РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 908/2014 НА КОМИСИЯТА
от 6 август 2014 година
за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на разплащателните агенции и други органи, финансовото управление, уравняването на сметките, правилата за проверките, обезпеченията и прозрачността
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (1), и по-специално член 8, параграф 2, член 9, параграф 2, член 23, член 36, параграф 6, член 46, параграфи 5 и 6, член 50, параграф 2, член 53, параграф 1, член 57, параграф 2, член 62, параграф 2, член 66, параграф 4, членове 88, 104 и 114 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕС) № 1306/2013 се установяват основни правила относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика, включително по отношение на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи, финансовото управление и процедурите за уравняване, системите за контрол и санкции, включително проверката на трансакциите, обезпеченията и прозрачността. За да се гарантира, че новата правна рамка, установена с посочения регламент, функционира безпроблемно и се прилага по еднакъв начин, Комисията е упълномощена да приема определени правила в тези области. Новите разпоредби следва да заменят съответните разпоредби на регламенти (ЕО) № 601/94 (2), (ЕО) № 4/2004 (3), (ЕО) № 883/2006 (4), (ЕО) № 884/2006 (5), (ЕО) № 885/2006 (6), (ЕО) № 259/2008 (7) и Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2012 (8) на Комисията. Регламенти (ЕО) № 883/2006, (ЕО) № 884/2006, (ЕО) № 885/2006 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2012 се отменят с Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 на Комисията (9). От съображения за яснота и правна сигурност регламенти (ЕО) № 601/94, (ЕО) № 4/2004 и (ЕО) № 259/2008 следва да бъдат отменени.
(2)
Разплащателните агенции следва да се акредитират от държавите членки само ако отговарят на определени минимални условия, установени на равнището на Съюза, както е посочено в член 1, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014. Тези условия за акредитиране са посочени в приложение I към Регламент (ЕС) № 907/2014. Следва да се установят правила относно процедурите по издаването, преразглеждането и оттеглянето на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи.
(3)
Държавите членки следва да упражняват постоянен надзор над разплащателните си агенции. Те следва да създадат система за обмен на информация, за да докладват и да уведомяват компетентните органи относно предполагаеми случаи на неспазване. За да се справят с подобен вид случаи, е необходимо държавите членки да въведат процедура, която да включва задължение за изготвянето на план за коригиране на всички установени нередности в определения за целта срок. По отношение на разходи, извършени от разплащателните агенции, чиято акредитация се продължава от съответната държавата членка, въпреки че те не са въвели такъв план в определения срок, Комисията следва да има възможност да реши да отстрани нередностите посредством процедурата за уравняване по съответствие, предвидена в член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
(4)
Съгласно член 7, параграф 3, първа алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, лицата, отговорни за акредитираните разплащателни агенции, са задължени да изготвят декларации за управлението относно изчерпателността, точността и достоверността на отчетите и доброто функциониране на системите за вътрешен контрол въз основа на обективни критерии, както и относно законосъобразността и редовността на съответните трансакции. Следва да бъдат определени правила по отношение на съдържанието и формата на тези декларации за управлението.
(5)
Следва да бъдат определени правилата за функциониране на координиращите органи, посочени в член 7, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и задачите на сертифициращите органи в съответствие с член 9 от посочения регламент. Освен това следва да бъде посочено съдържанието на сертификатите и на докладите, които се издават от сертифициращите органи, за да се гарантира, че те са от помощ на Комисията в рамките на процедурата по уравняване на сметки.
(6)
За да се гарантира доброто управление на бюджетните кредити, записани в бюджета на Съюза за Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) („фондовете“), разплащателните агенции следва да водят отделно счетоводство, отнасящо се изключително към извършените плащания и целевите приходи във всеки фонд. За тази цел счетоводството, водено от разплащателните агенции, следва поотделно да отчита за всеки от фондовете направените разходи и целевите приходи съгласно член 4, параграф 1 и членове 5 и 43 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, като предоставя възможност тези разходи и приходи да бъдат съотнесени към финансовите средства, предоставяни им от бюджета на Съюза.
(7)
Финансирането на общата селскостопанска политика се извършва в евро, като същевременно се дава възможност на държавите членки, които не са приели еврото, да извършват плащания към бенефициерите в тяхната национална валута. С цел консолидиране на общите приходи и разходи е необходимо съответно да се предвиди съответните разплащателни агенции да могат да предоставят данни относно приходите и разходите както в евро, така и във валутата, в която са направили разходи или са получили приходи.
(8)
Разходите, съфинансирани от бюджета на Съюза и от националните бюджети, за подпомагане на развитието на селските райони по линия на ЕЗФРСР се базират на програми, с разбивка по мерки, конкретен процент на участието и области с поставен акцент. В съответствие с принципа на доброто финансово управление тези разходи следва да се проследяват и осчетоводяват на тази база, за да се идентифицира всяка операция по програма, мярка, специфична ставка на вноската и области с поставен акцент. Това ще гарантира, че може да се провери съответствието между направените разходи и целевите финансови ресурси. В този контекст следва да бъдат посочени елементите, които трябва да се вземат предвид от разплащателните агенции. По-специално разплащателните агенции следва ясно да обозначават в сметките произхода на публичните средства и средствата на Съюза във връзка с извършеното финансиране. Освен това сумите, подлежащи на възстановяване от бенефициерите, и сумите, които са били възстановени, следва да бъдат идентифицирани и показани във връзка с първоначалните операции.
(9)
Държавите членки мобилизират ресурси за финансиране на разходите по линия на ЕФГЗ, определени в член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, преди Комисията да финансира тези разходи под формата на ежемесечно възстановяване на направените разходи. Другият вариант е държавите членки да получават авансово плащане за разходите по линия на ЕЗФРСР, което по-късно се уравнява с процедурата, посочена в член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013. За да се гарантира доброто управление на финансовите потоци, държавите членки следва да събират необходимата информация за доказване на изчерпателността, точността и достоверността на направените разходи във връзка с ежемесечните възстановявания и да я предоставят на разположение на Комисията, както и когато се извършват приходите и разходите, или да я предават редовно на Комисията. Информацията следва да бъде предоставяна на Комисията от държавите членки с честота, съобразена с метода за управление на всеки фонд. Предоставянето на информация с тази честота не следва да влияе на задължението на държавите членки да държат на разположение за проверка от Комисията пълната събрана информация, с цел осъществяване на подходящ мониторинг на разходите.
(10)
Общите задължения на разплащателните агенции по отношение на воденето на сметки обхващат данните, необходими за управлението и контрола на средствата на Съюза. Независимо от това тези задължения не включват изисквания по отношение на възстановяването на разходи и данните, които трябва да се предоставят на Комисията с цел да се получи такова възстановяване. Следователно е необходимо да се уточнят информацията и данните, свързани с финансираните от фондовете разходи, които следва периодично да бъдат предоставяни на Комисията. Предоставянето на информация на Комисията от страна на държавите членки трябва да дава възможност на Комисията да използва пряко и по най-ефективния възможен начин предоставяните данни за управлението на счетоводството на фондовете, както и свързаните с това плащания. За постигането на тази цел е необходимо да се предвиди цялата предоставена информация и съобщаването на данни между държавите членки и Комисията да се извършват по електронен път.
(11)
В член 102, параграф 1, първа алинея, буква в) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 се предвижда по отношение на мерките във връзка с финансираните от фондовете операции декларациите за разходите, имащи също така функцията на искания за плащане, да се предават на Комисията, придружени от необходимата информация. Следва да бъдат определени условията, при които тези разходи могат да бъдат взети предвид в съответните бюджети на ЕФГЗ и на ЕЗФРСР, за да се даде възможност на държавите членки и на разплащателните агенции да изготвят тези декларации за разходите в съответствие с хармонизираните правила, а на Комисията - да вземе предвид исканията за плащане. Тези условия следва да определят правилата, които се прилагат за осчетоводяването на разходите и приходите, по-конкретно на целевите приходи и всички корекции, които трябва да бъдат внесени, както и за тяхното действително деклариране.
(12)
Когато на основата на получените от държавите членки декларации за разходите в рамките на ЕФГЗ общата сума на авансово поетите задължения, които могат да бъдат разрешени съгласно член 170, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (10), надхвърля 75 % от всички съответни бюджетни ангажименти за текущата финансова година, Комисията е длъжна да намали тези суми. В съответствие с принципа на доброто финансово управление това намаление следва да се разпредели пропорционално между всички държави членки на основата на декларациите за разходи, получени от тях. С цел справедливото разпределение между държавите членки на наличните бюджетни кредити е необходимо да се предвиди намаляване на месечните плащания в рамките на ЕФГЗ с определен процент, установен по глави, на основата на декларациите за разходи, предоставени от всяка държава членка, а непокритата разлика в рамките на месеца да се пренасочи с решение на Комисията в следващите месечни плащания.
(13)
След като одобри месечните плащания, Комисията предоставя на държавите членки необходимите ресурси за възстановяване на разходите, предвидени за финансиране от фондовете, като следва практическите договорености и условия, които се определят на основата на предоставените на Комисията данни от държавите членки и информационните системи, въведени от Комисията.
(14)
Условие за възстановяване на разходи за публична интервенция, направени от разплащателните агенции, е включването в декларациите им за разходи на стойностите и сумите, осчетоводени през месеца, следващ месеца, към който се отнасят операциите на публично съхранение. С цел да се гарантира, че процедурата по възстановяването протича безпроблемно, е необходимо да се определи как трябва да се съобщава на Комисията информацията, необходима за изчисляване на разноските и разходите.
(15)
В съответствие с член 3, параграф 3 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 счетоводството на публичния интервенционен запас трябва да дава възможност да се установи размерът на изплатеното финансиране от Съюза и на положението с интервенционните запаси. За тази цел от разплащателните агенции следва да се изисква да водят отделни отчети на запасите и финансови отчети, съдържащи необходимите елементи за наблюдение на запасите и осигуряване на финансово управление на разходите и приходите, генерирани от мерките на публична интервенция.
(16)
По отношение на интервенционните мерки на публично съхранение от разплащателните агенции се изисква да осчетоводяват елементите, отнасящи се до количествата, стойностите и някои средни величини. Въпреки това съществуват обстоятелства, при които някои операции и разходи не следва да се осчетоводяват, или пък следва да се осчетоводяват в съответствие със специфични правила. С цел да се гарантират еднакво третиране и защита на финансовите интереси на Съюза, тези обстоятелства следва да бъдат уточнени, включително, където е приложимо, редът на осчетоводяването на операциите и разходите.
(17)
Датата, на която различните елементи на разходи и приходи в резултат на интервенционни мерки за публично съхранение се осчетоводяват, зависи от типа операция, с която те са свързани, и може да се определи съгласно секторното законодателство за селското стопанство. В този контекст е необходимо да се приеме общо правило, което да разпорежда различните елементи да се осчетоводяват на датата, на която се извършва операцията, резултат от интервенционни мерки, и да уточнява специалните случаи, които трябва да се вземат предвид.
(18)
В интерес на доброто финансово управление държавите членки следва да предоставят на Комисията прогнозните суми, които остава да се финансират от ЕЗФРСР за една селскостопанска бюджетна година, както и разчета на заявките за плащане за следващата бюджетна година. Въпросната информация следва да бъде изпратена на Комисията в такъв срок, че тя да разполага с достатъчно време за изпълнение на задълженията си, като при всички случаи това трябва да става два пъти годишно, не по-късно от 31 януари и 31 август на всяка година.
(19)
В съответствие с член 36, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 следва да се определят сроковете за изготвяне на декларациите за разходи за операции, извършени в рамките на ЕЗФРСР. Предвид особеностите на счетоводните норми, прилагани за ЕЗФРСР, използването на предварително финансиране и финансиране на мерки за календарната година, следва да се предвиди разходите да се декларират в срокове, съобразени с тези особености.
(20)
Обменът на информация и документи между държавите членки и Комисията, както и предоставянето и съобщаването на данни от държавите членки на Комисията се извършват по принцип по електронен път. С цел подобряване на информационния обмен във връзка с фондовете и разширяване на неговото използване бяха създадени информационни системи в съответствие с Регламент (ЕО) № 883/2006 на Комисията. Такива системи следва да продължат да се използват и да се внедряват, след като държавите членки бъдат уведомени чрез Комитета по земеделските фондове.
(21)
Условията за обработка на информацията от тези информационни системи, както и формата и съдържанието на документите, които следва да се предават съгласно Регламент (ЕС) № 1306/2013, се нуждаят от често адаптиране поради развитието на прилаганата нормативна уредба или поради управленчески нужди. Следва също така да бъдат определени единни правила за представянето на съответните документи, които се изискват от държавите членки. За да се постигнат целите и да се опростят процедурите и за да стане възможно бързото задействане на съответните информационни системи, формата и съдържанието на документите следва да се определят на основата на образци и протоколи, които да се адаптират и актуализират от Комисията, след като уведоми Комитета по земеделските фондове.
(22)
Съгласно член 58 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 държавите членки чрез своите разплащателни агенции отговарят за управлението и контрола на разходите по линия на фондовете. Поради това данните относно финансовите трансакции следва да се предават и въвеждат в информационните системи и да се актуализират под ръководството на разплащателните агенции, от самите разплащателни агенции или от органа, който е оправомощен за тази функция, при необходимост чрез посредничеството на акредитирания координиращ орган.
(23)
Някои документи или декларации, предвидени в член 102, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1306/2013 или в актове на Комисията, приети за целите на посочения член, изискват подпис на упълномощено лице или одобрението на такова лице на един или повече етапи от съответната процедура. Информационните системи, създадени за предаването на тези документи, следва, в такива случаи, да дават възможност за идентифициране на всяко лице по недвусмислен начин и да дават разумни гаранции, че съдържанието на тези документи, включително на различните етапи от процедурата, няма да може да бъде променяно. Горното следва да се прилага по-специално по отношение на приложените към годишните счетоводни отчети декларации за разходите и декларация за управлението по реда на член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточка iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 и документите, предавани в рамките на тези процедури по електронен път.
(24)
Съгласно член 58, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 държавите членки чрез своите разплащателни агенции са отговорни за възстановяване на неправомерните плащания заедно с лихвите. С цел да се гарантира ефективното и правилно прилагане на тези разпоредби, е необходимо да се определят хармонизирани правила по отношение на лихвите, приложими към сумите на възстановените неправомерни плащания. Без да се засяга член 54, параграф 3, първа алинея, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, задължението за държавите членки да възстановяват неправомерно платените суми може да бъде изпълнено по различни начини. Без да се засяга друга правоприлагаща мярка, предвидена в националните законодателства, един разходоефективен начин за събиране на вземания е, след установяването на размера на дълга в съответствие с националното законодателство, дължимите плащания по него да бъдат приспаднати от следващите плащания към длъжника. Поради това следва да бъде задължително за държавите членки да прилагат този метод на събиране на вземания, като следва да се определят общите условия за неговото прилагане.
(25)
Следва да се установят правилата както за процедурата по уравняване на сметки, предвидена в член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, така и за процедурата за уравняване по съответствие, предвидена в член 52 от посочения регламент, и по-специално да се предвиди механизъм, позволяващ получените суми да бъдат, в зависимост от случая, приспадани или добавяни към едно от следващите плащания от Комисията към държавите членки.
(26)
По отношение на процедурата по уравняване на сметки, предвидена в член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, е необходимо да се уточнят данните, които да се съдържат в годишните счетоводни отчети на разплащателните агенции, и да се определи дата на предаване на Комисията на тези счетоводни отчети и други необходими документи. Следва също така да се посочи ясно периодът, в рамките на който разплащателните агенции са длъжни да държат на разположение на Комисията обосновките на всички разходи и целеви приходи. Наред с това е необходимо да се уточни, че Комисията установява формата и съдържанието на счетоводните данни, които следва да се предават от разплащателните агенции.
(27)
С цел да се гарантира, че в нормални случаи процедурата за уравняване по съответствие приключва в рамките на разумен период от време, е целесъобразно да се определят специфични срокове за различните етапи от процедурата, които да се спазват от Комисията и от държавите членки. Същевременно обаче за Комисията следва да е възможно да удължава тези срокове, когато е необходимо, с оглед сложността на разследвания случай. Процедурата за уравняване по съответствие следва да дава на държавите членки правото на състезателно производство и правилно да оценява информацията, необходима за оценката на риска от фондовете.
(28)
В съответствие с член 59, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 от държавите членки се изисква да гарантират минимален брой проверки на място, необходими за ефективно управление на риска. Въпреки това държавите членки имат право, в рамките на своята отговорност, да намалят минималния брой на проверките на място, когато е установено, че системите за управление и контрол функционират добре и процентите на грешка са на приемливо ниво. Въпреки че необходимият минимален брой проверки на място трябва да бъде предвиден в секторното законодателство за селското стопанство, следва да бъдат определени хоризонтални правила по отношение на възможността за намаляване на минималния брой проверки на място, приложими за всички финансирани от фондовете мерки, както и приложимите условия. В допълнение към тези хоризонтални правила в секторното законодателство за селското стопанство могат да се предвидят допълнителни правила.
(29)
Освен това е целесъобразно да се определят правила, отнасящи се до извършването от държавите членки на проверки на трансакциите, посочени в член 80 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, по-специално по отношение на подбора на предприятията, степента и графика за проверка.
(30)
В съответствие с дял V, глава III от Регламент (ЕС) № 1306/2013 относно проверките на трансакциите държавите членки трябва да изпратят на Комисията редица съобщения. Тъй като стандартизирането на формата и съдържанието на такива съобщения улеснява тяхното използване и гарантира единен подход, целесъобразно е да се приемат подробни правила, отнасящи се до формата и съдържанието на тези съобщения. Освен това следва да бъдат определени правилата за съхранението на търговски документи относно съвместните действия, включващи взаимопомощ, посочени в член 83 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и за специалните служби по член 85 от посочения регламент.
