsteeme, asjakohast haridust ja koolitust ning loa omaja meetmeid ohutuse seisukohast oluliste sisemiste ja väliste töökogemuste registreerimiseks, hindamiseks ja dokumenteerimiseks ning tõstatatud probleemide tõhusaks lahendamiseks.
(19)
Kui käesolevas direktiivis kasutatakse väljendit „mõistlikult teostatav”, tuleks seda kohaldada kooskõlas kindlaksmääratud mõistetega, eelkõige WENRA ja IAEA mõistetega.
(20)
Pärast Three Mile Islandi ja Tšernobõli tuumaavariid on Fukushima tuumaavarii taas näidanud, kui tähtis on kaitsekest, mis on viimane tõke inimeste ja keskkonna kaitseks avarii korral tekkiva radioaktiivse pihkumise eest. Seepärast peaks uue tuuma- või uurimisreaktori loa taotleja näitama, et kavandi kohaselt reaktori südamikus tekkiva rikke korral selle mõju kaitsekestast väljapoole ei pääse, st loa taotleja peaks tõestama, et ulatuslik või lubamatu radioaktiivse aine väljumine kaitsekestast on äärmiselt ebatõenäoline, ning ta peaks olema võimeline näitama suure usaldusväärsusega, et sellist radioaktiivse aine väljumist ei juhtu.
(21)
Avariide ärahoidmiseks ja leevendamiseks tuleks nõuda konkreetsemat avarii ohjamise ja hädaolukorra kohapealse lahendamise korda. Need peaksid vastama direktiivi 2013/59/Euratom asjakohastele sätetele ega tohiks nende kohaldamist piirata. Loa omaja peaks nägema ette menetlused, suunised ja korra, mida rakendatakse avarii, sealhulgas raske avarii korral, mis võib juhtuda kõigis töörežiimides, sealhulgas täisvõimsusel töö, seiskamine ja vahepealsed seisundid, tagades järjekindluse ja järjepidevuse kõigi selliste menetluste ja kordade vahel ning tagades, et neid täidetakse, vaadatakse läbi ja ajakohastatakse. Kõnealustes kordades tuleks ette näha ka piisava personali, varustuse ja muude vajalike vahendite olemasolu. Ette tuleks näha vajalik organisatsiooniline struktuur, kus oleks selge ülesannete jaotus, ning reageerivate üksuste tegevuse koordineerimine.
(22)
Vastupidavushindamised on näidanud, et kõikide tuumaohutuse eest vastutavate asjaosaliste tõhusatel koostöö- ja koordineerimismehhanismidel on otsustav tähtsus. Vastastikused hindamised on osutunud heaks vahendiks usalduse loomisel, et omandada kogemusi ja neid vahetada ning tagada rangete tuumaohutuse standardite järgimine.
(23)
Liikmesriikidevaheline tuumaohutusalane koostöö on hästi välja kujunenud ja võib anda lisaväärtust seoses tuumaohutuse, läbipaistvuse ja avatusega sidusrühmade suhtes Euroopa ja rahvusvahelisel tasandil.
Liikmesriigid peaksid oma pädevate reguleerivate asutuste kaudu, kasutades asjakohasel viisil ära ENSREGi ja tuginedes WENRA eksperditeadmistele, määrama iga kuue aasta tagant kindlaks oma tuumaseadmete tuumaohutusega seotud konkreetset ühist tehnilist teemat puudutavate vastastikuste hindamiste metoodika, tingimused ja ajakava. Käsitletav konkreetne ühine tehniline teema tuleks teha kindlaks WENRA ohutuse viitetasemete seast või töökogemusega seotud tagasiside, vahejuhtumite ja avariide ning tehnika ja teaduse arengu alusel. Liikmesriigid peaksid läbi viima riikliku enesehindamise ja tegema korraldusi selleks, et teiste liikmesriikide pädevad reguleerivad asutused hindaksid ühiselt vastastikku nende riiklikku enesehindamist.
Kõnealuste vastastikuste hindamiste järelduste kohta tuleks koostada aruanded. Kõnealuseid vastastikuste hindamiste aruandeid arvestades peaksid liikmesriigid koostama riiklikud tegevuskavad, et võtta meetmeid kõigi asjakohaste järelduste ja nende enda riikliku hindamise suhtes. Vastastikuse hindamise aruanded peaksid olema aluseks ka kogu liitu hõlmava temaatilise vastastikuse hindamise tulemusi käsitlevatele koondaruannetele, mille valmistavad ühiselt ette liikmesriikide reguleerivad asutused. Koondaruande eesmärk ei peaks olema anda hinnet tuumaseadmete ohutusele, vaid keskenduda temaatilise vastastikuse hindamise protsessile ja tehnilistele tulemustele, et sellest saadud kogemusi oleks võimalik jagada.
Vastastikuse hindamise puhul peaks valitsema vastastikune usaldus ja seetõttu oleks komisjonil asjakohane teavitada liikmesriike teostatavuse korral sellest, kui ta kavatseb kasutada vastastikuse hindamise aruannete tulemusi oma poliitikadokumentides.
(24)
Liikmesriikide kohustus teatada käesoleva direktiivi rakendamisest ja komisjoni kohustus koostada riiklike aruannete põhjal aruanne peaks andma võimaluse teha kokkuvõte käesoleva direktiivi rakendamise erinevatest aspektidest ja selle tõhususest ning neid hinnata. Rahvusvahelisel tasandil on mitmeid asjakohaseid aruandekohustusi, nagu kohustus koostada tuumaohutuse konventsiooni aruandeid, ning nende tulemusi võib kasutada käesoleva direktiivi rakendamise hindamiseks. Lisaks tuleks käesoleva direktiiviga kehtestada täiendavad aruandlusnõuded seoses tuumaseadmete temaatiliste vastastikuste hindamiste tulemustega. Eesmärgiga lihtsustada õigusakte ja vähendada halduskoormust tuleks liikmesriikide aruandekohustust seega vähendada nii seoses aruannete esitamise sageduse kui ka aruannete sisuga.
(25)
Kooskõlas ohutaset arvestava lähenemisviisiga sõltub käesoleva direktiivi sätete rakendamine teatavas liikmesriigis paiknevate tuumaseadmete tüübist. Seega peaksid liikmesriigid võtma nende sätete rakendamisel oma õigusaktides arvesse oma kavandatavatest või käitatavatest tuumaseadmetest tuleneva ohu võimalikku suurust ja laadi. Eelkõige peaks ohutaset arvestav lähenemisviis puudutama selliseid liikmesriike, kus on tuumajäätmete ja radioaktiivsete materjalide kogus väike, nt kui tegemist on väikeste uurimisreaktoritega, kus tõsise avarii korral ei teki tagajärgi, mille ulatus oleks võrreldav tuumaelektrijaamades tekkiva avarii tagajärgedega.
(26)
Käesoleva direktiivi sätteid, mis on oma olemuselt seotud tuumaseadmete olemasoluga, nimelt loa omaja kohustustega seotud sätteid, uusi tuumaseadmete konkreetseid nõudeid ja kohapealse hädaolukorraks valmisoleku ja tegutsemise sätteid ei tuleks kohaldada selliste liikmesriikide suhtes, kus ei ole tuumaseadmeid. Käesoleva direktiivi sätteid tuleks üle võtta ja rakendada proportsionaalselt vastavalt iga riigi oludele ja võttes arvesse asjaolu, et nimetatud liikmesriikides ei ole tuumaseadmeid, kuid tagades, et valitsus või pädevad asutused osutaksid tuumaohutusele asjakohast tähelepanu.
(27)
Vastavalt direktiivile 2009/71/Euratom peavad liikmesriigid kehtestama tuumaseadmete tuumaohutuse siseriikliku õigusliku, reguleeriva ja korraldusliku raamistiku ja tagama selle toimimise. Liikmesriikide pädevusse jääb selle otsustamine, kuidas siseriiklik raamistik vastu võetakse ning millise vahendi abil seda kohaldatakse.
(28)
Kooskõlas liikmesriikide ja komisjoni 28. septembri 2011. aasta ühise poliitilise deklaratsiooniga selgitavate dokumentide kohta kohustuvad liikmesriigid lisama põhjendatud juhtudel ülevõtmismeetmeid käsitlevale teatele ühe või mitu dokumenti, milles selgitatakse seost direktiivi osade ja ülevõtvate siseriiklike õigusaktide vastavate osade vahel. Käesoleva direktiivi puhul leiab seadusandja, et selliste dokumentide edastamine on põhjendatud.