(31)
В Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 се определят правила, допълващи правната рамка относно обезпеченията, по-специално що се отнася до изискването за внасяне на обезпечение, условията, приложими по отношение на обезпеченията, както и правила за внасяне, освобождаване или задържане на обезпечението. За да се гарантира единно прилагане на тези правила, е целесъобразно да бъдат установени разпоредби относно формата и процедурите за представяне и освобождаване на обезпечение, както и за обмен на информация и съобщения, изисквани в това отношение.
(32)
В съответствие с дял VII, глава IV от Регламент (ЕС) № 1306/2013 относно прозрачността от държавите членки се изисква да публикуват ежегодно бенефициерите на фондовете, както и, inter alia, сумите, получени от всеки бенефициер в рамките на всеки от тези Фондове. За тази цел и в съответствие с член 111 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 следва да бъде определена формата на това публикуване. Публикуването следва да не надхвърля обхвата, необходим за постигане на целите във връзка с прозрачността.
(33)
Публикуването следва да бъде в съответствие с информацията, съхранявана от разплащателните агенции в счетоводните си книги и записи, и да се отнася до плащания, получени през предходната финансова година. Информацията следва да бъде предоставена на обществеността до 31 май в ясен, хармонизиран и позволяващ лесно търсене формат.
(34)
Съгласно член 111, параграф 1, първа алинея, буква в) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 трябва да бъдат публикувани сумите за плащане по всяка финансирана от фондовете мярка, получени от бенефициера. При все това, за да се гарантира спазване на задължението, предвидено в член 112 от посочения регламент, необходимо е също така да се определят праговете, под които не се публикува името на бенефициера.
(35)
В съответствие с член 111, параграф 1, първа алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 при публикуването на бенефициерите на фондовете се изисква да се посочи общината, в която пребивава или е регистриран бенефициерът. Тази информация следва също така да се предоставя по отношение на бенефициери, които са физически лица, и чиито имена не трябва да бъдат публикувани в съответствие с член 112 от посочения регламент. Въпреки това, ако поради ограничения брой на бенефициерите, пребиваващи или регистрирани в дадена община, публикуването на името на общината би имало ефекта на идентифициране на бенефициер, който е физическо лице, следва да бъдат установени разпоредби, за да се избегне непропорционално и ненужно нарушаване на правото на личен живот.
(36)
Публикуването на информацията следва да бъде извършено в интернет във формат, който позволява търсене, което ще гарантира, че широката общественост може да го използва за справки. Форматът следва да позволява търсенето да се извършва на базата на определени критерии и получените резултати да бъдат представени в леснодостъпна форма.
(37)
За да бъдат спазени приложимите изисквания за защита на личните данни, бенефициерите на фондовете следва предварително да бъдат уведомени за публикуването на техните данни. Информацията следва да бъде предоставена на бенефициерите чрез формулярите за кандидатстване за помощ или когато се събират данните. По отношение на разходи, направени през финансовите 2014 и 2015 г., ако свързаната с бенефициерите информация не е налична към момента на събиране на личните данни, те все пак следва да бъдат уведомени в рамките на разумни срокове преди действителното публикуване на информацията.
(38)
С цел да се улесни достъпът на обществеността до публикуваните данни, държавите членки следва да създадат уебсайтове, съдържащи информация, свързана с бенефициерите на фондовете и праговете, посочени в член 112 от Регламент (ЕС) № 1306/2013. Поради различните организационни структури в рамките на държавите членки, те следва да определят кой орган ще отговаря за създаването и поддържането на единния уебсайт и публикуването на данните. Комисията следва да създаде уебсайт, който съдържа връзки към уебсайтовете на държавите членки.
(39)
Член 10 от настоящия регламент следва да се прилага към направените разходи и целевите приходи, получени от държавите членки, след 16 октомври 2014 г., за да се гарантира непрекъснатостта на отчетността в рамките на една и съща бюджетна година.
(40)
За да се гарантира последователност на третирането на текущите процедури за уравняване по съответствие, сроковете, предвидени в член 34, параграфи 3 и 4 от настоящия регламент, следва да не се прилагат за онези процедури, за които съобщението по член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 885/2006 е било изпратено преди 1 януари 2015 г.
(41)
Тъй като дял VII, глава IV от Регламент (ЕС) № 1306/2013 относно прозрачността се прилага за плащания, извършени от финансовата 2014 година, съответните разпоредби на посочения регламент се прилагат за тези плащания.
(42)
С оглед на държавите членки да се осигури достатъчно време за прилагане, информацията, изпращана в съответствие с приложение II, колони V1 и V2, следва да започне да се предоставя от 2016 финансова година.
(43)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по земеделските фондове,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
РАЗПЛАЩАТЕЛНИ АГЕНЦИИ И ДРУГИ ОРГАНИ
Член 1
Процедура за акредитация на разплащателните агенции
1. Държавите членки определят на министерско равнище орган, който отговаря за:
а)
издаването, преразглеждането и оттеглянето на акредитацията на разплащателните агенции;
б)
изпълнението на задачите, възложени на компетентния орган в настоящата глава.
2. Компетентният орган, посредством формален акт, взема решение за издаването, или, след преразглеждане, за оттеглянето на акредитацията на разплащателната агенция на базата на проучване на критериите за акредитация, посочени в член 1, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 („критерии за акредитация“). Компетентният орган незабавно уведомява Комисията за акредитациите и оттеглянето на акредитации.
3. Компетентният орган определя одитен орган, който извършва проучване, преди да се издаде акредитация (преглед преди акредитацията). Одитният орган е одитна институция, или друга публична или частна организация или организационен отдел на институция с необходимата професионална подготовка, умения и капацитет да извършва одити. Одитният орган е независим от разплащателната агенция, която акредитира.
Проучването (прегледът преди акредитация), който се извършва от одитния орган, обхваща по-специално:
а)
въведените процедури и системи за разрешаване и извършване на плащания;
б)
разделението на задълженията и адекватността на вътрешния и външния контрол по отношение на трансакциите, финансирани от Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), по-долу наричани заедно „фондовете“;
в)
степента, до която наличните процедури и системи са в състояние да предпазват бюджета на Съюза, включително мерки за борба с измамите, основани на риска;
г)
сигурността на информационните системи;
д)
воденето на счетоводството.
Одитният орган изготвя доклад, в който се описват извършената работа по одита, резултатите от тази работа и оценка дали разплащателната агенция изпълнява критериите за акредитация. Докладът се предоставя на компетентния орган, който след това издава акт за акредитиране, когато се е уверил, че разплащателната агенция изпълнява критериите за акредитация.
4. Когато компетентният орган прецени, че разплащателната агенция не изпълнява критериите за акредитация, той уведомява разплащателната агенция за конкретните условия, които трябва да изпълни, за да ѝ бъде издадена акредитация.
В очакване на въвеждането на необходимите промени с цел изпълнение на конкретните условия, акредитацията може да бъде разрешена временно за срок, чиято продължителност се определя в зависимост от сериозността на установените проблеми, но не по-дълъг от 12 месеца. В някои надлежно обосновани случаи Комисията може по изрично искане на съответната държава членка да разреши удължаване на срока.
5. Информацията, предвидена в член 102, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се съобщава незабавно след първото акредитиране на разплащателната агенция и във всеки случай преди направените от нея разходи да бъдат финансирани от фондовете. Посочената информация се придружава от декларации и документи относно:
а)
отговорностите, поверени на разплащателната агенция;
б)
разпределението на отговорностите между отделите на РА;
в)
взаимоотношенията на разплащателната агенция с други органи, публични или частни, които отговарят за изпълнението на мерките, чието финансиране от разплащателната агенция е за сметка на фондовете;
г)
процедурите, с които исканията на бенефициерите се приемат, проверяват и потвърждават, и чрез които разходите се разрешават, изплащат и осчетоводяват;
д)
разпоредбите относно сигурността на информационните системи;
е)
доклада за прегледа преди акредитация, извършен от одитния орган, посочен в параграф 3.
6. Комисията уведомява Комитета по земеделските фондове за акредитираните разплащателни агенции във всяка държава членка.
Член 2
Преразглеждане на акредитацията
1. Компетентният орган осигурява постоянен надзор над разплащателните агенции, за които отговаря, по-специално въз основа на сертификатите и докладите, изготвени от сертифициращия орган, посочен в член 9 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, и проследява установените нередности.
На всеки три години компетентният орган докладва писмено на Комисията относно надзора над разплащателните агенции и мониторинга на дейностите им. Докладът съдържа преглед на продължаващото изпълнение от страна на РА на критериите за акредитация, придружен от обобщение на предприетите действия за отстраняване на нередностите. Компетентният орган потвърждава дали разплащателната агенция, за която отговаря, продължава да изпълнява критериите за акредитация.
2. Държавите членки създават система, която да гарантира, че всички данни, че дадена РА не изпълнява критериите за акредитация, се съобщават незабавно на компетентния орган.
3. Когато компетентният орган реши, че дадена акредитирана разплащателна агенция вече не изпълнява един или повече от критериите за акредитация по начин, който вероятно ще попречи на изпълнението на задачите, посочени в член 1, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, компетентният орган незабавно поставя акредитацията на РА на изпитателен срок. Той изготвя план, съдържащ действия и срокове за отстраняване на установените нередности в период, който се определя в зависимост от сериозността на проблема, който не може да надхвърля 12 месеца от датата, на която акредитацията е поставена на изпитателен срок. В някои надлежно обосновани случаи Комисията може по изрично искане на съответната държава членка да разреши удължаване на срока.
4. Компетентният орган уведомява Комисията за решението си да постави акредитацията на разплащателната агенция на изпитателен срок, за изготвения съгласно параграф 3 план и впоследствие за напредъка по изпълнението на този план.
5. Ако акредитацията бъде оттеглена, компетентният орган незабавно акредитира друга разплащателна агенция, която изпълнява условията, посочени в член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, за да гарантира непрекъснатост на плащанията към бенефициерите.
6. Когато Комисията установи, че компетентният орган не е изпълнил задължението си да изготви корективен план съгласно параграф 3, или че разплащателна агенция продължава да бъде акредитирана, без напълно да е изпълнила този план в определения срок, тя нарежда на компетентния орган да оттегли акредитацията на тази разплащателна агенция, освен ако не се направят необходимите промени в определен от Комисията срок в зависимост от сериозността на проблема. В такъв случай Комисията може да реши да отстрани нередностите чрез процедурата за уравняване по съответствие по реда на член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 3
Декларация за управлението
1. Декларацията за управлението по член 7, параграф 3, първа алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 се изготвя своевременно, за да може сертифициращият орган да представи становище по член 9, параграф 1 от посочения регламент.
Декларацията за управлението е във формат, установен в приложение I към същия регламент, и може да съдържа резерви, които дават количествено изражение на потенциалното финансово въздействие. В случай, че има изразени резерви, декларацията съдържа корективен план за действие и точни срокове за изпълнението му.
2. Декларацията за управление се основава на ефективното наблюдение на системата за управление и контрол през цялата година.
Член 4
Координиращ орган
1. Координиращият орган по член 7, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 действа като единствен събеседник от името на съответната държава членка по всички въпроси, свързани с фондовете, във връзка със следното:
а)
разпространението на информация и насоки, свързани с функциите и операциите на разплащателните агенции, към тези разплащателни агенции и към органите, отговарящи за изпълнението на тези насоки, както и насърчаването на хармонизираното им прилагане;
б)
съобщаването на Комисията на информацията по членове 7 и 102 от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
в)
предоставянето на Комисията на пълен набор от счетоводни документи за целите на статистиката и контрола.
2. Разплащателната агенция може да изпълнява ролята на координиращ орган, стига тези две функции да се поддържат отделени.
3. В рамките на своята мисия координиращият орган има право, в съответствие с националните процедури, да се обръща и към други административни органи или служби, а именно такива със счетоводна или техническа насоченост.
4. Поверителността, целостта и наличността на всички компютърни данни, съхранявани от координиращия орган, се гарантират от мерки, адаптирани към административната структура, персонала и технологичната среда на всеки координиращ орган. Финансовите и технологичните усилия са пропорционални на действително поетите рискове.
5. Съобщенията, предвидени в член 102, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се предават незабавно след първото акредитиране на координиращия орган и във всеки случай преди финансирането от фондовете на разходи, за които той отговаря. Те се придружават от документ за акредитиране на органа и от информация за свързаните с дейността му административни и счетоводни условия, както и условията за вътрешен контрол.
Член 5
Сертифициране
1. Компетентният орган определя сертифициращия орган, предвиден в член 9 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. Сертифициращият орган организира дейността си по ефективен и ефикасен начин и извършва проверките си в подходящ срок, като взема предвид естеството и времето на извършване на трансакциите за съответната финансова година.
3. Становището, предоставяно от сертифициращия орган в съответствие с член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя ежегодно.
Становището се основава на одитната дейност, която се извършва съгласно членове 6 и 7 от настоящия регламент.
4. Сертифициращият орган изготвя доклад със своите констатации. Докладът обхваща функциите, за които е оправомощен. Докладът съдържа следните данни за обхванатия от доклада период:
а)
дали разплащателната агенция изпълнява критериите за акредитация;
б)
дали процедурите на разплащателната агенция са давали възможност за разумна гаранция, че разходите, финансирани от фондовете, са направени при спазване на правилата на Съюза, което гарантира, че съответните трансакции са законни и редовни и че препоръките за подобряване, ако има такива, са изпълнени;
в)
дали годишните счетоводни отчети, посочени в член 29, са в съответствие с водените от разплащателната агенция счетоводни книги и регистри;
г)
дали декларациите, свързани с разходите и интервенционните операции, представляват материално вярно, пълно и точно отражение на операциите, финансирани за сметка на фондовете;
д)
дали финансовите интереси на Съюза са надлежно защитени по отношение на платените аванси, получените гаранции, интервенционните резерви, както и сумите за получаване.
Докладът съдържа информация за броя на лицата в одиторския екип и тяхната квалификация, за извършената работа, за броя проверени трансакции, за степента на същественост и увереност при проверката, за установените евентуални слабости и направените препоръки за подобряване, за операциите както на сертифициращия орган, така и на други одитни органи, вътрешни или външни за разплащателната агенция, на които почива изцяло или частично увереността на сертифициращия орган по въпросите, разглеждани в доклада.
Член 6
Принципи на одита
1. Сертифициращият одит се извършва в съответствие с международно приетите стандарти за одит.
2. Сертифициращият орган изготвя одитна стратегия, която установява обхвата, сроковете и насоката на сертифициращия одит, методите за одит и методологията за формиране на извадка. За всяка финансова година се изготвя одитен план, основан на изчисления одитен риск. При поискване сертифициращият орган предоставя на Комисията одитната стратегия и одитния план.
3. Чрез оценка на системите за контрол, в това число проверка за съответствие и съществени проверки на разходите, съставени от детайлна проверка и аналитични процедури, се постига приемливо ниво на одитна увереност при одитната проверка.
4. Комисията изготвя насоки, които съдържат, по-специално:
а)
допълнителни пояснения и насоки по отношение на извършването на сертифициращия одит;
б)
определяне на приемливото ниво на одитна увереност, която да се постигне при одитната проверка.
Член 7
Методи на одита
1. Свързаните със сертифицирането одитни методи се определят в одитната стратегия, посочена в член 6, параграф 2.
2. За да се постигнат целите на одита и да се предостави становището, посочено в член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, етапите на одита включват одити на системите, съществени проверки и потвърждаване на равнението на финансовите декларации и декларациите за управлението.
3. Съществените проверки на разходите обхващат потвърждаване на законността и редовността на съответните трансакции на равнище окончателни бенефициери. За тази цел сертифициращият орган може да присъства на проверките на място на второ ниво, извършвани от разплащателната агенция. Сертифициращият орган не може да присъства на първоначалните проверки на място, извършвани от разплащателната агенция, с изключение на ситуации, в които е физически невъзможно да се потвърди отново първоначалната проверка, извършена от разплащателната агенция. По отношение на съществените проверки сертифициращите органи могат да използват интегриран подход за формиране на извадка.
4. В насоките, посочени в член 6, параграф 4, Комисията установява допълнителни условия и насоки за изготвянето на одитните процедури, интегрирането на извадките, планирането и извършването на повторното потвърждаване на трансакциите на място.
ГЛАВА II
ФИНАНСОВО УПРАВЛЕНИЕ НА ФОНДОВЕТЕ
РАЗДЕЛ 1
Общи разпоредби
Член 8
Счетоводство на разплащателните агенции
1. Всяка разплащателна агенция води счетоводство, което обхваща единствено разходите и приходите, посочени в член 4, параграф 1, членове 5 и 43 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и усвояването на отпуснатите средства за покриване на съответните разходи. Това счетоводство позволява разграничаването и предоставянето поотделно на финансовите данни за ЕФГЗ и ЕЗФРСР.
2. Разплащателните агенции на държавите членки, които не са приели еврото, водят счетоводство за сумите във валутата, в която са направени разходите и са получени приходите. С цел обаче да се даде възможност за консолидиране на всички направени разходи и постъпили приходи, те трябва да могат да предоставят съответните данни в националната им валута и в евро.
3. По отношение на ЕЗФРСР всяка разплащателна агенция, определена за програма за развитие на селските райони, води счетоводство, което дава възможност за идентифициране на операциите за всяка програма и всяка мярка. Това счетоводство включва по-конкретно:
а)
размер на публичните разходи и размер на участието на Съюза във всяка операция;
б)
сумите за възстановяване от бенефициерите при установяване на нередности или небрежност;
в)
възстановените суми с посочване на началната операция.
РАЗДЕЛ 2
Счетоводство на ЕФГЗ
Член 9
Предоставяне на информация от държавите членки
Държавите членки събират и държат на разположение на Комисията информацията относно общия размер на ежеседмично направените разходи и на целевите приходи, при следните условия:
а)
най-късно на третия работен ден от седмицата, информацията относно общия размер на направените разходи и целевите приходи, получени от началото на месеца до края на предходната седмица;
б)
най-късно на третия работен ден от месеца, когато седмицата е в два последователни месеца, информацията относно общия размер на направените разходи и целеви приходи през предходния месец.