(29)
Direktiivi 2009/71/Euratom tuleks seetõttu vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
Artikkel 1
Direktiivi 2009/71/Euratom muudetakse järgmiselt.
1)
1. peatüki pealkiri asendatakse järgmisega:
„EESMÄRGID, KOHALDAMISALA JA MÕISTED”.
2)
Artiklit 2 muudetakse järgmiselt:
a)
lõige 1 asendatakse järgmisega:
„1. Käesolevat direktiivi kohaldatakse kõigi tsiviilotstarbeliste tuumaseadmete suhtes, milleks on nõutav luba.”;
b)
lõige 3 asendatakse järgmisega:
„3. Käesoleva direktiiviga täiendatakse asutamislepingu artiklis 30 osutatud tuumaseadmete tuumaohutuse põhistandardeid, piiramata ühenduse selliste kehtivate õigusaktide kohaldamist, mille eesmärk on kaitsta töötajate ja muu elanikkonna tervist ioniseerivast kiirgusest tulenevate ohtude eest, eriti nõukogu direktiivi 2013/59/Euratom (11) kohaldamist.
(11) Nõukogu 5. detsembri 2013. aasta direktiiv 2013/59/Euratom, millega kehtestatakse põhilised ohutusnormid kaitseks ioniseeriva kiirgusega kiiritamisest tulenevate ohtude eest ning tunnistatakse kehtetuks direktiivid 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom ning 2003/122/Euratom (ELT L 13, 17.1.2014, lk 1).”" 						
3)
Artiklit 3 muudetakse järgmiselt:
a)
punkti 1 alapunkt a asendatakse järgmisega:
„a)
tuumaelektrijaam, rikastuskäitis, tuumakütuse valmistamise tehas, ümbertöötamiskäitis, uurimisreaktor, rajatis kasutatud kütuse ladustamiseks ning”;
b)
lisatakse järgmised punktid:
„6) „avarii”- ettekavatsemata sündmus, mille tagajärjed või võimalikud tagajärjed on kiirguskaitse või tuumaohutuse seisukohast märkimisväärsed;
7) „vahejuhtum”- ettekavatsemata sündmus, mille tagajärjed või võimalikud tagajärjed ei ole kaitse või tuumaohutuse seisukohast tähtsusetud;
8) „väärtalitlus”- normaalsest talitlusest kõrvale kalduv käitamisprotsess, mis toimub eeldatavasti vähemalt ühe korra rajatise kasutusaja jooksul, kuid mis ei põhjusta seoses asjakohaste projekteerimistingimustega märkimisväärset kahju ohutuse seisukohast tähtsatele osadele ega too kaasa avariiolukorda;
9) „projekteerimistingimused”- tingimused ja sündmused, mida tuleb tuumaseadme projekteerimisel, sealhulgas ajakohastamistel, sõnaselgelt arvesse võtta vastavalt kehtestatud kriteeriumidele, et ohutussüsteemide kavapärase töö korral tuleks seade selliste tingimuste ja sündmustega toime, ületamata lubatud piirnorme;
10) „projekteerimisel arvessevõetav avarii”- avariiolukord, millega toimetulekuks on tuumaseade kooskõlas kehtestatud projekteerimistingimustega projekteeritud ja mille korral kütusega (kui see on asjakohane) ja radioaktiivse pihkumisega seotud kahjustused jäävad normi piiresse;
11) „rasked tingimused”- tingimused, mis on projekteerimisel arvesse võetava avariiga seotud tingimustest raskemad; selliseid tingimusi võivad põhjustada mitu üheaegset riket, nagu ohutussüsteemi kõigi liinide täielik kadu, või äärmiselt ebatõenäoline sündmus.”
4)
2. peatükis lisatakse pärast pealkirja „KOHUSTUSED” järgmine pealkiri:
„1. JAGU
Üldised kohustused”.
5)
Artikli 4 lõige 1 asendatakse järgmisega:
„1. Liikmesriigid kehtestavad tuumaseadmete ohutuse tagamiseks siseriikliku õigusliku, reguleeriva ja organisatsioonilise raamistiku (edaspidi „siseriiklik raamistik”). Siseriiklikus raamistikus sätestatakse eelkõige:
a)
vastutuse jagunemine asjaomaste riiklike asutuste vahel ja nende tegevuse koordineerimine;
b)
riiklikud tuumaohutuse nõuded, mis hõlmavad tuumaseadmete olelusringi kõiki etappe;
c)
tuumaseadmetele lubade andmise süsteem ja tuumaseadmete loata käitamise keelamise süsteem;
d)
süsteem tuumaohutuse regulatiivseks kontrollimiseks, mida teeb pädev reguleeriv asutus;
e)
tõhusad ja proportsionaalsed jõustamismeetmed, sealhulgas asjakohasel juhul parandusmeetmed või tuumaseadme käitamise peatamine ja loa muutmine või kehtetuks tunnistamine.
Liikmesriikide pädevuses on selle otsustamine, kuidas punktis b osutatud riiklikud tuumaohutusnõuded vastu võetakse ning millise õigusakti abil neid kohaldatakse.”
6)
Artikli 5 lõiked 2 ja 3 asendatakse järgmisega:
„2. Liikmesriigid tagavad pädeva reguleeriva asutuse tegeliku sõltumatuse põhjendamatust mõjust reguleerivate otsuste tegemisel. Sel eesmärgil tagavad liikmesriigid, et siseriikliku raamistikuga nõutakse, et pädev reguleeriv asutus:
a)
on funktsionaalselt eraldatud igast muust asutusest või organisatsioonist, mis tegeleb tuumaenergia edendamise või kasutamisega, ja oma reguleerivate ülesannete täitmisel ei küsi ega võta vastu juhiseid üheltki selliselt asutuselt või organisatsioonilt;
b)
teeb reguleerivaid otsuseid kindlate ja läbipaistvate tuumaohutusega seotud nõuete alusel;
c)
saab sihtotstarbelisi ja asjakohaseid eelarveeraldisi, mis võimaldavad siseriiklikus raamistikus kindlaks määratud reguleerivate ülesannete täitmist, ning vastutab eraldatud eelarve kasutamise eest;
d)
peab tööl vajalikku arvu töötajaid, kellel on nende kohustuste täitmiseks vajalikud ettevalmistus, kogemused ja teadmised. Asutus võib kasutada oma reguleerivate ülesannete toetamiseks väliseid teaduslikke ja tehnilisi vahendeid ning eksperte;
e)
kehtestab menetlused huvide konfliktide ärahoidmiseks ja lahendamiseks;
f)
annab tuumaohutusega seotud teavet, ilma et selleks oleks vajalik ühegi muu asutuse või organisatsiooni nõusolek, tingimusel et sellega ei kahjustata teisi ülekaalukaid huve (näiteks julgeolekut), mida on tunnustatud asjakohaste õigusaktide ja rahvusvaheliste instrumentidega.
3. Liikmesriigid tagavad, et pädeval reguleerival asutusel on volitused, mis on vajalikud artikli 4 lõikes 1 kirjeldatud siseriikliku raamistiku kohaste kohustuste täitmiseks. Sel eesmärgil tagavad liikmesriigid, et siseriikliku raamistikuga antakse pädevatele reguleerivatele asutustele järgmised peamised reguleerivad ülesanded:
a)
teha ettepanekuid riiklike tuumaohutuse nõuete kohta, määrata need kindlaks või osaleda nende kindlaksmääramises;
b)
nõuda, et loa omaja täidaks riiklikke tuumaohutuse nõudeid ja asjaomase loaga kehtestatud tingimusi ning tõendaks nende täitmist;
c)
kontrollida selliste nõuete ja tingimuste täitmist, kasutades selleks reguleerivaid hindamisi ja kontrollkäike;
d)
teha ettepanekuid tõhusate ja proportsionaalsete jõustamismeetmete võtmiseks või viia neid täide.”