Член 10
Съобщаване на информация от държавите членки
1. Съгласно член 102, параграф 1, първа алинея, букви в), подточки i) и ii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 държавите членки предават на Комисията по електронен път следните данни и документи при условията, определени с членове 11 и 12 от настоящия регламент:
а)
най-късно до третия работен ден на всеки месец данните относно общия размер на направените разходи и целевите приходи, постъпили през предходния месец, по образеца, предоставен на държавите членки от Комисията посредством информационните системи, както и всяка информация, която обяснява значителни разлики между изготвените прогнози съгласно параграф 2, буква а), подточка iii) от настоящия член и направените разходи или получените целеви приходи;
б)
най-късно до дванадесетия ден от всеки месец декларацията за разходите, посочена в член 18, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013. Въпреки това съобщаването на информация относно направените разходи и получените целеви приходи между 1 и 15 октомври се предава най-късно на 27 октомври.
2. Декларацията за разходите, посочена в параграф 1, буква б) се състои от:
а)
отчет, изготвен от всяка разплащателна агенция по образеца, предоставен на държавите членки от Комисията посредством информационните системи, с разбивка съгласно номенклатурата на бюджета на Съюза и по вид разходи и приходи, въз основа на подробната номенклатура, предоставена на държавите членки, която обхваща:
i)
направените разходи и получени целеви приходи през предходния месец;
ii)
общите направени разходи и получени целеви приходи от началото на бюджетната година до края на предходния месец;
iii)
прогнозите за разходи и целеви приходи, отнасящи се според случая:
-
само до текущия месец и двата следващи месеца,
-
до текущия месец, двата следващи месеца и до края на бюджетната година;
iv)
ако е необходимо, допълнителни данни;
б)
обобщение на данните, посочени в буква а), от съответната държава членка по образеца, предоставен на държавите членки от Комисията посредством информационните системи, за всички разплащателни агенции на посочената държава членка;
в)
счетоводните документи, доказващи разходи и приходи, свързани с публична интервенция, както е посочено в член 19, параграф 2.
3. Всички финансови данни, които се изискват по настоящия член, се съобщават в евро.
Член 11
Общи правила за декларациите за разходи и целевите приходи
1. Без да се засягат специфичните разпоредби относно декларациите за разходи и приходи, свързани с публичното съхранение, посочени в член 12, декларираните от разплащателните агенции разходи и целеви приходи за месеца съответстват на плащанията и постъпленията, действително извършени през този месец.
Тези разходи и приходи се осчетоводяват в бюджета на ЕФГЗ за бюджетната година N.
При все това:
а)
разходите, които са направени преди влизането в сила на разпоредбата, предвиждаща пълното или частично поемане на разходите от ЕФГЗ, могат да се декларират единствено:
-
за месеца, през който посочената разпоредба е влязла в сила,
или
-
за месеца, следващ влизането в сила на настоящата разпоредба;
б)
целевите приходи, които са дължими от държавата членка на Комисията, се декларират за месеца, през който изтича срока за внасяне на съответните суми съгласно законодателството на Съюза;
в)
решените от Комисията корекции в рамките на уравняването на сметките и уравняването по съответствие се приспадат или прибавят директно от Комисията към месечните плащания, посочени, в зависимост от случая, в член 33, параграф 2 или член 34, параграф 8. Държавите членки включват обаче сумите, съответстващи на тези корекции, в декларацията, изготвена за месеца, за който се отнасят корекциите.
2. Разходите и целевите приходи се отчитат към датата, на която е заверена или задължена сметката на разплащателната агенция. Въпреки това, за плащанията, датата, която следва да се вземе предвид, може да е тази, на която заинтересованата агенция е издала и изпратила на финансовата институция или на бенефициера платежното нареждане. Всяка разплащателна агенция използва един и същи метод за цялата бюджетна година.
3. Декларираните съгласно параграф 1 разходи и целеви приходи могат да съдържат корекции на декларираните данни към предходния месец на същата бюджетна година.
Когато корекциите на целевите приходи на равнище разплащателна агенция водят до деклариране на негативни целеви приходи по определена бюджетна позиция, допълнителните корекции се пренасят към следващия месец. При необходимост те се регулират при уравняването на сметките за съответната година.
4. Неизпълнените платежни нареждания, както и плащанията, дебитирани по сметката, които впоследствие отново се отнасят към кредитната част, се осчетоводяват като приспадане от разходите към месеца, през който разплащателната агенция оповестява неизпълнението или анулирането.
5. Ако дължимите плащания от ЕФГЗ са обременени със задължения, те се считат за реализирани в своята цялост за целите на прилагането на параграф 1:
а)
към датата на плащане на дължимата сума на бенефициера, ако задължението е по-малко от разпоредения разход;
б)
към датата на прихващане, ако разходът е по-малък или равен на задължението.
6. Събраните данни, отнасящи се за разходите и целевите приходи, отнесени към съответната бюджетна година, които подлежат на предаване на Комисията не по-късно от 27 октомври, могат да се коригират единствено в рамките на годишния счетоводен отчет, който следва да се предаде на Комисията съгласно член 102, параграф 1, първа алинея, буква в) подточка iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 12
Специфични правила, приложими спрямо декларациите за разходи, свързани с публичното съхранение
1. Операциите, които следва да се вземат предвид при изготвяне на декларации за разходи, свързани с публичното съхранение, са осчетоводените в края на месеца от разплащателната агенция, а извършени в периода от началото на счетоводната година по смисъла на член 3, параграф 3, първа алинея, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 до края на съответния месец.
2. Тези декларации за разходите съдържат стойностите и сумите, определени в съответствие с членове 17 и 18 от настоящия регламент и с член 4 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014 на Комисията (11), осчетоводени от разплащателните агенции през месеца, следващ месеца, за който се отнасят операциите.
При все това:
а)
за операции, извършени през месец септември, стойностите и сумите се осчетоводяват от разплащателните агенции не по-късно от 15 октомври;
б)
в случай на обща амортизация сумите, посочени в член 3, параграф 1, буква д) от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014, се осчетоводяват на датата, установена в решението, отнасящо се до тях.
Член 13
Решение на Комисията за извършване на плащане
1. Въз основа на данните, изпратени в съответствие с член 10, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, Комисията взема решение да извършва месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, без да се засягат корекциите, които могат да се направят в последващи решения съгласно членове 51 и 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, като се вземат предвид решенията за намаляване и спиране съгласно член 41 на същия регламент.
2. Ако общите разходи, декларирани от държавите членки за следващата финансова година, надхвърлят три четвърти от общите бюджетни кредити за текущата финансова година, авансовото поемане на задължения, посочено в член 170, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 и съответстващите месечни плащания се отпускат пропорционално на декларациите за разходи, максимум до 75 % от бюджетните кредити за текущата финансова година. При вземане на решения за последващи възстановявания Комисията взема предвид салдото, което не е възстановено на държавите членки.
Член 14
Предоставяне на ресурси на държавите членки
1. С решението за извършване на месечни плащания Комисията предоставя на държавите членки, в рамките на бюджетните кредити, необходимите ресурси за покриване на финансираните от ЕФГЗ разходи, минус съответната сума на целевите приходи, в сметка, открита от всяка държава членка.
Когато плащанията, извършвани от Комисията, минус целевите приходи, доведат до отрицателна сума за дадена държава членка, допълнителните приспадания се пренасят към следващите месеци.
2. Името и номера на банковата сметка, посочена в параграф 1, се съобщават от държавите членки на Комисията във формата, предоставен им от Комисията.
Член 15
Съобщаване при публична интервенция
1. Разплащателните агенции предават на Комисията:
а)
по нейно искане документите и информацията, посочени в член 3, параграф 7 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, и допълнителните национални административни разпоредби, приети за прилагане и управление на интервенционните мерки;
б)
до датата, посочена в член 10, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, информацията за публичното съхранение по образците, предоставени на държавите членки от Комисията посредством информационните системи.
2. Съответните информационни системи, посочени в член 24, се използват за уведомяване и обмен на информация, както и за изготвяне на документи, свързани с разходи за публична интервенция.
Член 16
Съдържание на счетоводните документи за публичното съхранение, изготвяни от разплащателните агенции
1. Складовите счетоводни документи, посочени в член 3, параграф 3, първа алинея, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, съдържат следните категории елементи, показани отделно:
а)
количествата продукти, документирани при влизане и излизане от склада, със или без физическо придвижване;
б)
използваните количества за безплатно разпространение на най-нуждаещи се лица по линия на Фонда за европейско подпомагане на най-нуждаещите се лица, осчетоводени съгласно член 4, параграф 3 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014, като се разграничават тези, които подлежат на трансфер в друга държава членка;
в)
количествата, взети като проби, като се разграничават взети от купувачи проби;
г)
количествата, които след проверка чрез визуален оглед при годишната инвентаризация или по време на инспекция след приемане за интервенция, не могат вече да се препакетират и подлежат на директни продажби;
д)
липсващите количества по обясними или необясними причини, в това число съответстващите на законовите граници на отклонение;
е)
количествата, които са с влошено качество;
ж)
количествата в излишък;
з)
липсващите количества, превишаващи границите на отклонение;
и)
количествата, влезли за съхранение и за които е установено, че не отговарят на изискванията и за които е отказано приемане;
й)
нето количествата на съхранение в края на всеки месец или отчетна година, пренесени в следващия месец или отчетна година.
2. Счетоводните финансови документи, посочени в член 3, параграф 3, първа алинея, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, съдържат следното:
а)
стойността на количествата, посочени в параграф 1, буква а) от настоящия член, като показват отделно стойността на закупените количества и на продадените количества;
б)
счетоводната стойност на количествата, използвани или осчетоводени съгласно договореностите за безплатно разпространение, посочени в параграф 1, буква б) от настоящия член;
в)
разходите за финансиране, посочени в член 3, параграф 1, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014;
г)
разходите за физически операции, посочени в член 3, параграф 1, букви б) и в) от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014;
д)
суми от амортизация, посочени в член 3, параграф 1, буква д) от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014;
е)
сумите, събрани или възстановени от продавачи, купувачи и оператори на складове, различни от посочените в член 20, параграф 2 от настоящия регламент;
ж)
сумата от директни продажби, извършени след годишната инвентаризация или след проверки след приемането на продукти на интервенционно съхранение;
з)
загуби и печалби от изнасяне на продукти, като се вземе предвид амортизацията, посочена в буква д) от настоящия параграф;
и)
други дебити и кредити, по-специално съответстващите на количествата, посочени в параграф 1, букви в)-ж) от настоящия член;
й)
средната счетоводна стойност, изразена на тон или хектолитър, в зависимост от случая.
Член 17
Счетоводно отчитане на публичната интервенция
1. Елементите, посочени в член 16, се осчетоводяват за количествата, стойностите, сумите и средните величини, действително осчетоводени от разплащателните агенции, или стойностите и сумите, изчислени на базата на стандартните суми, установени от Комисията.
2. Документите и калкулациите, посочени в параграф 1, са обект на прилагането на следните правила:
а)
разходите за изнасяне, свързани с количествата, за които са осчетоводени количествени загуби или влошаване, в съответствие с правилата, установени в приложения VI и VII към Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014, се осчетоводяват единствено за действително продадените и изнесени от склада количества;
б)
количества, осчетоводени като липсващи при трансфер между държави членки, не се считат за влезли на съхранение в държавата членка по местоназначение и не се покриват от стандартните разходи за влизане;
в)
стандартните разходи за влизане и изнасяне, определени за транспорта и трансфера, се осчетоводяват, ако тези разходи не се считат за неделима част от транспортните разходи съгласно правилата на Съюза;
г)
освен ако конкретни правила на Съюза предвиждат друго, натрупаните суми от продажба на влошени продукти, както и всички други суми, получени в този контекст, не се осчетоводяват по линия на ЕФГЗ;
д)
всички документирани излишни количества се осчетоводяват като отрицателна сума в липсващите количества в статуса и движенията на запасите. Тези количества се включват, когато се определят превишаващите границата на отклонение количества;
е)
пробите, различни от тези, взети от купувачите, се осчетоводяват в съответствие с точка 2, буква а) от приложение VII към Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014.
3. Корекциите, направени от Комисията във връзка с елементите, посочени в член 16 за текущата счетоводна година, се съобщават на Комитета по земеделските фондове. Те могат да се съобщят на държавите членки при вземане на решение за месечно плащане или, ако това не се осъществи, когато се взема решението за уравняване на сметките. Те се осчетоводяват от разплащателните агенции по реда и условията на посоченото решение.
Член 18
Дати за осчетоводяване на разходи, приходи и движение на продукти при публична интервенция
1. Различните елементи на разходите и приходите се осчетоводяват на датата, на която се извършва физическата операция по мярката за публична интервенция, като се използва обменният курс, посочен в член 3, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014.
Все пак в изложените по-долу случаи са валидни следните дати:
а)
датата на квитанцията, в случаи на получени или възстановени суми, както е посочено в член 16, параграф 2, букви е) и ж) от настоящия регламент;
б)
датата на реалното плащане на разходи за физически операции, когато тези разходи не са покрити от стандартни суми.
2. Различните елементи, свързани с физическото движение на продукти и управлението на запаси, се вписват в отчетите на датата, на която се извършва физическата операция по интервенционната мярка.
Все пак в изложените по-долу случаи са валидни следните дати:
а)
датата на приемането на продуктите от разплащателната агенция в съответствие с член 31, параграф 2 и член 33 от Регламент (ЕС) № 1272/2009 на Комисията (12) за количества, влизащи за публично съхранение без промяна на мястото на съхранение;
б)
относно количества, които са липсващи, с влошено качество или излишни - датата на установяването на фактите в случая на липсващи, с влошено качество или излишни количества;
в)
датата на действителното изнасяне от склада, в случай на преки продажби на продукти, оставащи на съхранение, които не могат повече да бъдат препакетирани след визуалния оглед в контекста на годишната инвентаризация или по време на инспекцията след интервенцията;
г)
последния ден от счетоводната година - за всички загуби, превишаващи границата на отклонение, посочена в член 4, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014.
Член 19
Финансирана сума при публична интервенция
1. Сумата за финансиране при интервенционните мерки, посочени в член 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014 се определя въз основа на счетоводните отчети, изготвени и поддържани от разплащателните агенции в съответствие с член 3, параграф 3, първа алинея, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, и към която се дебитират или кредитират съответно различните приходни и разходни позиции, посочени в член 16 от настоящия регламент, като се вземат предвид, когато е целесъобразно, сумите за разходите по секторното законодателство за селското стопанство.
2. Всеки месец и всяка година разплащателните агенции или съответно координиращите органи предават на Комисията по електронен път, по образците, предоставени на държавите членки от Комисията посредством информационните системи, необходимата информация за финансирането на разходите за публично съхранение, както и отчетите, доказващи разходите и приходите, свързани с публичното съхранение, под формата на таблици (P-STO) до деня, предвиден в член 10, параграф 1, буква б) и до датата, предвидена в член 30, параграф 2.
Член 20
Декларации за разходи и приходи, свързани с публична интервенция
1. Финансирането от ЕФГЗ по интервенционните мерки, посочени в член 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014 е равно на разходите, пресметнати на базата на информацията, съобщена от разплащателната агенция след приспадането на натрупани от интервенционните мерки приходи, валидирани от изградената от Комисията информационна система и включени от разплащателната агенция в декларацията ѝ за разходи, съставена в съответствие с член 12 настоящия регламент.
2. Възстановени суми в съответствие с член 54 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, и суми, получени или възстановени от продавачи, купувачи и оператори на складове, отговарящи на критериите, изложени в член 43 от същия регламент, се декларират в бюджета на ЕФГЗ при условията, посочени в член 10, параграф 2, буква а) от настоящия регламент.
РАЗДЕЛ 3
Счетоводство на ЕЗФРСР
Член 21
Прогнозни нужди от финансиране
За всяка програма за развитие на селските райони, посочена в член 6 от Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета (13) и в съответствие с член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, държавите членки изпращат на Комисията два пъти годишно, най-късно до 31 януари и до 31 август, своите прогнози за сумите, които да се финансират от ЕЗФРСР за финансовата година. Освен това държавите членки изпращат актуализиран разчет на заявките си за финансиране за следващата финансова година.
Тези прогнози и актуализираният разчет се предават посредством структурирани данни, като се използва информационната система SFC2014, предвидена в глава I от Регламент за изпълнение (ЕС) № 184/2014 на Комисията (14).
Член 22
Декларации за разходите
1. Разплащателните агенции декларират разходите за всяка програма за развитие на селските райони, както е посочено в член 6 от Регламент (ЕС) №°1305/2013.
За всяка мярка за развитие на селските райони разплащателните агенции посочват в декларацията за разходите:
а)
размер на допустимите публични разходи, за които агенцията действително е изплатила съответстващото участие на ЕЗФРСР по време на всеки референтен период, посочен в параграф 2 от настоящия член;
б)
допълнителната информация относно финансовите инструменти, както е посочена в дял IV от част II от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (15);
в)
допълнителната информация за авансовите плащания към бенефициерите, както е посочена в член 75, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
г)
сумата, възстановена през текущия период, както е посочено в параграф 2 от настоящия член.
2. След като Комисията одобри програмата за развитие на селските райони, държавите членки изпращат на Комисията, в съответствие с член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточки i) и ii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 своите декларации за разходите в следните срокове:
а)
не по-късно от 30 април за разходите за периода от 1 януари до 31 март;
б)
не по-късно от 31 юли за разходите за периода от 1 април до 30 юни;
в)
не по-късно от 10 ноември за разходите за периода от 1 юли до 15 октомври;
г)
не по-късно от 31 януари за разходите за периода от 16 октомври до 31 декември;
Всички разходи обаче, изплатени на бенефициерите от разплащателните агенции в съответствие с член 65, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 преди одобрението на програма за развитие на селските райони, както е посочено в член 6 от Регламент (ЕС) № 1305/2013, се изплащат на отговорност на държавите членки и се декларират на Комисията в първата декларация за разходи след приемането на тази програма. Същото правило се прилага mutatis mutandis в случай на изменение на програмата за развитие на селските райони, както е посочено в член 11 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
3. Декларациите за разходите се изготвят от разплащателните агенции под формата на структурирани данни за програмите за развитие на селските райони в информационната система SFC2014, предвидена в глава I от Регламент за изпълнение (ЕС) № 184/2014.