7)
Artiklid 6, 7 ja 8 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 6
Loa omajad
Liikmesriigid tagavad, et siseriikliku raamistikuga nõutakse järgmist:
a)
esmavastutus tuumaseadme tuumaohutuse eest on loa omajal. Nimetatud vastutust ei saa delegeerida ning see hõlmab vastutust töövõtjate ja alltöövõtjate tegevuse eest, mis võib mõjutada tuumaseadme tuumaohutust;
b)
loa taotlemisel peab taotleja tõendama tuumaohutust. Tõendamise üksikasjalikkus ja ulatus peab olema vastavuses tuumaseadmele ja selle asukohale vastavate võimalike ohtude ulatuse ja laadiga;
c)
loa omaja peab korrapäraselt hindama, kontrollima ja mõistlikult teostataval määral pidevalt täiustama oma tuumaseadmete tuumaohutust, tehes seda süstemaatiliselt ja kontrollitaval viisil. See hõlmab selle kontrollimist, kas kohaldatakse meetmeid avariide ärahoidmiseks ja nende tagajärgede leevendamiseks, sealhulgas mitmekordse kaitse meetmete rakendamise kontrollimist;
d)
loa omaja kehtestab juhtimissüsteemid, milles tuumaohutusele omistatakse asjakohane prioriteet, ja rakendab neid;
e)
loa omaja näeb ette asjakohased kohapealsed avariiprotseduurid ja vastava korra, sealhulgas raskete avariide ohjeldamise suunised või võrdväärse korra, et reageerida tõhusalt avariidele nende tagajärgede ärahoidmiseks või leevendamiseks. Nimetatud protseduurid eelkõige:
i)
on kooskõlas muu töökorraga ja neid harjutatakse korrapäraselt teostatavuse kontrollimiseks;
ii)
on seotud avariide ja raskete avariidega, mis võivad juhtuda kõigi töörežiimide juures ja mis hõlmavad või mõjutavad korraga mitut üksust;
iii)
näevad ette välise abi saamise korra;
iv)
vaadatakse perioodiliselt läbi ja neid ajakohastatakse korrapäraselt, võttes arvesse harjutustel saadud kogemusi ning avariidest saadud õppetunde;
f)
loa omaja näeb ette ja valdab rahalisi vahendeid ja inimressursse, kellel on tuumaseadme tuumaohutusega seotud kohustuste täitmiseks vajalik asjakohane ettevalmistus ja pädevus. Loa omaja tagab samuti, et tema vastutusel olevatel töövõtjatel ja alltöövõtjatel, kelle tegevus võib mõjutada tuumaseadme tuumaohutust, on olemas nende kohustuste täitmiseks asjakohase ettevalmistuse ja pädevusega vajalik inimressurss.
Artikkel 7
Tuumaohutusalased eksperditeadmised ja oskused
Liikmesriigid tagavad, et siseriikliku raamistikuga nõutakse kõigilt asjaosalistelt, et neil oleks haridus- ja koolituskord oma töötajatele, kes vastutavad tuumaseadmete tuumaohutuse eest, et nad saaksid, säilitaksid ja arendaksid edasi eksperditeadmisi ja oskusi seoses tuumaohutuse ja valmisolekuga kohapealseks hädaolukorraks.
Artikkel 8
Läbipaistvus
1. Liikmesriigid tagavad, et tuumaseadmete tuumaohutuse ja selle reguleerimise kohta antakse vajalikku teavet töötajatele ja elanikkonnale, pöörates eriti tähelepanu kohalikele asutustele, elanikele ja sidusrühmadele tuumaseadmete läheduses. Nimetatud kohustus hõlmab seda, et pädev reguleeriv asutus ja loa omajad annavad oma pädevusvaldkondades ja oma kommunikatsioonipoliitika raames:
a)
tuumaseadmete normaalsetest töötingimustest teavet töötajatele ja üldsusele ning
b)
vahejuhtumite ja avariide korral kiiresti teavet töötajatele ja üldsusele ning tuumaseadme läheduses olevate muude liikmesriikide pädevatele reguleerivatele asutustele.
2. Teave tehakse üldsusele kättesaadavaks vastavalt asjakohastele õigusaktidele ja rahvusvahelistele instrumentidele, tingimusel et sellega ei kahjustata teisi ülekaalukaid huve (näiteks julgeolekut), mida on tunnustatud asjaomaste õigusaktide ja rahvusvaheliste instrumentidega.
3. Liikmesriigid tagavad ilma artikli 5 lõike 2 kohaldamist mõjutamata, et pädev reguleeriv asutus teeb tuumaseadme läheduses olevate muude liikmesriikide pädevate reguleerivate asutustega vastavalt vajadusele tuumaseadmete tuumaohutusega seotud koostööd, muu hulgas vahetades ja/või jagades teavet.
4. Liikmesriigid tagavad, et üldsusele antakse asjakohaste õigusaktide ja rahvusvaheliste instrumentide kohaselt asjakohane võimalus osaleda tõhusalt tuumaseadmete lubade andmise otsustamise protsessis.”
8)
Artikli 8 järele lisatakse järgmine jagu:
„2. JAGU
Erikohustused
Artikkel 8a
Tuumaseadmete tuumaohutuse eesmärk
1. Liikmesriigid tagavad, et siseriikliku tuumaohutuse raamistikuga nõutakse, et tuumaseadmete asukohad valitakse, tuumaseadmed projekteeritakse, ehitatakse, võetakse kasutusele, neid käitatakse ja nende tegevus lõpetatakse eesmärgiga hoida ära avariisid ning avarii korral leevendada selle tagajärgi ja ära hoida:
a)
varajast radioaktiivset pihkumist, mis nõuaks erakorraliste meetmete võtmist väljaspool tuumaseadme asukohta, kuid mille rakendamiseks ei ole piisavalt aega;
b)
ulatuslikku radioaktiivset pihkumist, mis nõuaks selliste meetmete võtmist, mida ei ole võimalik ajas ega ruumis piirata.
2. Liikmesriigid tagavad, et siseriikliku raamistikuga nõutakse, et lõikes 1 sätestatud eesmärki:
a)
kohaldatakse tuumaseadmete suhtes, mille ehitusluba antakse esmakordselt pärast 14. augusti 2014;
b)
kasutatakse alusena olemasolevate tuumaseadmete mõistlikult teostatava ohutuse parandamise õigeaegseks rakendamiseks, muu hulgas artikli 8c punktis b kindlaks määratud korrapärase ohutusülevaatuse raames.
Artikkel 8b
Tuumaseadmete tuumaohutuse eesmärgi rakendamine
1. Selleks et saavutada artiklis 8a sätestatud tuumaohutuse eesmärk, tagavad liikmesriigid, et siseriikliku raamistikuga nõutakse, et kui kohaldatakse mitmekordset kaitset, siis tehakse seda selleks, et tagada:
a)
äärmuslike väliste looduslike ohtude ja ettekavatsemata inimtegevusest põhjustatud ohtude mõju minimeerimine;
b)
väärtalitluse ja rikete ärahoidmine;
c)
väärtalitluse kontrollimine ja rikete avastamine;
d)
projekteerimistingimustele vastavate avariide kontrollimine;
e)
raskete tingimuste kontrollimine, sealhulgas avariide arenemise vältimine ja raskete avariide tagajärgede leevendamine;
f)
artikli 8d lõike 1 kohaste organisatsiooniliste struktuuride olemasolu.
2. Artiklis 8a sätestatud tuumaohutuse eesmärgi saavutamiseks tagavad liikmesriigid, et siseriikliku raamistikuga nõutakse, et pädev reguleeriv asutus ja loa omaja võtavad meetmeid tõhusa tuumaohutuskultuuri edendamiseks ja tõhustamiseks. Nimetatud meetmed käsitlevad eelkõige:
a)
juhtimissüsteeme, milles omistatakse tuumaohutusele asjakohane prioriteet ning edendatakse töötajate ja juhtkonna kõigil tasanditel võimet suhtuda kriitiliselt asjakohaste ohutuspõhimõtete ja -toimingute tõhusasse täitmisesse ning võimet teatada õigel ajal ohutusprobleemidest kooskõlas artikli 6 punktiga d;
b)
loa omaja korda ohutuse seisukohast oluliste sisemiste ja väliste töökogemuste registreerimiseks, hindamiseks ja dokumenteerimiseks;
c)
loa omaja kohustust teatada pädevale reguleerivale asutusele sündmustest, millel on võimalik mõju tuumaohutusele, ning
d)
artikli 7 kohast haridus- ja koolituskorda.
Artikkel 8c
Algne hindamine ja korrapärased ohutusülevaatused
Liikmesriigid tagavad, et siseriikliku raamistikuga nõutakse järgmist:
a)
igasugune loa andmine tuumaseadme ehitamiseks või tuumaseadme käitamiseks põhineb asjakohasel asukoha- ja seadmepõhisel hindamisel, mis hõlmab tuumaohutuse tõendamist seoses siseriiklike tuumaohutuse nõuetega käesoleva direktiivi artiklis 8a sätestatud eesmärgi alusel;
b)
pädeva reguleeriva asutuse regulatiivse kontrolli all olev loa omaja hindab süstemaatiliselt ja regulaarselt vähemalt iga kümne aasta järel uuesti tuumaseadme ohutust vastavalt artikli 6 punktile c. Nimetatud ohutuse ümberhindamise eesmärk on tagada vastavus kehtivatele projekteerimistingimustele ning selle käigus tehakse kindlaks täiendav ohutuse parandamine, võttes arvesse vananemisega seotud probleeme, käitamiskogemust, viimaseid teadusuuringute tulemusi ja muudatusi rahvusvahelistes standardites, kasutades võrdlusalusena artiklis 8a sätestatud eesmärki.