4. Когато на Комисията са необходими допълнителни потвърждения поради предоставена непълна или неясна информация или поради несъгласия, различия в тълкуването или друго несъответствие в декларацията за разход за даден референтен период, произтичащи по-специално от липса на съобщаване на информацията, изисквана в Регламент (ЕС) № 1305/2013 и актовете на Комисията, приети във връзка със същия регламент, или при наличие на сериозни признаци, че разходите, включени в декларацията за разходи, може да са засегнати от нередност, или че може да има недостатъци във функционирането на системата за управление и контрол за развитие на селските райони, съответната държава членка, по искане на Комисията, предоставя допълнителна информация в срок, определен в посоченото искане, в зависимост от сериозността на проблема.
Срокът за междинните плащания, определен в член 36, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, може да бъде прекъснат за цялата или част от сумата, за която се заявява плащане, от датата, на която е изпратено искането за информация, до получаването на исканата информация, но не по-късно от максималния срок, посочен в член 83, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Когато държавата членка не отговори на искането за допълнителна информация в срока, посочен в искането, или ако отговорът бъде счетен за незадоволителен или показва, че не са спазени приложимите правила, или че средствата на Съюза са неправилно усвоени, Комисията може да спре или да намали плащанията в съответствие с член 41 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
5. Декларираните разходи за даден период могат да съдържат корекции на данните, декларирани за предходен период на деклариране от същата финансова година.
Корекциите на разходите и целевите приходи, отнесени към финансовата година, които не са въведени в декларациите по параграф 2, букви а), б) и в), могат да се правят единствено в рамките на годишния счетоводен отчет, който следва да се предаде на Комисията съгласно член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточка iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 23
Изчисляване на сумата за изплащане
1. Участието на Съюза в допустимите публични разходи се изчислява за всяка отделна мярка и за всеки референтен период въз основа на плана за финансиране, както е посочен в член 8, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕС) № 1305/2013, в сила от първия ден на посочения период. Изчислението взема предвид корекциите в участието на Съюза, както са посочени в декларацията за разходи за същия период.
2. Без да се засяга разпоредбата за тавана в член 34, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, когато общата сума на участието на Съюза, изплатено на програмата за развитие на селските райони, надвиши общата сума, предвидена за мярката за развитие на селските райони, сумата за изплащане се намалява до сумата, предвидена за съответната мярка. Изключеното в резултат на това участие на Съюза може да се изплати по-късно, при условие че държавата членка представи коригиран план за финансиране, който се приеме от Комисията.
3. Участието на Съюза се изплаща от Комисията, при наличие на ресурси, по сметката/ите, открити от всяка държава членка.
Името и номерата на сметката се съобщават от държавите членки на Комисията във формата, предоставен им от Комисията.
РАЗДЕЛ 4
Общи разпоредби за ЕФГЗ и ЕЗФРСР
Член 24
Електронен обмен на информация и документи
1. Комисията определя информационните системи, позволяващи електронен обмен на документи и информация между нея и държавите членки за съобщения и справка с информация, предвидени в член 102 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и необходимите действия за тяхното прилагане. Тя информира държавите членки за общите правила за внедряването на тези системи чрез Комитета по земеделските фондове.
2. Информационните системи, посочени в параграф 1, са в състояние да обработват по-специално:
а)
необходимите за финансовите трансакции данни, по-специално свързаните с месечните и годишните счетоводни отчети на разплащателните агенции, декларациите за разходи и приходи, както и предаването на информация и документи, посочени в член 3 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 и членове 10, 11, 14, 15, 19, 20, 23 и 29 от настоящия регламент;
б)
документи от общ интерес, позволяващи наблюдение на месечните и годишните счетоводни отчети, както и информация и документи, които разплащателните агенции трябва да представят за справка на Комисията;
в)
текстове на Съюза и насоки на Комисията относно финансирането на общата селскостопанска политика от акредитирани и определени органи съгласно Регламент (ЕС) № 1306/2013 и насоките за хармонизирано прилагане на съответното законодателство.
3. Формата и съдържанието на документите по членове 10, 19, 20, 23 и член 30, параграф 1, букви а), б) и г) се предоставят на държавите членки от Комисията посредством образци чрез информационните системи.
Тези образци биват адаптирани и актуализирани от Комисията след като постъпи информация от Комитета по земеделските фондове.
4. Информационните системи, посочени в параграф 1, могат да съдържат необходимите инструменти за съхраняване на данни и за управление на сметките на фондовете от Комисията, както и такива за изчисляване на разходи с фиксирана ставка, или разходи, изискващи използване на единни методи, по-специално по отношение на финансовите разходи и амортизацията.
5. Данните за финансовите трансакции се предават, въвеждат и актуализират в информационните системи, посочени в параграф 1, под ръководството на разплащателните агенции, от самите разплащателни агенции или от органите, които са оправомощени за тази функция, при необходимост чрез посредничеството на акредитираните координиращи органи в съответствие с член 7, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
6. Когато документ или процедура, предвидена в Регламент (ЕС) № 1306/2013 или в актове на Комисията, приети за целите на посочения регламент, изискват подпис на упълномощено лице или одобрението на такова лице на един или повече етапи от съответната процедура, информационните системи, създадени за предаването на такива документи трябва да дават възможност за идентифициране на всяко лице по недвусмислен начин и да дават разумни гаранции, че съдържанието на тези документи, включително през различните етапи на процедурата, няма да може да бъде променяно, в съответствие със законодателството на Съюза. По отношение на приложените към годишните счетоводни отчети декларации за разходи и декларация за управлението по реда на член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточки i) и iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, документите, предоставяни по електронен път, също се съхраняват в оригиналния си вид от разплащателните агенции или, когато е приложимо, от координиращите органи, акредитирани по член 7, параграфи 2 и 4 от същия регламент.
7. Електронните и цифровизираните документи се съхраняват за целия период, предвиден в член 32.
8. Когато е налице неизправност в дадена информационна система или липсва стабилна връзка, държавата членка има право, с предварителното одобрение на Комисията, да изпраща документите под друга форма, при определени от Комисията условия.
Член 25
Спиране на плащане в случай на закъсняло подаване
Актовете за изпълнение, които определят месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, или междинните плащания по член 36 от същия регламент, вземат предвид спирането на плащания, решено в съответствие с член 42 от посочения регламент.
Член 26
Придобиване на сателитни изображения
1. За целите на член 21 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 всяка държава членка уведомява Комисията най-късно до 1 ноември всяка година относно:
а)
дали желае Комисията да придобие сателитните изображения, необходими за програмата за проверките и/или за оценката на качеството на системата за идентификация на земеделските парцели;
б)
площта, която подлежи на проверка, и броя на планираните зони за контрол.
2. Държавите членки, които искат да получат сателитни изображения от Комисията, в сътрудничество с нея и преди 15 януари след предаването на информацията по параграф 1, финализират зоните, които ще бъдат обхванати, както и графика за получаване на тези изображения.
3. Комисията предоставя безвъзмездно придобитите сателитни изображения на упълномощените представители на държавите членки. Тези представители трябва да спазват разпоредбите за авторско право от договорите с доставчиците и да върнат изображенията след приключване на работата.
4. Ако общите искания, получени от държавите членки, надвишават бюджета за прилагане на член 21 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, Комисията взема решение за ограничение на предоставянето на сателитни изображения, като се стреми наличните ресурси да бъдат използвани най-ефикасно.
ГЛАВА III
УРАВНЯВАНЕ НА СМЕТКИ
РАЗДЕЛ 1
Възстановяване на задължения
Член 27
Лихви по възстановяването на неправомерни плащания
1. Освен ако в секторното законодателство за селското стопанство е предвидено друго, лихвата по възстановяването на неправомерни плащания вследствие на нередовност или небрежност се изчислява за периода между изтичането на срока за плащане от бенефициера, посочен в разпореждането за възстановяване, и датата на погасяване или приспадане. Срокът за плащането не надхвърля 60 дни след разпореждането за възстановяване.
2. Прилаганият лихвен процент не е по-нисък от процента, предвиден в националното законодателство за възстановяване на сравними неправомерни разходи или за събиране на вземания.
Член 28
Възстановяване чрез прихващане
Без да се засягат други правоприлагащи действия, предвидени в националното законодателство, държавите членки прихващат неизплатените задължения на бенефициера, установени в съответствие с националното законодателство, от бъдещите плащания към бенефициера от разплащателната агенция, отговаряща за възстановяването на дълга.
РАЗДЕЛ 2
Уравняване на сметките
Член 29
Съдържание на годишните счетоводни отчети
Годишните счетоводни отчети, посочени в член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточка iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, съдържат следното:
а)
целевите приходи, посочени в член 43 от посочения регламент;
б)
разходите на ЕФГЗ след приспадане на неправомерни плащания, които не са възстановени към края на финансовата година, различни от посочените в буква е) от настоящия член, включително лихвите по тях, обобщени по позиции и подпозиции от бюджета на Съюза;
в)
разходите на ЕЗФРСР по програми, мерки и специфичен процент на участието. Годишният отчет за разходите включва също информация за възстановените суми. След приключването на дадена програма неправомерните плащания, различни от посочените в буква е) от настоящия член, които не са възстановени, включително и лихвите по тях, се приспадат от разходите за въпросната финансова година;
г)
таблица с разликите по позиции и подпозиции, или в случая на ЕЗФРСР, по програми, мерки, специфичен процент на участието и приоритетна област, между разходите и целевите приходи, декларирани в годишните счетоводни отчети, и тези декларирани за същия период в документите, посочени в член 10, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, що се отнася до ЕФГЗ, и член 22, параграф 2 от настоящия регламент, що се отнася до ЕЗФРСР, придружени от обяснение за всяка разлика;
д)
поотделно сумите, които ще бъдат поети съответно от засегнатата държава членка и от Съюза в съответствие с член 54, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
е)
таблицата с неправомерните плащания, които още не са възстановени към края на финансовата година като следствие от нередности по смисъла на член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 (16), включително санкциите, предвидени в приложимите секторни правила на Съюза и лихвата по тях, изготвена по образеца, установен в приложение II към настоящия регламент;
ж)
извадка от регистъра на длъжниците на сумите, които подлежат на възстановяване и изплащане на ЕФГЗ или ЕЗФРС, различни от посочените в букви б), в) и е) от настоящия член, включително санкции и лихви, по образеца, установен в приложение III към настоящия регламент;
з)
обобщение на интервенционните операции и справка за количеството и местоположението на запасите към края на финансовата година;
и)
потвърждение, че разходите, целевите приходи и детайлите за всяко движение на интервенционното съхранение се отразяват в документацията и счетоводството на разплащателната агенция;
й)
крайното салдо в края на финансовата година на натрупаните неусвоени/неуравнени аванси, изплатени от държавите членки на бенефициерите, разбити по мярка за ЕФГЗ и по програма за ЕЗФРСР, като за втория фонд се включват и финансовите инструменти. По отношение на финансовите инструменти крайното салдо се отнася за сумите, изплатени от Комисията, които не са използвани от държавите членки за плащания към крайни получатели, нито за тях са поети задължения по договори за гаранции съгласно член 42, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Член 30
Предаване на информация
1. За целите на уравняването на сметките съгласно член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 всяка държава членка изпраща на Комисията:
а)
позициите, включени в годишните счетоводни отчети, както са посочени в член 29 от настоящия регламент;
б)
становището и докладите, изготвени от сертифициращия орган или органи, както е посочено в член 5, параграфи 3 и 4 от настоящия регламент;
в)
пълен набор от счетоводни документи за целите на статистиката и контрола;
г)
декларацията за управлението, посочена в член 3 от настоящия регламент;
2. Документите и счетоводната информация, посочени в параграф 1, се изпращат на Комисията най-късно до 15 февруари на годината, следваща края на финансовата година, за които се отнасят. Документите по букви а), б) и г) от същия параграф се изпращат в един екземпляр, придружени от електронно копие в съответствие с формата и при условията, установени от Комисията в член 24.
3. По искане на Комисията или по инициатива на държава членка, на Комисията може да се предостави допълнителна информация за уравняването на сметки в срок, определен от Комисията, като се вземе предвид количеството работа, необходимо за предоставянето на тази информация. При липса на такава информация Комисията може да извърши уравняването на сметките въз основа на данните, с които разполага.
4. В надлежно обосновани случаи Комисията може да приеме искане за закъснение на подаването на информация, ако това искане се изпрати преди крайния срок за подаване.
Член 31
Форма и съдържание на счетоводната информация
1. Формата и съдържанието на счетоводната информация, посочена в член 30, параграф 1, буква в), както и начинът на изпращането ѝ до Комисията са предвидените в съответствие с Регламент за изпълнение (ЕС) № 991/2013 на Комисията (17).
2. Счетоводната информация се използва от Комисията единствено за целите на:
а)
изпълняване на задълженията ѝ в контекста на уравняването на сметки съгласно Регламент (ЕС) № 1306/2013.
б)
осигуряването на мониторинг върху развитието на процесите и изготвянето на прогнози в земеделския сектор.
Европейската сметна палата и Европейското бюро за борба с измамите (ОЛАФ) получават достъп до информацията за целите на изпълнение на техните задължения.
3. Всички лични данни, включени в събраната счетоводна информация, се обработват единствено за целите, посочени в параграф 2. По-специално, ако счетоводната информация се използва от Комисията за целта, посочена в параграф 2, първа алинея, буква б), Комисията осигурява анонимност на тези данни и ги обработва единствено в обобщена форма.
4. Всички запитвания относно обработването на личните данни се отправят от засегнатите лица до Комисията, както е предвидено в приложение IV.
5. Комисията отговаря, счетоводната информация да се съхранява при спазване на пълна поверителност и сигурност.
Член 32
Съхранение на счетоводната информация
1. Разходооправдателните документи относно финансираните разходи и целевите приходи, събирани от ЕФГЗ, се съхраняват на разположение на Комисията най-малко три години след годината, в която Комисията уравнява сметките за съответната финансова година съгласно член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. Разходооправдателните документи относно финансираните разходи и целевите приходи, събирани от ЕЗФРСР, се съхраняват на разположение на Комисията най-малко три години след годината, в която се е извършило окончателното плащане от разплащателната агенция.
3. В случай на нередности или небрежност разходооправдателните документи, посочени в параграфи 1 и 2, са на разположение на Комисията най-малко три години след годината, в която сумите са изцяло възстановени от бенефициера и изплатени на фондовете, или в която са определени финансовите последици от невъзстановяването съгласно член 54, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
4. В случай на процедура на уравняване по съответствие, предвидена в член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, разходооправдателните документи, посочени в параграфи 1 и 2 от настоящия член, се съхраняват на разположение на Комисията най-малко една година след годината, в която е приключила процедурата, или ако решението за съответствие е предмет на съдебно производство пред Съда на Европейския съюз, най-малко една година след годината, в която производството приключи.
5. Разходооправдателните документи, посочени в параграфи 1-4, се съхраняват на разположение на Комисията или на хартиен носител, или в електронен вид, или и по двата начина.
Документите могат да бъдат съхранявани единствено в електронен вид само ако националното право на съответната държава членка позволява използването на електронни документи като доказателство за свързаните с тях операции при съдебни производства пред националните съдилища.
Ако документите се съхраняват само в електронен вид, системата за съхранението им отговаря на Раздел 3, буква Б от приложение I към Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014.
Член 33
Финансово уравняване
1. С решение за уравняване на сметките на Комисията, посочено в член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се определят сумите на направените разходи във всяка държава членка през съответната финансова година, които ще бъдат признати за финансиране от фондовете въз основа на счетоводните отчети по член 29 от настоящия регламент и намаленията и спиранията по член 41 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
С решението също така се определят сумите, които ще се финансират от Съюза и от съответната държава членка съгласно член 54, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
По отношение на ЕЗФРСР сумата, определена с решението за уравняването на сметките, включва средствата, които могат да се използват повторно чрез пренасочване от съответната държава членка съгласно член 56, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. По отношение на ЕФГЗ сумата, посочена в решение за уравняване на сметки, която подлежи на възстановяване от всяка държава членка или е платима на нея, се определя като месечните плащания за съответната финансова година се приспадат от признатите разходи за същата година в съответствие с параграф 1. Комисията приспада или добавя тази сума към месечното плащане, свързано с направените разходи, през втория месец след решението за уравняване на сметките.
По отношение на ЕЗФРСР сумата, посочена в решение за уравняване на сметки, която подлежи на възстановяване от всяка държава членка или е платима на нея, се определя като междинните плащания за съответната финансова година се приспадат от признатите разходи за същата година в съответствие с параграф 1.
Комисията приспада тази сума или я добавя към първото плащане, за което държавата членка е подала декларация за разходите след приемането на решението съгласно член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
3. Комисията съобщава на съответната държава членка резултатите от проверката на предоставената информация, заедно с предлаганите от нея изменения, най-късно до 30 април след края на финансовата година.
4. Ако по причини, отнасящи се до съответната държава членка, Комисията не е в състояние да уравни сметките на държавата членка преди 31 май следващата година, Комисията уведомява държавата членка за допълнителните проучвания, които възнамерява да предприеме съгласно член 47 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
5. Параграфи 1-4 се прилагат, mutatis mutandis, към целевите приходи по смисъла на член 43 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 34
Уравняване по съответствие
1. За да се определи какви суми да се изключат от финансирането от Съюза, когато финансирането на тези разходи не е извършено в съответствие с правилата на Съюза, Комисията използва собствените си констатации и взема предвид информацията, предоставена от държавите членки, при условие че последната е предоставена в срока, определен от Комисията в рамките на процедурата на уравняване по съответствие, извършена съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, и е в съответствие с настоящия член.
2. Когато в резултат на дадено проучване Комисията счита, че разходите не са направени в съответствие с правилата на Съюза, тя съобщава констатациите си на съответната държава членка, като посочва необходимите корективни мерки за гарантиране на бъдещото спазване на тези правила и определената към момента степен на финансова корекция, която счита, че отговаря на нейните констатации на този етап от процедурата. В съобщението също така се предвижда насрочване на двустранна среща в срок от четири месеца след изтичането на срока за отговор от държавата членка. Съобщението се позовава на настоящия член.
Държавата членка отговаря в срок от два месеца от получаването на съобщението. В своя отговор държавата членка има възможност, по-специално:
а)
да демонстрира пред Комисията, че действителната степен на несъответствие или рискът за фондовете са по-незначителни, отколкото е посочила Комисията;
б)
да уведоми Комисията за корективните мерки, които е предприела, за да гарантира спазване на правилата на Съюза и за датата на тяхното действително прилагане.
В обосновани случаи Комисията може, при аргументирано искане от страна на държавата членка, да разреши удължаване на двумесечния срок с максимум два месеца. Искането се отправя към Комисията преди изтичането на този срок.
Ако държавата членка счита, че не е необходима двустранна среща, тя уведомява Комисията за това в отговора си на гореупоменатото съобщение.
3. На двустранната среща двете страни се стараят да постигнат съгласие относно мерките, които трябва да се предприемат, и относно оценката на сериозността на нарушението и финансовите вреди за бюджета на Съюза.
В срок от 30 работни дни от двустранната среща Комисията изготвя протокол и го изпраща на държавата членка. Държавата членка може да изпрати забележки на Комисията в срок от 15 работни дни след получаването на протокола от срещата.
В срок от шест месеца след изпращането на протокола от двустранната среща Комисията официално съобщава заключенията си на държавата членка въз основа на информацията, получена в рамките на процедурата за уравняване по съответствие. В това съобщение се оценяват разходите, които се изключват от финансирането от Съюза, съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 и член 12 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014. Съобщението се позовава на член 40, параграф 1 от настоящия регламент.
4. Когато държавата членка се е възползвала от помирителната процедура по член 40, Комисията съобщава заключенията си на държавата членка не по-късно от шест месеца след:
а)
получаването на доклада на помирителния орган; или
б)
получаването на допълнителна информация от държавата членка в срока, посочен в член 40, параграф 3, втора алинея, при условие че са изпълнени условията на параграф 6 от настоящия член.
5. За да приложи параграфи 3 и 4 в съответните срокове, Комисията има на разположение цялата информация, необходима на този конкретен етап от процедурата. Когато Комисията прецени, че липсва информация, тя може по всяко време в рамките на срока, установен в параграфи 3 и 4:
а)
да поиска допълнителна информация от държавата членка, като последната отговаря в срок от два месеца от получаването на това искане; и/или
б)
да уведоми държавата членка за намерението си да проведе допълнителна одитна мисия, за да извърши необходимите проверки.
В такъв случай сроковете, посочени в параграфи 3 и 4, започват да текат отново или при получаването от Комисията на поисканата допълнителна информация, или от последния ден на допълнителна одитна мисия.
6. При оценката на разходите, които да бъдат изключени от финансирането от Съюза, предоставената от държавата членка информация след официалното съобщение от Комисията, посочено в параграф 3, втора алинея, може да бъде взета предвид само:
а)
когато е необходимо да се избегне значително надценяване на финансовите вреди за бюджета на Съюза; и
б)
ако закъснялото подаване на информацията е надлежно обосновано поради външни обстоятелства и не застрашава своевременното приемане на решение на Комисията съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
7. След като съобщи заключенията си на държавите членки в съответствие с член 34, параграф 3 или 4 от настоящия регламент, Комисията приема, когато е целесъобразно, едно или повече решения по член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, за да изключи от финансирането от Съюза разходите, направени при неспазване на правилата на Съюза. Комисията може да предприеме процедури за уравняване по съответствие до действителното прилагане на корективни мерки от страна на държавата членка.
8. По отношение на ЕФГЗ приспадането от финансирането от Съюза се извършва от Комисията от месечните плащания, свързани с разходите, направени през втория месец след решението съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
По отношение на ЕЗФРСР приспадането от финансирането от Съюза се извършва от Комисията от плащането, за което държавата членка е подала декларация за разходите след приемането на решението съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
При все това, по искане на държавата членка и след консултация с Комитета по земеделските фондове, Комисията може да приеме решение, в което се определя различна дата за приспадането, или се разрешава неговото възстановяване на вноски, когато това се налага от съществения размер на приспадането, включено в акта за изпълнение, приет въз основа на член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
9. В надлежно обосновани случаи, за които се уведомява съответната държава членка, Комисията може да удължи сроковете, посочени в параграфи 3 и 4.
10. Параграфи 1-9 се прилагат, mutatis mutandis, за целевите приходи по смисъла на член 43 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 35
Решение да не се започва или продължава проучване във връзка с уравняването по съответствие
1. Комисията може да реши да не започва или продължава проучване във връзка с уравняването по съответствие съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, когато очаква, че евентуалната финансова корекция за установеното в резултат на проучването несъответствие, посочено в член 34, параграф 2, няма да надхвърля 50 000 EUR и 2 % от съответните разходи или суми за възстановяване.
2. Когато Комисията намали месечните плащания съгласно член 41, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, тя може да реши да не започва или продължава проучване във връзка с уравняването по съответствие съгласно член 52 от посочения регламент, при условие че съответната държава членка не е изразила възражение срещу прилагането на настоящия параграф в рамките на процедурата, предвидена в член 41, параграф 1 от същия регламент.
Член 36
Помирителен орган
За целите на процедурата за уравняване по съответствие, предвидена в член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се създава помирителен орган. Той изпълнява следните задачи:
а)
проучва всички въпроси, зададени му от държавата членка, получила официално съобщение от Комисията съгласно член 34, параграф 3, втора алинея от посочения регламент, включително и извършва оценка на разходите, които Комисията възнамерява да изключи от финансирането от Съюза;
б)
стреми се да сближи разминаващите се позиции на Комисията и на съответната държава членка;
в)
в края на своята проверка изготвя доклад относно резултатите от положените от него усилия за помирение, придружен с всички забележки, които счете за необходими в случаите, когато всички или част от спорните точки останат нерешени.
Член 37
Състав на помирителния орган
1. Помирителният орган се състои от най-малко петима членове, подбрани сред изтъкнати личности, които притежават гаранция за независимост и са висококвалифицирани по въпросите, свързани с финансирането на общата селскостопанска политика, включително развитието на селските райони, или практиката на финансовия одит.
Те трябва да са граждани на различни държави членки.
2. Председателят, членовете и заместниците им се назначават от Комисията за първоначален мандат от три години, след консултации с Комитета по земеделските фондове.
Този мандат може да се подновява, но само за период от една година, като за всяко подновяване се уведомява Комитетът по земеделските фондове. Въпреки това, ако се реши за председател да се назначи лице, което вече е член на помирителния орган, продължителността на първоначалния мандат на председателя е три години.
Имената на председателя, членовете и заместниците им се публикуват в серия С от Официален вестник на Европейския съюз.
3. Членовете на помирителния орган получават възнаграждение в зависимост от времето, което отделят за мисията си. Разноските се покриват в съответствие с действащите правила за служители на Комисията.
4. След изтичането на мандата, председателят и членовете остават на служба, докато бъде взето решението за тяхното заместване или за подновяването на мандата им.
5. След консултации с Комитета по земеделските фондове Комисията може да прекрати мандата на членовете, които вече не отговарят на изискванията за упражняване на техните функции в помирителния орган, или които по независимо каква причина не са на разположение за неопределен срок.
В този случай съответният член бива заместен за остатъка от периода, за който е назначен, от заместник член, като Комитетът по земеделските фондове бива информиран за това.
Ако се прекрати мандатът на председателя, членът, който упражнява председателските функции за останалата част от мандата, се назначава от Комисията след консултации с Комитета по земеделските фондове.
Член 38
Независимост на помирителния орган
1. Членовете на помирителния орган изпълняват задълженията си независимо, като не търсят и не приемат указания от Комисията, правителствата или органите.
Членовете не могат да участват в работата на помирителния орган или да подписват доклад, ако на предишна длъжност са били лично ангажирани с разглеждания казус.
2. Без да се засягат разпоредбите на член 287 от Договора, членовете не оповестяват никаква информация, придобита от тях в хода на работата им за помирителния орган. Тази информация е поверителна и се обхваща от задължението за служебна тайна.
Член 39
Правила за работа
1. Срещите на помирителния орган се състоят в седалището на Комисията. Председателят осигурява подготовката и организацията на работата. При отсъствие на председателя и без да се засягат разпоредбите на член 37, параграф 5, първа алинея, следващият по старшинство член поема функциите на председател.
Секретариатът на помирителния орган се осигурява от Комисията.
2. Без да се засягат разпоредбите на член 38, параграф 1, втора алинея, докладите се приемат с пълно мнозинство от присъстващите членове, като кворумът за разисквания е трима души.
Докладите се подписват от председателя и членовете, които са участвали в разискванията. Те се подписват също и от секретариата.
Член 40
Помирителна процедура
1. Държавите членки могат да отнесат въпрос към помирителния орган в срок от 30 работни дни след получаването на официалното съобщение от Комисията, посочено в член 34, параграф 3, втора алинея, като изпратят обосновано искане за помирение до секретариата на помирителния орган.
Процедурата и адресът на секретариата се нотифицират на държавите членки чрез Комитета по земеделските фондове.
2. Искането за помирение е допустимо само когато сумата, предвидена за изключване от финансирането от Съюза, съгласно съобщението от Комисията:
а)
надхвърля 1 млн. евро;
или
б)
представлява най-малко 25 % от общия годишен разход на държавата членка по съответните бюджетни позиции.
Освен това, ако по време на предишни обсъждания, държавата членка е заявила и демонстрирала, че въпросът е принципен във връзка с прилагането на правилата на Съюза, председателят на помирителния орган може да обяви искането за помирение за допустимо. Въпреки това такова искане се счита за недопустимо, когато се отнася изключително до въпрос на правно тълкуване.
3. Помирителният орган провежда разследванията си възможно най-неформално и своевременно, като се опира единствено на доказателствата, с които разполага Комисията към момента на съобщаване на официалните заключения в съответствие с член 34, параграф 3 и дава на Комисията и съответните национални органи право на справедлив процес.
При все това, ако съответната държава членка сметне за необходимо да представи в искането си за помирение информация, която още не е съобщавана на Комисията, помирителният орган може да прикани Комисията да оцени новата информация само ако са изпълнени условията по член 34, параграф 6. Информацията се съобщава на Комисията най-късно два месеца след изпращането на доклада, посочен в член 36, буква в).
4. Когато помирителният орган не е в състояние, в срок от четири месеца след отнасянето на случай до него, да сближи позициите на Комисията и на държавата членка, помирителната процедура се обявява за неуспешна.
В доклада по член 36, буква в) се изброяват причините, поради които позициите не са могли да бъдат сближени. В него се посочва и дали по време на процедурата е постигнато частично съгласие и дали помирителният орган приканва Комисията да оцени нова информация в съответствие с параграф 3, втора алинея.
Докладът се предава:
а)
на съответната държава членка;
б)
на Комисията, за разглеждане преди да съобщи заключенията си на държавата членка;
в)
на другите държави членки в рамките на Комитета по земеделските фондове.
ГЛАВА IV
ПРАВИЛА ЗА ПРОВЕРКИТЕ
РАЗДЕЛ 1
Общи правила
Член 41
Намаляване на нивото на проверките на място
1. Държавите членки могат да решат да намалят минималното ниво на проверки на място в съответствие с член 59, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, ако са изпълнени следните условия:
а)
в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 сертифициращият орган е представил становище, което потвърждава доброто функциониране на системата за вътрешен контрол и че процентът на грешки за съответната популация е бил под прага на същественост от 2,0 % най-малко през двете последователни финансови години, предхождащи годината, в която ще се прилага намаляването на проверките;
б)
Комисията не е уведомила съответната държава членка, че не може да приеме становището, посочено в буква а) от настоящия параграф, представено от сертифициращия орган в контекста на член 9 от Регламент (ЕС) № 1306/2013; и
в)
Комисията:
i)
не е уведомила съответната държава членка в съответствие с член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 за слабости в системата за контрол на отделна схема за подпомагане или мярка; или
ii)
при прилагането на член 34 от настоящия регламент е удовлетворена от коригиращите действия, предприети от съответната държавата членка, когато последната е уведомена съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 за слабости в системата за контрол на отделна схема за подпомагане или мярка и е уведомила държавата членка за това.
2. Държавите членки могат да решат да намалят минималното ниво на проверките на място в съответствие с нивата и, когато е целесъобразно, с допълнителните условия, предвидени в специфичното за сектора законодателство.
Държавите членки уведомяват Комисията за решението си да намалят минималното ниво на проверките незабавно след приемането му. Уведомлението съдържа:
а)
съответната схема за подпомагане или мярка;
б)
срока на прилагане на намалено минимално ниво на проверки на място;
в)
намаленото минимално ниво на проверки на място, който ще се прилага.
3. Когато не е изпълнено което и да е от общите условия, посочени в параграф 1, или допълнително условие, предвидено в специфичното за сектора законодателство, държавите членки незабавно отменят решението си да намалят минималното ниво на проверките на място и от следващата година за заявление прилагат минималното ниво на проверки на място, установено в секторното законодателство за селското стопанство.
РАЗДЕЛ 2
Проверка на трансакциите
Член 42
Проверка от държавите членки
1. Систематичните проверки на търговските документи на предприятията съгласно член 80, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се прилагат за всеки период на проверки, посочен в параграф 4 от настоящия член, към редица предприятия, които не могат да бъдат по-малко от половината от предприятията, чиито постъпления или плащания, или сумата от двете, по линия на финансиране от ЕФГЗ надхвърлят 150 000 EUR за финансовата година на ЕФГЗ, предхождаща началото на въпросния период на проверки.
2. Във връзка с всеки период на проверки държавите членки, без да засягат задълженията си по член 80, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, подбират предприятия за проверка въз основа на анализ на риска за всички мерки, когато е целесъобразно да се постъпи така. Държавите членки предават на Комисията своите предложения за използването на анализ на риска най-малко 6 месеца преди началото на периода на проверки. Предложенията съдържат цялата необходима за този подход информация, методите и използваните данни за анализа, както и критериите и очаквания метод на извършване на проверките. Предложението се изготвя в съответствие с приложение V от настоящия регламент. Всяка държава членка взема предвид коментарите на Комисията относно предложението за анализ на риска, които се представят в срок от осем седмици след получаването му.
3. По отношение на мерките, за които държавата членка счита, че използването на анализ на риска не е целесъобразно, е задължителна проверката на предприятия, при които сумата от постъпленията или плащанията, или сумата от двете по линия на финансиране от ЕФГЗ, надвишава 350 000 EUR и които не са проверявани в съответствие с настоящия регламент и дял V, глава III от Регламент (ЕС) № 1306/2013 през двата предходни периода на проверка.
4. Периодът на проверка продължава между 1 юли и 30 юни на следващата година. Проверките обхващат период от най-малко дванадесет месеца, приключващ по време на предишния период на проверка; по усмотрение на държавата членка той може да бъде разширен и за периоди, предшестващи или следващи този едногодишен период.
Член 43
Достъп до търговски документи
Предприятията съхраняват търговските документи най-малко три години смятано от края на годината на тяхното съставяне. Държавите членки могат да предвидят по-дълъг период на съхранение на посочените документи.
Член 44
Съвместни действия
По своя инициатива или въз основа на предложение от държава членка и със съгласието на съответните държави членки Комисията може да реши да координира съвместни действия, включващи взаимопомощ между две или повече държави членки, както е предвидено в член 83, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 45
Взаимопомощ
1. По време на първите три месеца след финансовата година на изплащане от ЕФГЗ държавите членки изпращат списък на предприятията, посочени в член 83, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 на всяка държава членка, където е установено такова предприятие. Списъкът включва всички необходими подробности, позволяващи на държавата членка, за която е предназначен, да идентифицира предприятията и да осъществи задълженията си за проверка. Държавата членка по местоназначение отговаря за проверката на такива предприятия в съответствие с член 80 от Регламент (ЕС) № 1306/2013. Копие от всеки списък се изпраща на Комисията.
Държавата членка, която получава или извършва плащането може да поиска от държавата членка, в която е установено предприятието, да провери някои от предприятията от списъка в съответствие с член 80 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, като посочва защо е необходимо това искане и по-специално рисковете, свързани с предприятието.
Държавата членка, към която е отправено искането, отчита надлежно свързаните с предприятието рискове, съобщени от държавата членка, подала искането.
Получилата искането държава членка уведомява подалата искането държава членка за последващите действия, предприети във връзка с него. Когато се извършва проверка на предприятие от този списък, получилата искането държава членка, която е извършила проверката, уведомява подалата искането държава членка за резултатите от проверката най-късно три месеца след края на периода на проверки.
Преглед на тези молби се изпраща на Комисията за всяко тримесечие в рамките на един месец след края на всяко тримесечие. Комисията може да изиска да бъде предоставено копие от отделните молби.
Списъкът с предприятия, посочен в първа алинея, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение VI.
2. Списъкът с предприятия, посочен в член 83, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение VII към настоящия регламент.
3. Искането от държава членка за проверка на предприятие в друга държава членка, както е посочено в параграф 1, втора алинея и в член 83, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение VIII към настоящия регламент.
4. Информацията за резултатите от проверките, посочени в параграф 1, втора алинея и в член 83, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение IХ към настоящия регламент.
5. Прегледът на молбите, посочени в параграф 1, пета алинея и в член 83, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение Х към настоящия регламент.
6. Предоставената информация по параграф 1 се съобщава в електронен вид във формата, предвиден в раздел 2 от приложение II към Регламент за изпълнение (ЕС) № 991/2013.
Член 46
Годишни програми и доклади
1. Годишната програма за проверки, посочена в член 84 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение ХI към настоящия регламент.
2. В годишния доклад, посочен в член 86, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изброяват срещнатите трудности и предприетите мерки за отстраняването им, а когато е целесъобразно и предложения за подобрения.