Artikkel 8d
Kohapealne hädaolukorraks valmisolek ja tegutsemine
1. Ilma et see piiraks direktiivi 2013/59/Euratom kohaldamist, tagavad liikmesriigid, et siseriiklikus raamistikus nõutakse kohapealse hädaolukorraks valmisoleku ja reageerimise riikliku organisatsioonilise struktuuri olemasolu selge ülesannete jaotuse ja koordineerimisega loa omaja ning pädevate asutuste ja organisatsioonide vahel, võttes arvesse kõiki hädaolukorra etappe.
2. Liikmesriigid tagavad järjekindluse ja järjepidevuse siseriiklikus raamistikus nõutava kohapealse hädaolukorraks valmisoleku ja sellele reageerimise korra ning direktiivi 2013/59/Euratom kohaselt nõutava muu hädaolukorraks valmisoleku ja sellele reageerimise korra vahel.”
9)
Artikli 8d järele lisatakse järgmine peatükk:
„2a. PEATÜKK
Vastastikused hindamised ja aruandlus
Artikkel 8e
Vastastikused hindamised
1. Tuumaohutuse jätkuva parandamise eesmärgil hindavad liikmesriigid ise oma siseriiklikku raamistikku ja pädevaid reguleerivaid asutusi ning kutsuvad rahvusvahelised eksperdid hindama oma siseriiklikku raamistikku ja pädevaid reguleerivaid asutusi vähemalt kord kümne aasta jooksul. Selliste vastastikuste hindamiste tulemuste teatavaks saamisel teavitatakse neist liikmesriike ja komisjoni.
2. Liikmesriigid tagavad, et koordineeritult:
a)
korraldatakse riiklikku hindamist, mis põhineb nende territooriumil asuvate asjakohaste tuumaseadmete tuumaohutusega seotud konkreetsel teemal;
b)
palutakse kõigil teistel liikmesriikidel ja komisjonil vaatlejana teha punktis a osutatud riikliku hindamise vastastikust hindamist;
c)
vastastikuse hindamise protsessi asjakohaste tulemuste alusel võetakse sobivaid järelmeetmeid;
d)
avaldatakse nimetatud protsessi ja selle põhitulemuste kohta asjakohased aruanded, kui tulemused saavad teatavaks.
3. Liikmesriigid tagavad meetmete võtmise selleks, et 2017. aastal saaks alata esimene temaatiline vastastikune hindamine ning et seejärel toimuksid temaatilised vastastikused hindamised vähemalt iga kuue aasta järel.
4. Avarii korral, mis põhjustab olukorra, mis nõuab erakorraliste meetmete võtmist väljaspool seadme asukohta või kaitsemeetmete võtmist üldsuse jaoks, tagab asjaomane liikmesriik rahvusvahelise vastastikuse hindamise viivitamatu taotlemise.”
10)
Artiklit 9 muudetakse järgmiselt:
a)
lõige 1 asendatakse järgmisega:
„1. Liikmesriigid esitavad komisjonile esimese aruande käesoleva direktiivi rakendamise kohta esmakordselt 22. juuliks 2014 ja seejärel 22. juuliks 2020.”;
b)
lõige 3 jäetakse välja.
11)
Artikli 10 lõike 1 järele lisatakse järgmine lõige:
„1a. Artiklite 6, 8a, 8b, 8c ja 8d ülevõtmise ja rakendamise kohustust ei kohaldata tuumaseadmeteta liikmesriigi suhtes, välja arvatud juhul, kui ta otsustab oma jurisdiktsiooni kuuluval territooriumil alustada loa olemasolu nõudvate tuumaseadmete alast tegevust.”
Artikkel 2
1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi ülevõtmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 15. augustiks 2017. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.
Kui liikmesriigid need sätted vastu võtavad, lisavad nad nende ametlikul avaldamisel nendesse või nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastu võetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti ning kõnealuste õigusnormide hilisemad muudatused.
Artikkel 3
Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 4
Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel, 8. juuli 2014