В него се включва подробна информация за всеки аспект от прилагането на дял V, глава III от Регламент (ЕС) № 1306/2013, посочен в приложение ХII към настоящия регламент, подредена в ясно обозначени раздели под заглавията, изброени в същото приложение.
3. Информацията, която се подава по настоящия член и по член 45, може да се предава на хартиен носител или в електронен вид и във формат, който се съгласува между изпращача и получателя.
4. Комисията оценява годишно постигнатия напредък в своя годишен финансов отчет относно управлението на фондовете, посочен в член 109 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 47
Специални служби
1. Специалните служби, посочени в член 85 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, освен за задълженията по този член, отговарят и за следното:
а)
обучение на националните служители, отговарящи за извършването на проверките, посочени в настоящия раздел, за да придобият достатъчно познания за изпълнението на задълженията си;
б)
администриране на докладите от проверките и друга документация, свързана с извършването на проверките, предвидена в дял V, глава III от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
в)
изготвяне и съобщаване на програмите, посочени в член 84 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и докладите по член 86, параграф 1 от същия регламент.
2. Държавите членки предоставят на специалните служби всички правомощия, необходими за изпълнение на задачите, посочени в параграф 1.
Те разполагат с достатъчно на брой служители, които са подходящо обучени да изпълняват тези задачи.
3. Държави членки, в които минималният брой предприятия за проверяване е по-малко от 10, не са задължени да създават специална служба.
ГЛАВА V
ОБЕЗПЕЧЕНИЯ
РАЗДЕЛ 1
Обхват, информационни технологии, непреодолима сила
Член 48
Обхват
Настоящата глава се прилага във всички случаи, когато секторното законодателство за селското стопанство предвижда обезпечения, независимо дали е използван конкретният термин „обезпечение“.
Настоящата глава не се прилага за обезпечения, с които се гарантира плащането на вносните и износните мита, посочени в Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (18).
Член 49
Електронна администрация
Съобщенията, документите и обезпеченията могат да бъдат изготвяни, обработвани и управлявани с използване на информационни технологии (ИТ), при условие че приложимите системи се управляват посредством официално одобрени протоколи за качество и сигурност, подходящи за тези системи.
Ако компетентните органи нямат достъп до необходимите документи за проверка поради разлики в ИТ системите, тези документи се разпечатват и автентичността им се удостоверява от органа, компетентен за управлението на ИТ системите („издаващия орган“), или от органа, компетентен за удостоверяването на документи като верни с оригинала.
Тези разпечатки могат да бъдат заменени с електронно съобщение между издаващия орган и бенефициера или компетентния орган, при условие че издаващият орган осигури официално одобрен протокол за сертифициране, който гарантира автентичността на съобщението.
Член 50
Срокове за непреодолима сила
1. Настоящият член се прилага, когато на него се позове специален регламент.
2. Искането за признаване на случай на непреодолима сила не е допустимо, ако е получено от компетентния орган повече от 30 календарни дни след:
а)
датата, на която операторът е уведомен от компетентния орган за установено неизпълнение на съответно задължение по смисъла на член 23, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, изтичането на срока за изпълнение на съответното задължени по член 23, параграф 3 от същия регламент, или изтичането на срока за представяне на доказателство за изпълнение на съответното задължение по член 23, параграф 4 от същия регламент;
б)
крайния срок за представяне на оферти в трета държава, когато офертата е свързана със сертификат за предварително фиксиране за възстановявания при износ;
3. Операторите представят пред компетентния орган задоволително доказателство за обстоятелствата, които те считат, че представляват непреодолима сила, в срок от 181 календарни дни от изтичането на срока, в който задължението е трябвало да бъде изцяло изпълнено. На операторите може да се отпусне допълнителен срок, ако не са в състояние да представят доказателство в посочения срок, въпреки че са действали с цялата дължима грижа да го получат и изпратят.
4. Държавите членки уведомяват Комисията за признатите от тях случаи на непреодолима сила, като предоставят необходимата информация за всеки случай.
РАЗДЕЛ 2
Форма на обезпеченията
Член 51
Форма
1. Обезпечение може да се предостави:
а)
под формата на паричен депозит, както е посочено в член 19, параграфи 2 и 3 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014; и/или
б)
като се осигури гарант в съответствие с член 21 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014.
2. По преценка на компетентния орган обезпечението може да се предостави чрез:
а)
залог на паричен депозит в банка;
б)
залог на признати вземания от публичен орган или публични средства, които са дължими и платими и по отношение на които няма привилегировано вземане; и/или
в)
залог на прехвърляеми обезпечения в съответната държава членка, при условие че са издадени или гарантирани от същата държава членка.
3. Компетентният орган може да наложи допълнителни условия за приемането на гаранциите, изброени в параграф 2.
Член 52
Прехвърляемо обезпечение
1. Обезпечение, заложено в съответствие с член 51, параграф 2, буква в) има, към момента на залагане на обезпечението, пазарна стойност най-малко 115 % от стойността на изискваното обезпечение.
2. Компетентният орган може да приеме обезпечение по член 51, параграф 2, буква в) само ако страната, която го предлага, поеме писмен ангажимент да даде допълнително обезпечение, или да замени първоначалното обезпечение, ако пазарната стойност на въпросното обезпечение е била под 105 % от стойността на изискваното обезпечение в продължение на три месеца. Писмено поет ангажимент не се изисква в случаите, когато националното законодателство вече предвижда подобно условие. Компетентният орган редовно преразглежда стойността на такива обезпечения.
3. Пазарната стойност на дадено обезпечение по член 51, параграф 2, буква в) се оценява от компетентния орган, като се вземат предвид разходите за разпореждане.
4. Пазарната стойност на обезпеченията се оценява, като се използва последната налична котировка.
5. По искане на компетентния орган страната, предоставяща обезпечението, представя доказателство за неговата пазарна стойност.
Член 53
Замяна и прехвърляне
1. Всеки вид обезпечение може да бъде заменен с друго.
При все това съгласието на компетентния орган е необходимо в следните случаи:
а)
когато първоначалното обезпечение е задържано, но още не е осребрено; или
б)
когато заменящото обезпечение е от вида, посочен в член 51, параграф 2.
2. Блоково обезпечение може да се замени с друго блоково обезпечение, при условие че новото блоково обезпечение покрива най-малко тази част от първоначалното блоково обезпечение, прехвърлена към момента на замяната, за да се гарантира изпълнение на едно или повече от неизпълнените задължения.
3. Остатъкът по блоковото обезпечение се отчита веднага след прехвърлянето на част от него за покриване на дадено задължение.
РАЗДЕЛ 3
Освобождаване и задържане
Член 54
Частично освобождаване
Когато конкретните правила на Съюза не посочват минимално количество, компетентният орган може сам да ограничи броя на частичните освобождавания на дадено обезпечение и да посочи минимална сума за всяко такова освобождаване.
Преди да освободи цялото обезпечение или част от него, компетентният орган може да поиска писмена молба за освобождаване.
В случай на обезпечения, които покриват повече от 100 % от обезпечаваната сума, частта от обезпечението, надвишаваща 100 %, се освобождава, когато остатъкът от сумата е окончателно освободен или задържан.
Член 55
Задържане
1. След като на компетентния орган са станали известни обстоятелства, водещи до задържане на обезпечението, изцяло или частично, той незабавно изисква от страната, която трябва да изпълни задължението, да плати задържаната сума, в срок до не повече от 30 дни от датата на получаване на искането за плащане.
Когато в края на този срок плащането не е извършено, компетентният орган:
а)
незабавно прехвърля всяко обезпечение от вида, посочен в член 51, параграф 1, буква а), в съответната сметка;
б)
незабавно иска от гаранта, посочен в член 51, параграф 1, буква б), да плати, като му дава срок до 30 дни от деня на получаване на искането за плащане;
в)
незабавно предприема необходимите мерки, за да:
i)
превърне обезпеченията по член 51, параграф 2, букви б) и в) в парични средства, достатъчни да възстановят дължимата сума;
ii)
прехвърли заложените парични депозити по член 51, параграф 2, буква а) в собствената си сметка.
Компетентният орган може незабавно да прехвърли всяко обезпечение от вида, посочен в член 51, параграф 1, буква а), в съответната сметка, без първо да иска от съответното лице да извърши плащане.
2. Без да се засягат разпоредбите на параграф 1:
а)
когато решението за задържане на обезпечение е взето, но след обжалване впоследствие е отложено съгласно националното законодателство, съответната страна плаща лихва по действително задържаната сума в срок, който започва да тече 30 дни от деня на получаване на искането за плащане по параграф 1 и завършва на деня преди плащането на действително задържаната сума;
б)
когато в резултат от процедурата по обжалване от съответната страна се иска да плати задържаната сума в срок от 30 дни, за целите на изчисляването на лихвата държавата членка може да извърши плащането на 20-ия ден след датата на това искане;
в)
приложимият лихвен процент се изчислява в съответствие с националното законодателство, но в никакъв случай не е по-нисък от приложимия лихвен процент при възстановяване на суми на национално равнище;
г)
разплащателните агенции приспадат изплатената лихва от разходите на ЕФГЗ и ЕЗФРСР в съответствие с Регламент (ЕС) № 1306/2013;
д)
държавите членки могат периодично да искат увеличение на обезпечението спрямо съответната лихва.
3. Когато гаранцията е задържана, а сумата вече е кредитирана на фондовете и в резултат от процедурата по обжалването изцяло или отчасти задържаната сума, включително лихвата в размер, съответстващ на националното законодателство, подлежи на връщане, сумата за връщане се поема от фондовете, освен ако изплащането на гаранцията се дължи на небрежност или груба грешка на административните органи или на други органи на държавата членка.
РАЗДЕЛ 4
Информация
Член 56
Информация за задържане на обезпеченията, видове обезпечения и гаранти
1. Държавите членки предоставят на Комисията за всяка година общия брой и сумата на задържаните обезпечения, независимо от достигнатия етап на процедурата, установена в член 55, като и в двата случая правят разграничение между сумите, кредитирани към националните бюджети, и тези, кредитирани към бюджета на Съюза. Тази информация се съхранява по отношение на всички задържани обезпечения за суми, надхвърлящи 1 000 EUR, както и за всяка разпоредба на Съюза, която изисква предоставяне на обезпечение. Информацията обхваща както суми, пряко изплатени от заинтересованата страна, така и суми, възстановени чрез осребряване на обезпечение.
2. Държавите членки предоставят на Комисията списък на:
а)
видовете институции, оправомощени да действат като гарант, и установените изисквания в този смисъл;
б)
видовете обезпечение съгласно член 51, параграф 2, както и установените изисквания в този смисъл.
ГЛАВА VI
ПРОЗРАЧНОСТ
Член 57
Съдържание на публикацията
1. Информацията, посочена в член 111, параграф 1, букви в) и г) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, включва:
а)
разбивка на сумите на плащанията по буква в) от посочения член за всяка отделна мярка, изброена в приложение ХIII към настоящия регламент, както и общата сума, получена от всеки бенефициер през съответната финансова година;
б)
описание на мерките, финансирани от фондовете, както е посочено в буква г) от посочения член, и изброени в приложение ХIII от настоящия регламент, включително естеството и целта на всяка мярка.
2. Сумите по параграф 1 са изразени в EUR за държавите членки, приели еврото, и в национална валута за другите държави членки.
3. Държавите членки могат да публикуват и по-подробна информация от предвидената в параграфи 1 и 2 без да се засягат разпоредбите за необходимата защита на личните данни.
Член 58
Публикуване на общината
Когато публикуваната информация съгласно член 112, трета алинея от Регламент (ЕС) № 1306/2013 би позволила идентифициране на физическо лице като бенефициер поради ограничения брой бенефициери, пребиваващи или регистрирани в дадена община, съответната държава членка публикува следващата по големина административна единица, от която общината е част, за целите на член 111, параграф 1, първа алинея, буква б).
Член 59
Формат и дата на публикацията
1. Информацията, която се публикува на единен уебсайт съгласно член 111, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1306/2013 е достъпна чрез търсачка, което позволява на потребителите да търсят бенефициери или по име, или по община, както е посочено в член 58 от настоящия регламент, или по получени суми, по мярка, или по комбинация от последните, и да извличат цялата съответна информация като единен набор от данни. Тази информация се предоставя на официалния език или езици на държавата членка и/или на един от трите работни езика на Комисията.
2. Информацията по параграф 1 се публикува до 31 май всяка година за предходната финансова година.
3. В съответствие с посочения член информацията остава на разположение на уебсайта за срок от две години след датата на първоначалното публикуване.
Член 60
Информация за бенефициерите
Информацията за бенефициерите по член 113 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 се предоставя на бенефициерите, като се включва във формулярите за кандидатстване за средства от фондовете, или по друг начин в момента на събиране на данните.
Чрез дерогация от първия параграф по отношение на данни, свързани с плащания, получени за финансовите 2014 и 2015 години, информация за бенефициерите се предоставя най-малко два месеца преди датата на публикуване.
Член 61
Публикуване на праговете, свързани със схемата за дребните земеделски стопани
Сумите, нотифицирани от държавите членки в съответствие с член 112, алинея втора от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се публикуват на уебсайта на Съюза, посочен в член 62, параграф 1 от настоящия регламент.
Член 62
Сътрудничество между Комисията и държавите членки
1. Комисията създава и поддържа уебсайт на Съюза в рамките на централния си интернет адрес, който съдържа връзки към уебсайтовете на държавите членки. Комисията актуализира интернет връзките в зависимост от информацията, изпратена от държавите членки.
2. Държавите членки изпращат на Комисията интернет адресите на своите уебсайтове веднага след като бъдат създадени, както и последващи промени, като по този начин от тях зависи достъпът до техните уебсайтове от уебсайта на Съюза.
3. Държавите членки определят орган, отговорен за създаването и поддържането на единния уебсайт, посочен в член 59, параграф 1. Те съобщават на Комисията наименованието и адреса на този орган.
ГЛАВА VII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 63
Отмяна
Регламенти (ЕО) № 601/94, (ЕО) № 4/2004 и (ЕО) № 259/2008 на Комисията се отменят.
Въпреки това Регламент (ЕО) № 259/2008 продължава да се прилага към плащанията, извършени за финансовата 2013 година. Чрез дерогация от член 3, параграф 3 от посочения регламент, информацията по посочения член остава на разположение на уебсайта в продължение на една година от датата на първоначалната ѝ публикация.
Член 64
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
При все това:
а)
член 10 се прилага за направените разходи и целевите приходи, получени от държавите членки, от 16 октомври 2014 г.;
б)
членове 34 - 40 се прилагат, считано от 1 януари 2015 г. Сроковете, предвидени в член 34, параграфи 3 и 4, обаче не се прилагат за проучвания във връзка с уравняването по съответствие, за които съобщението по член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 885/2006 е било изпратено преди 1 януари 2015 г.;
в)
глава VI се прилага за плащания, извършвани от финансовата 2014 година нататък;
г)
информацията, изпращана от държавите членки в съответствие с приложение II, колони V1 и V2, започва да се предоставя от 2016 финансова година
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 6 август 2014 година.
KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 908/2014,
6. august 2014,
milles sätestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1306/2013 rakenduseeskirjad seoses makse- ja muude asutustega, finantsjuhtimisega, raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmisega, kontrollieeskirjadega, tagatistega ja läbipaistvusega
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrust (EL) nr 1306/2013 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 165/94, (EÜ) nr 2799/98, (EÜ) nr 814/2000, (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 485/2008, (1) eriti selle artikli 8 lõiget 2, artikli 9 lõiget 2, artiklit 23, artikli 36 lõiget 6, artikli 46 lõikeid 5 ja 6, artikli 50 lõiget 2, artikli 53 lõiget 1, artikli 57 lõiget 2, artikli 62 lõiget 2, artikli 66 lõiget 4 ning artikleid 88, 104 ja 114,
ning arvestades järgmist:
(1)
Määruses (EL) nr 1306/2013 on sätestatud ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire põhieeskirjad, sealhulgas makse- ja koordineerivaid asutusi, finantsjuhtimist, raamatupidamisarvestuse kontrollimist ja heakskiitmist, kontrollisüsteeme ja karistusi (k.a tehingute kontrollimine), tagatisi ja läbipaistvust käsitlevad eeskirjad. Selleks et tagada kõnealuse määrusega kehtestatud uue õigusraamistiku sujuv toimimine ja ühtne kohaldamine, on komisjonile antud õigus võtta vastu teatavad eeskirjad nendes valdkondades. Need uued eeskirjad peaksid asendama komisjoni määruste (EÜ) nr 601/94, (2) (EÜ) nr 4/2004, (3) (EÜ) nr 883/2006, (4) (EÜ) nr 884/2006, (5) (EÜ) nr 885/2006 (6) ja (EÜ) nr 259/2008 (7) ning rakendusmääruse (EL) nr 282/2012 (8) asjakohaseid sätteid. Määrused (EÜ) nr 883/2006, (EÜ) nr 884/2006, (EÜ) nr 885/2006 ja (EL) nr 282/2012 tunnistati kehtetuks komisjoni delegeeritud määrusega (EL) nr 907/2014 (9). Selguse ja õiguskindluse huvides tuleks määrused (EÜ) nr 601/94, (EÜ) nr 4/2004 ja (EÜ) nr 259/2008 käesoleva määrusega kehtetuks tunnistada.
(2)
Liikmesriigid peaksid akrediteerima makseasutusi üksnes juhul, kui need vastavad teatavatele liidu tasandil kehtestatud miinimumkriteeriumidele, millele on osutatud delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 artikli 1 lõikes 2. Kõnealused akrediteerimiskriteeriumid on esitatud delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 I lisas. Tuleks sätestada makseasutustele ja koordineerivatele asutustele akrediteeringu andmise, läbivaatamise ja tühistamise menetlust käsitlevad eeskirjad.
(3)
Liikmesriigid peaksid teostama pidevat järelevalvet oma makseasutuste üle. Nad peaksid kehtestama teabevahetussüsteemi, et anda pädevatele asutustele aru nõuetele mittevastavuse kahtlustest ja hoida neid nende kahtlustega kursis. Liikmesriigid peaksid kehtestama menetluskorra selliste juhtude lahendamiseks ja see peaks hõlmama kohustust koostada kava avastatud puuduste kõrvaldamiseks kindlaksmääratud tähtaja jooksul. Seoses kuludega, mis on tekkinud makseasutustes, mille akrediteeringu on liikmesriik küll säilitanud, kuigi nad ei ole kõnealust kava ettenähtud tähtaja jooksul rakendanud, peaks komisjonil olema võimalik otsustada taotleda määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 52 kohast vastavuskontrollimenetlust puuduste väljaselgitamiseks.
(4)
Vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 7 lõike 3 esimese lõigu punktile b peavad akrediteeritud makseasutuste eest vastutavad isikud koostama vahendite haldaja kinnitused raamatupidamisarvestuse täielikkuse, täpsuse ja õigsuse kohta, sisekontrollisüsteemide nõuetekohase toimimise kohta ning raamatupidamiskirjete aluseks olevate tehingute õiguspärasuse ja korrektsuse kohta. Tuleks sätestada eeskirjad selliste kinnituste sisu ja vormi kohta.
(5)
Tuleks sätestada määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 7 lõikes 4 osutatud koordineerivate asutuste tegevuse eeskirjad ja kõnealuse määruse artiklis 9 osutatud sertifitseerimisasutuste ülesanded. Lisaks tuleks täpsustada sertifitseerimisasutuste koostatavate sertifikaatide ja aruannete sisu selle tagamiseks, et need oleksid komisjonile abiks raamatupidamisarvestuse kontrollimisel ja heakskiitmisel.
(6)
Selleks et tagada Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (edaspidi „EAGF”) ja Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (edaspidi „EAFRD”) (edaspidi koos „fondid”) jaoks liidu eelarves kirjendatud assigneeringute nõuetekohane haldamine, peaksid makseasutused pidama eraldi raamatupidamisarvestust kõnealustest fondidest ja kõnealustele fondidele tehtud maksete ja nendega seotud sihtotstarbelise tulu kohta. Selleks peab makseasutuste raamatupidamisarvestus iga fondi puhul täpselt kajastama määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 4 lõike 1 ning artiklite 5 ja 43 kohaseid kulusid ja sihtotstarbelisi tulusid ning võimaldama nende kulude ja tulude seostamist makseasutustele liidu eelarvest eraldatud vahenditega.
(7)
Ühist põllumajanduspoliitikat rahastatakse eurodes, kuid liikmesriikidel, kus ei ole eurot veel kasutusele võetud, on lubatud teha toetusesaajatele makseid omavääringus. Kõigi kulude ja tulude konsolideerimise võimaldamiseks on vaja sätestada, et asjaomased makseasutused peavad esitama andmed kulude ja tulude kohta nii eurodes kui ka selles vääringus, milles kulutused on tehtud või tulu saadud.
(8)
EAFRD raames maaelu arengu toetamiseks liidu ja liikmesriigi eelarvest kaasrahastatavad kulud põhinevad programmidel, kus on eraldi välja toodud meetmed, konkreetne osalusmäär ja sihtvaldkonnad. Kooskõlas usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõttega tuleks kõnealuseid kulusid kontrollida ja selle alusel kanda need raamatupidamisarvestusse nii, et kõiki toiminguid oleks võimalik kindlaks teha programmi, meetme, konkreetse osalusmäärade ja sihtvaldkondade järgi. Tänu sellele on võimalik kontrollida kaasnenud kulude ja eraldatud rahaliste vahendite vahelist kooskõla. Seoses sellega tuleks täpsustada elemente, mida makseasutused peavad arvesse võtma. Eelkõige peaksid makseasutused seoses rahastatud tegevusega raamatupidamisarvestuses selgelt näitama riiklike ja liidu fondide vahendite päritolu. Lisaks tuleks välja selgitada toetusesaajatelt tagasi nõutavate ja juba tagasi nõutud summad ning esitada need seoses algsete toimingutega.
(9)
Liikmesriigid kasutavad määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 4 lõike 1 kohaste EAGFi kulude rahastamiseks oma vahendeid enne, kui komisjon neid tekkinud kulude igakuise hüvitamise teel rahastab. Seevastu saavad liikmesriigid ettemakseid selliste EAFRD kulude jaoks, mis kiidetakse heaks hiljem määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 51 kohaselt teostatava raamatupidamisarvestuse iga-aastase kontrollimise ja heakskiitmise raames. Selleks et tagada rahavoogude usaldusväärne haldamine, peaksid liikmesriigid koguma teavet, mida on vaja kõnealuste igakuiste hüvitistega seotud kulude täielikkuse, täpsuse ja õigsuse tõendamiseks, ning tegema selle komisjonile kättesaadavaks kulude tekkimise ja tulude laekumise korral või edastama selle komisjonile korrapäraste ajavahemike järel. Liikmesriigid peaksid esitama komisjonile teavet kummagi fondi haldamise metoodikale vastavalt kohandatud ajavahemike järel. Teabe esitamine selliste ajavahemike järel ei tohiks takistada liikmesriikidel täitmast oma kohustust teha komisjonile kontrollimiseks kättesaadavaks kogu teave, mis on kogutud kulude nõuetekohaseks seireks.
(10)
Makseasutuste üldkohustused seoses raamatupidamisarvestuse pidamisega hõlmavad ka liidu fondide haldamiseks ja kontrollimiseks vajalikke andmeid. Kõnealused kohustused ei hõlma siiski kulude hüvitamise nõudeid ega üksikasju, mis tuleb esitada komisjonile hüvitise saamiseks. Seepärast tuleks täpsustada, millist fondide kaudu rahastatavaid kulusid käsitlevat teavet ja milliseid andmeid tuleb komisjonile korrapäraselt edastada. Liikmesriikide poolt komisjonile edastatud teave peab võimaldama komisjonil seda teavet fondide kontode ning nendega seotud maksete haldamisel otse ja võimalikult tõhusalt kasutada. Selleks tuleks sätestada, et igasugune liikmesriikide ja komisjoni vaheline teabe esitamine ja teabevahetus toimuks elektrooniliselt.
(11)
Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 102 lõike 1 esimese lõigu punktis c on sätestatud, et fondide rahastatud tegevusega seotud meetmete puhul tuleb komisjonile koos nõutava teabega edastada kuludeklaratsioonid, mis kehtivad ka maksetaotlusena. Selleks et liikmesriigid ja makseasutused saaksid koostada kõnealused kuludeklaratsioonid kooskõlas harmoneeritud eeskirjadega ja et komisjonil oleks võimalik maksetaotlusi arvesse võtta, tuleks sätestada tingimused, mille alusel võib kõnealuseid kulusid vastavates EAGFi ja EAFRD eelarvetes arvesse võtta. Nendes tingimustes tuleks täpsustada eeskirju, mida kohaldatakse kulude ja tulude, eelkõige sihtotstarbelise tulu ja tehtavate korrektsioonide kirjendamise ning kulude ja tulude deklareerimise suhtes.
(12)
Kui liikmesriikidelt EAGFi raames saadud kuludeklaratsioonide alusel arvutatud ettemaksete kogusumma, mis võiks olla lubatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 (10) artikli 170 lõikega 3, ületab 75 % jooksva eelarveaasta assigneeringutest, peab komisjon kõnealuseid summasid vähendama. Kooskõlas usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõttega tuleb kõnealune summade vähendamine jagada proportsionaalselt kõigi liikmesriikide vahel vastavalt neilt saadud kuludeklaratsioonidele. Selleks et olemasolevaid assigneeringuid liikmesriikide vahel õiglaselt jaotada, tuleks ette näha, et EAGFi raames tehtavaid igakuiseid makseid vähendatakse teatava protsendi võrra peatüki kohta iga liikmesriigi esitatud kuludeklaratsioonide alusel ja konkreetse kuu jooksul kasutamata jäänud summad jaotatakse komisjoni otsuste alusel ümber järgmiste kuude makseteks.
(13)
Pärast igakuiste maksete kohta otsuse tegemist peaks komisjon eraldama liikmesriikidele fondide kaudu rahastatavate kulude katmiseks vajalikud rahalised vahendid vastavalt praktilisele korrale ja tingimustele, mis tuleks kindlaks määrata liikmesriikide poolt komisjonile edastatud teabe ja komisjoni kasutusele võetud teabesüsteemide põhjal.
(14)
Makseasutustele riikliku sekkumisega kaasnevate kulude hüvitamise tingimuseks on see, et nende kuludeklaratsioonidesse lisatakse riikliku ladustamise toimingute kuule järgneval kuul raamatupidamisarvestusse kirjendatud väärtused ja summad. Sujuva hüvitamise tagamiseks on vaja täpsustada, kuidas maksumuse ja kulude arvutamiseks vajalik teave tuleb edastada komisjonile.
(15)
Vastavalt delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 artikli 3 lõikele 3 peab riiklikult ladustatud sekkumisvaru raamatupidamisarvestus võimaldama saada teavet nii liidu rahastamisvahenditest välja makstud summa kui ka sekkumisvarude olukorra kohta. Seepärast tuleks makseasutustelt nõuda eraldi materiaalsete väärtuste arvestust ja rahalist arvestust, mis hõlmavad vajalikke andmeid ladude järelevaatuseks, ja tagama riikliku sekkumise meetmetest tulenevate kulude ja tulude haldamise.
(16)
Riikliku ladustamisega seotud sekkumismeetmete puhul peavad makseasutused kandma raamatupidamisarvestusse andmed koguste, väärtuste ja teatavate keskmiste väärtuste kohta. Samas esineb ka asjaolusid, kui teatavaid toiminguid ega kulusid ei tohiks kanda raamatupidamisarvestusse või need tuleks kirjendada vastavalt erieeskirjadele. Võrdse kohtlemise tagamiseks ja liidu finantshuvide kaitsmiseks tuleks kindlaks määrata kõnealused asjaolud, sh vastavalt olukorrale ka kord, kuidas selliseid toiminguid ja kulusid raamatupidamisarvestuses kirjendada.
(17)
Riikliku ladustamisega seotud sekkumismeetmete eri kulu- ja tuluartiklite raamatupidamisarvestuse tähtaeg sõltub konkreetsete seonduvate toimingute laadist ning selle võib kindlaks määrata sektoripõhiste põllumajandusalaste õigusaktide raames. Seepärast tuleks vastu võtta üldeeskiri, milles määratakse kindlaks eri andmed, mis tuleb kanda raamatupidamisarvestusse kuupäeval, kui sekkumismeetmest tulenev materiaalne toiming tehakse, ja kindlaks tuleks määrata ka erijuhud, mida tuleb arvesse võtta.
(18)
Usaldusväärse finantsjuhtimise huvides peaksid liikmesriigid esitama komisjonile prognoosid nende summade kohta, mida EAFRD peab põllumajanduslikul eelarveaastal veel rahastama, ja järgmise eelarveaasta hinnangulised rahastamistaotlused. Selleks et komisjon saaks täita oma kohustusi, tuleks kõnealune teave saata talle piisava aja jooksul, ent igal juhul kaks korda aastas, hiljemalt iga aasta 31. jaanuaril ja 31. augustil.
(19)
Vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 36 lõikele 6 tuleb kehtestada EAFRD raames rahastatavate toimingutega seotud kuludeklaratsioonide koostamise tähtajad. Arvestades raamatupidamiseeskirjade iseärasusi, mis kehtivad EAFRD kohta, ettemaksete kasutamise kohta ja meetmete rahastamise kohta kalendriaastate kaupa, tuleks ette näha kulude deklareerimise sagedus vastavalt nendele eritingimustele.
(20)
Teabe ja dokumentide vahetamine liikmesriikide ja komisjoni vahel, samuti liikmesriikide poolt komisjonile teabe kättesaadavaks tegemine ja edastamine toimub üldjuhul elektrooniliselt. Fondidega seotud teabe paremaks vahetamiseks ja teabe kasutatavamaks muutmiseks on kooskõlas komisjoni määrusega (EÜ) nr 883/2006 loodud teabesüsteemid. Neid süsteeme tuleks ka edaspidi kasutada ja põhjalikumalt rakendada pärast liikmesriikide teavitamist põllumajandusfondide komitee kaudu.
(21)
Tingimusi, mille kohaselt andmeid neis teabesüsteemides töödeldakse, ning määruse (EL) nr 1306/2013 kohaselt edastamisele kuuluvate dokumentide sisu ja vormi on vaja kohaldatavate eeskirjade või haldusnõuete muutumise tõttu sagedasti kohandada. Samuti tuleks sätestada ühtsed eeskirjad liikmesriikidele saadetavate dokumentide esitamise viisi kohta. Nende eesmärkide saavutamiseks ja menetluste lihtsustamiseks ning selleks, et asjaomaseid teabesüsteeme oleks võimalik kiiresti kasutada, tuleks dokumentide vorm ja sisu kindlaks määrata standarditud näidiste ja protokollide alusel, mida peaks kohandama ja ajakohastama komisjon pärast põllumajandusfondide komitee teavitamist.
(22)
Määruse (EL) nr 1306/2013 artiklist 58 tulenevalt vastutavad liikmesriigid oma makseasutuste kaudu fondide kulude haldamise ja nende õiguspärasuse kontrollimise eest. Seepärast peaksid finantstoiminguid käsitlevad andmed edastama või need teabesüsteemi sisestama ja neid ajakohastama makseasutuste vastutusel kas makseasutused ise või selleks volitatud asutused, vajaduse korral akrediteeritud koordineeriva asutuse kaudu.
(23)
Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 102 lõike 1 esimeses lõigus või kõnealuse artikli kohaldamiseks komisjonis vastu võetud õigusaktides sätestatud teatavad dokumendid ja deklaratsioonid nõuavad volitatud isiku allkirja või isiku heakskiitu asjaomase menetluse ühe või mitme etapi elluviimiseks. Sel juhul peaksid kõnealuste dokumentide edastamiseks loodud teabesüsteemid võimaldama iga isiku selgelt identifitseerida ja tagama piisava kindluse, et nende dokumentide sisu, sealhulgas menetlusetapid, jääksid muutumatuks. Eelkõige peaks see kehtima määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 102 lõike 1 esimese lõigu punkti c alapunktis iii osutatud kuludeklaratsioonide kohta ja vahendite haldaja kinnituse kohta, mis on lisatud raamatupidamise aastaaruandele, ning nende menetluste raames elektrooniliselt edastatavate dokumentide kohta.
(24)
Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 58 lõike 1 punktist e tulenevalt vastutavad liikmesriigid makseasutuste kaudu selle eest, et nõutakse tagasi alusetud maksed ja nendele maksesummadele lisanduv intress. Selleks et tagada kõnealuste sätete tõhus ja nõuetekohane kohaldamine, on asjakohane sätestada ühtsed eeskirjad alusetute maksete tagasinõudmisel kohaldatava intressi kohta. Ilma et see piiraks määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 54 lõike 3 esimese lõigu punktide a ja b kohaldamist, võivad liikmesriigid mitut moodi täita kohustust nõuda tagasi alusetult makstud summad. Ilma et see piiraks siseriiklike õigusaktidega ette nähtud mis tahes muu täitemeetme võtmist, on võla sissenõudmise tõhus ja kulutasuv viis arvata võlgnikule edaspidi tehtavatest mis tahes maksetest maha kõik laekumata summad pärast seda, kui võlg on siseriiklike õigusaktide kohaselt kindlaks määratud. Seepärast peaksid liikmesriigid olema kohustatud kohaldama kõnealust võla sissenõudmise meetodit ja tuleks ette näha selle ühtsed kohaldamistingimused.
(25)
Tuleks kehtestada üksikasjalikud sätted määruse (EL) nr 1306/2013 artikliga 51 ette nähtud raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise ning kõnealuse määruse artiklis 52 sätestatud vastavuskontrollimenetluse kohta, sealhulgas meetod, mille kohaselt asjaomased summad tuleb vastavalt asjaoludele kas lahutada ühest järgmistest komisjoni poolt liikmesriigile tehtavatest maksetest või ühele neist liita.
(26)
Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 51 kohase raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmisega seoses on vaja täpsustada makseasutuste raamatupidamise aastaaruannete sisu ja kindlaks määrata kuupäev, millal kõnealused aruanded ja muud asjakohased dokumendid tuleb esitada komisjonile. Lisaks tuleks täpsustada, kui kaua peavad makseasutused komisjoni jaoks säilitama kulusid ja sihtotstarbelisi tulusid tõendavaid alusdokumente. Lisaks tuleks täpsustada, et komisjon kehtestab nende raamatupidamisandmete vormi ja sisu, mille makseasutused peavad esitama komisjonile.
(27)
Selleks et tagada vastavuskontrollimenetluse lõpuleviimine tavajuhtudel mõistliku aja jooksul, on asjakohane näha ette menetluse eri etappide jaoks konkreetsed ajavahemikud, millest komisjon ja liikmesriigid peavad kinni pidama. Samal ajal peaks komisjonil olema siiski võimalik pikendada kõnealuseid ajavahemikke, kui see on vajalik uuritava juhtumi keerukuse tõttu. Vastavuskontrollimenetlusega peaks liikmesriikidele kaasnema õigus kohaldada ärakuulamismenetlust ja nõuetekohaselt hinnata fondidele kaasnevate riskide kohta järelduste tegemiseks vajalikku teavet.
(28)
Vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 59 lõikele 5 peavad liikmesriigid tagama tõhusaks riskijuhtimiseks vajalike kohapealsete kontrollide miinimumtaseme. Samas võivad liikmesriigid omal vastutusel vähendada kõnealuste kohapealsete kontrollide miinimumtaset, kui leitakse, et haldus- ja kontrollisüsteemid toimivad nõuetekohaselt ja veamäär on vastuvõetav. Kuigi kohapealsete kontrollide vajalik miinimumtase tuleb ette näha põllumajandussektorit käsitlevate õigusaktidega, tuleks sätestada horisontaaleeskirjad, milles käsitletakse võimalust vähendada kõnealust miinimumtaset ja mida kohaldatakse fondide rahastatavate kõikide meetmete suhtes, ning nende eeskirjade kohaldamise tingimused. Lisaks sellistele horisontaaleeskirjadele võib põllumajandussektorit käsitlevate õigusaktidega ette näha ka lisaeeskirju.
(29)
Peale selle on asjakohane sätestada eeskirjad seoses määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 80 kohase tehingute kontrollimisega liikmesriikide poolt, eelkõige seoses ettevõtjate valimise ning kõnealuse kontrolli määra ja ajakavaga.
(30)
Vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 V jaotise III peatükile tehingute kontrolli kohta peavad liikmesriigid saatma komisjonile mitmeid teateid. Kuna selliste teadete vormi ja sisu normimine hõlbustab nende kasutamist ja tagab ühtse lähenemisviisi, on asjakohane võtta vastu nende vormi ja sisu käsitlevad üksikasjalikud eeskirjad. Lisaks tuleks sätestada eeskirjad äridokumentide säilitamise kohta, määruse (EL) nr 1306/2013 artiklis 83 osutatud vastastikust abi hõlmava ühistegevuse kohta ja kõnealuse määruse artiklis 85 osutatud eriasutuste kohta.
(31)
Delegeeritud määruses (EL) nr 907/2014 on sätestatud eeskirjad, millega täiendatakse tagatisi käsitlevat õigusraamistikku eelkõige seoses tagatise esitamise nõudega, tagatiste suhtes kohaldavate tingimustega ning tagatise esitamise ja vabastamise ning sellest ilmajäämisega. Selleks et tagada kõnealuste eeskirjade ühtne kohaldamine, tuleks sätestada tagatise esitamise ja vabastamise ning sellekohase teabe vahetamise ja edastamise vorm ja menetlused.
(32)
Vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 VII jaotise IV peatükile läbipaistvuse kohta peavad liikmesriigid igal aastal avaldama fondidelt toetuse saajad, muu hulgas ka summad, mis iga toetusesaaja on nendelt fondidelt saanud. Selleks tuleks kooskõlas määruse (EL) nr 1306/2013 artikliga 111 ette näha kõnealuse avaldatud teate vorm. Selline avaldatud teave peaks sisaldama üksnes neid andmeid, mida on vaja läbipaistvuseesmärkide saavutamiseks.
(33)
Avaldatud teave peaks olema kooskõlas makseasutuste raamatupidamisarvestuse ja -dokumentidega ning käsitlema eelmisel eelarveaastal laekunud makseid. Kõnealune teave tuleks esitada üldsusele selgelt, ühtlustatult ja mõistetavalt 31. maiks.
(34)
Vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 111 lõike 1 esimese lõigu punktile c tuleb avaldada maksesummad, mis toetusesaaja on fondide rahastatava iga meetme jaoks saanud. Kõnealuse määruse artiklis 112 sätestatud kohustuse täitmiseks tuleks aga ka kehtestada piirmäärad, millest väiksemate toetuste saajate nimesid ei avaldata.
(35)
Vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 111 lõike 1 esimese lõigu punktile b on vaja avaldada fondidelt toetuse saajad selleks, et selgitada välja omavalitsusüksus, kus toetusesaaja elab või on registreeritud. See teave tuleks teha kättesaadavaks ka füüsilisest isikust toetusesaajate kohta, kelle nime ei pea kõnealuse määruse artikli 112 kohaselt avaldama. Kui aga mingis konkreetses omavalitsusüksuses elevate või registreeritud toetusesaajate väikse arvu tõttu võiks omavalitsusüksuse avaldamine mõjutada füüsilisest isikust toetusesaajat, tuleks ette näha eraelu puutumatuse ebaproportsionaalse ja tarbetu rikkumise vältimiseks vajalikud sätted.
(36)
Laiema üldsuse juurdepääs avaldatavale teabele tuleks tagada otsingumootori kasutamisega internetis. Otsimine otsingumootori abil peaks olema võimalik teatavate kriteeriumide alusel ja otsingutulemused peaksid olema hõlpsasti kättesaadavad.
(37)
Kohaldatavate andmekaitsenõuete järgimiseks tuleks fondidest toetuse saajaid eelnevalt teavitada nende andmete avaldamisest. Teave tuleb toetusesaajatele esitada toetusetaotlusvormide kaudu või andmete kogumise ajal. Kuivõrd teave toetusesaajate kohta ei ole 2014. ja 2015. eelarveaastal kantud kuludega seoses kättesaadav nende isikuandmete kogumise ajal, tuleks toetusesaajaid enne teabe tegelikku avaldamist sellest mõistliku aja jooksul ikkagi teavitada.
(38)
Selleks et tagada avaldatud andmete kättesaadavus üldsusele, peaksid liikmesriigid looma veebisaidid, mis sisaldavad teavet fondidelt toetuse saajate ja määruse (EL) nr 1306/2013 artiklis 112 osutatud lävendite kohta. Võttes arvesse liikmesriikide erinevaid organisatsioonilisi struktuure, peaksid liikmesriigid ise kindlaks määrama, missugune asutus vastutab ühtse veebisaidi loomise ja hooldamise ning andmete avaldamise eest. Komisjon peaks looma veebisaidi, mis sisaldaks linke liikmesriikide veebisaitidele.
(39)
Käesoleva määruse artiklit 10 tuleks kohaldada liikmesriikide kantud kulude ja saadud sihtotstarbeliste tulude suhtes alates 16. oktoobrist 2014, et tagada katkematu aruandlus ühel ja samal eelarveaastal.
(40)
Selleks et tagada käimasoleva vastavuskontrollimenetluse järjekindel kohaldamine, ei peaks käesoleva määruse artikli 34 lõigetes 3 ja 4 sätestatud ajavahemikke kohaldama selliste menetluste suhtes, mille kohta on määruse (EÜ) nr 885/2006 artikli 11 lõike 1 kohane teade saadetud enne 1. jaanuari 2015.
(41)
Kuna määruse (EL) nr 1306/2013 VII jao IV peatükki läbipaistvuse kohta kohaldatakse alates 2014. aastast tehtavate maksete suhtes, tuleks kõnealuste maksete suhtes kohaldada käesoleva määruse asjakohaseid sätteid.
(42)
Selleks et liikmesriikidel oleks rakendamiseks piisavalt aega, tuleks II lisa veergude V1 ja V2 kohane teave esitada alates 2016. eelarveaastast.
(43)
Käesolevas määruses sätestatud meetmed on kooskõlas põllumajandusfondide komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
MAKSE- JA MUUD ASUTUSED
Artikkel 1
Makseasutuste akrediteerimise menetlus
1. Liikmesriigid määravad ministeeriumi tasandil asutuse, mis vastutab järgmise eest:
a)
makseasutustele akrediteeringu andmine ning selle läbivaatamine ja tühistamine;
b)
pädevale asutusele käesoleva peatüki alusel pandud ülesannete täitmine.
2. Pädev asutus teeb vormikohase otsuse makseasutusele akrediteeringu andmise või pärast akrediteeringu läbivaatamist selle tühistamise kohta delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 artikli 1 lõikes 2 osutatud akrediteerimistingimuste (edaspidi „akrediteerimistingimused”) kontrollimise alusel. Pädev asutus teavitab komisjoni viivitamata antud ja tühistatud akrediteeringutest.
3. Pädev asutus määrab enne akrediteeringu andmist auditeerimisorgani tegema kontrolli (eelakrediteerimine). Auditeerimisorgan on kas auditeerimisasutus või mõni muu avalik- või eraõiguslik organisatsioon või mõne asutuse auditiüksus, kellel on auditeerimiseks vajalikud teadmised ja oskused ning sellekohane suutlikkus. Auditeerimisorgan on sõltumatu akrediteeritavast makseasutusest.
Auditeerimisorgani tehtav kontroll (eelakrediteerimine) hõlmab eelkõige järgmist:
a)
maksete kinnitamise ja tegemise menetlused ja süsteemid;
b)
tööjaotuse ning sise- ja väliskontrolli piisavus seoses Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) ja Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (EAFRD) (edaspidi koos „fondid”) rahastatud tehingutega.
c)
kuivõrd on kasutatavad menetlused ja süsteemid suutelised kaitsma liidu eelarvet, sh riskipõhised pettustevastased meetmed;
d)
teabesüsteemide turvalisus;
e)
raamatupidamisandmete säilitamine.
Auditeerimisorgan koostab üksikasjaliku aruande tehtud auditi kohta, milles esitatakse auditi tulemused ja hinnatakse makseasutuse vastavust akrediteerimiskriteeriumidele. Aruanne esitatakse pädevale asutusele, kes seejärel annab välja akrediteerimisakti, milles kinnitatakse makseasutuse vastavust akrediteerimiskriteeriumidele.
4. Kui pädev asutus leiab, et makseasutus ei vasta akrediteerimiskriteeriumidele, teatab ta makseasutusele, missugused eritingimused see peab täitma enne akrediteeringu saamist.
Makseasutuse võib kuni eritingimuste täitmiseks vajalike muudatuste elluviimiseni ajutiselt akrediteerida ajaks, mille pikkuse kindlaksmääramisel võetakse arvesse väljaselgitatud probleemi tõsidust, kuid kõige rohkem 12 kuuks. Asjaomase liikmesriigi taotlusel võib komisjon seda ajavahemikku nõuetekohaselt põhjendatud juhul pikendada.
5. Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 102 lõike 1 esimese lõigu punktiga a ette nähtud teave edastatakse kohe pärast makseasutuse esmakordset akrediteerimist ja igal juhul enne makseasutuse vastutuses olevate kulude kandmist fondide arvele. Kõnealusele teabele lisatakse deklaratsioonid ja dokumendid, milles käsitletakse järgmist:
a)
makseasutuse kohustused;
b)
kohustuste jaotumine makseasutuse osakondade vahel;
c)
makseasutuse suhe teiste avalik- või eraõiguslike asutustega, mis vastutavad selliste meetmete rakendamise eest, mille alusel makseasutus kannab kulud fondide arvele;
d)
toetusesaajate nõuete kogumise, kontrollimise ja valideerimise ning kulude kinnitamise, tasumise ja arvestamise menetlused;
e)
teabesüsteemide turvet käsitlevad sätted;
f)
lõikes 3 osutatud auditeerimisorgani tehtud eelakrediteeringu aruanne.
6. Komisjon teatab igas liikmesriigis akrediteeritud makseasutuste andmed põllumajandusfondide komiteele.
Artikkel 2
Akrediteeringu läbivaatamine
1. Pädev asutus teostab pidevat järelevalvet oma vastutusalas olevate makseasutuste üle eelkõige selliste sertifikaatide ja aruannete alusel, mille määruse (EL) nr 1306/2013 artiklis 9 osutatud sertifitseerimisasutus on koostanud, ja võtab meetmeid väljaselgitatud puuduste kõrvaldamiseks.
Pädev asutus esitab komisjonile iga kolme aasta järel kirjaliku aruande makseasutuste ja nende tegevuse üle teostatava järelevalve kohta. Kõnealune aruanne sisaldab ülevaadet makseasutuste jätkuvast vastavusest akrediteerimiskriteeriumidele ja puuduste kõrvaldamiseks võetud meetmete kokkuvõtet. Pädev asutus kinnitab, kas tema vastutusalas olev makseasutus vastab endiselt kõnealustele akrediteerimiskriteeriumidele.
2. Liikmesriigid kehtestavad süsteemi, millega tagatakse, et mis tahes teave, mis viitab sellele, et makseasutus ei vasta akrediteerimiskriteeriumidele, edastatakse viivitamata pädevale asutusele.
3. Kui pädev asutus on jõudnud otsusele, et akrediteeritud makseasutus ei täida enam üht või mitut akrediteerimiskriteeriumi viisil, mis võib takistada delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 artikli 1 lõikes 1 nimetatud ülesannete täitmist, kehtestab pädev asutus makseasutuse akrediteeringu suhtes viivitamata katseaja. Ta koostab kava, mis sisaldab meetmeid ja tähtaegu väljaselgitatud puuduste kõrvaldamiseks sellise ajavahemiku jooksul, mis määratakse kindlaks sõltuvalt probleemi tõsidusest ja mis ei ole pikem kui 12 kuud alates akrediteeringu suhtes katseaja kehtestamise kuupäevast. Asjaomase liikmesriigi taotlusel võib komisjon seda ajavahemikku nõuetekohaselt põhjendatud juhul pikendada.
4. Pädev asutus teatab komisjonile oma otsusest kehtestada makseasutuse akrediteeringu suhtes katseaeg, samuti lõike 3 kohaselt koostatud kavast ja seejärel ka selliste kavade rakendamisel tehtud edusammudest.
5. Kui akrediteering tühistatakse, akrediteerib pädev asutus toetusesaajatele katkematu maksete tegemise tagamiseks viivitamata mõne teise makseasutuse, mis täidab määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 7 lõikes 2 sätestatud tingimusi.
6. Kui komisjon leiab, et pädev asutus ei ole täitnud oma kohustust koostada lõike 3 kohaselt puuduste kõrvaldamise kava või et makseasutus on jätkuvalt akrediteeritud, ilma et kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul täielikult rakendataks sellist kava, nõuab ta pädevalt asutuselt kõnealuse makseasutuse akrediteeringu tühistamist, v.a juhul, kui komisjonis kindlaks määratud ajavahemiku jooksul tehakse probleemi tõsidusele vastavad muudatused. Sel juhul võib komisjon otsustada, et puudused selgitatakse välja määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 52 kohase vastavuskontrollimenetlusega.
Artikkel 3
Vahendite haldaja kinnitus
1. Vahendite haldaja kinnitus, millele osutatakse määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 7 lõike 3 esimese lõigu punktis b, koostatakse ettenähtud ajal sertifitseerimisasutuse jaoks, et see saaks esitada kõnealuse määruse artikli 9 lõikes 1 osutatud arvamuse.
Vahendite haldaja kinnitus koostatakse käesoleva määruse I lisas esitatud vormis ja see võib sisaldada reservatsioone, milles määratakse kindlaks võimaliku finantsmõju suurus. Reservatsioonide esitamise korral sisaldab kõnealune kinnitus ka puuduste kõrvaldamise kava ja selle rakendamise täpset ajakava.
2. Vahendite haldaja kinnitus põhineb toimiva juhtimis- ja kontrollisüsteemi aastaringsel tõhusal järelevalvel.
Artikkel 4
Koordineeriv asutus
1. Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 7 lõikes 4 osutatud koordineeriv asutus on komisjoni ainuesindaja suhtlemisel asjaomase liikmesriigiga kõigis fondidega seotud küsimustes, mis käsitlevad järgmisi valdkondi:
a)
makseasutuste ülesannete ja tegevusega seotud teabe ja suuniste levitamine kõnelustele makseasutustele ja nende suuniste rakendamise eest vastutavatele asutustele ning kõnealuste suuniste ühtlustatum kohaldamine;
b)
määruse (EL) nr 1306/2013 artiklites 7 ja 102 osutatud teabe edastamine komisjonile;
c)
kõigi statistika ja kontrolli jaoks vajalike raamatupidamisandmete kättesaadavaks tegemine komisjonile.
2. Makseasutus võib täita ka koordineeriva asutuse ülesandeid tingimusel, et need kaks vastutusvaldkonda hoitakse lahus.
3. Koordineeriv asutus võib oma ülesannete täitmisel paluda vastavalt siseriiklikule korrale abi muudelt, eelkõige raamatupidamis- või tehniliste küsimustega tegelevatelt haldusasutustelt või -üksustelt.
4. Koordineeriva asutuse käsutuses olevate elektrooniliste andmete konfidentsiaalsus, terviklikkus ja kättesaadavus tagatakse iga üksiku koordineeriva asutuse haldusstruktuurile, personalile ja tehnoloogiakeskkonnale kohandatud meetmetega. Finants- ja tehnoloogiameetmed on proportsionaalsed tegeliku riskitasemega.
5. Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 102 lõike 1 esimese lõigu punktiga a ette nähtud teated edastatakse kohe pärast koordineeriva asutuse esmakordset akrediteerimist ja igal juhul enne koordineeriva asutuse vastutuses olevate kulude kandmist fondide arvele. Sellega koos esitatakse asutuse akrediteerimise tõend ning teave asutuse tegevusega seotud haldus-, raamatupidamis- ja sisekontrollitingimuste kohta.
Artikkel 5
Sertifitseerimine
1. Pädev asutus määrab määruse (EL) nr 1306/2013 artikliga 9 ette nähtud sertifitseerimisasutuse.
2. Sertifitseerimisasutus korraldab oma tööd tulemuslikult ja tõhusalt ning teostab kontrolle asjakohase ajakava raames, pidades silmas asjaomase eelarveaasta tehingute laadi ja ajastust.
3. Sertifitseerimisasutus koostab igal aastal oma arvamuse kooskõlas määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 9 lõikega 1.
Kõnealuses arvamuses tuginetakse käesoleva määruse artiklite 6 ja 7 kohaselt tehtud auditile.
4. Sertifitseerimisasutus koostab aruande oma töö tulemuste kohta. See aruanne hõlmab delegeeritud ülesandeid. Aruandes tuleb märkida, kas sellega hõlmatud ajavahemiku jooksul:
a)
makseasutus vastas akrediteerimiskriteeriumidele;
b)
makseasutuse menetluskorraga oli mõistlikult tagatud, et fondide rahastatavad kulud tehti vastavalt liidu eeskirjadele, tagades sellega, et raamatupidamiskirjete aluseks olevad tehingud olid õigus- ja korrapärased, ning kas on järgitud olukorra paranduseks antud soovitusi;
c)
käesoleva määruse artiklis 29 osutatud raamatupidamise aastaaruanded olid kooskõlas makseasutuse raamatupidamisarvestuse ja -dokumentidega;
d)
kuludeklaratsioonides ja sekkumistegevuse kokkuvõtetes kajastati fondide rahastatud meetmeid valdavalt tõeselt, täielikult ja korrektselt;
e)
liidu finantshuvid seoses ettemaksete, tagatiste, sekkumisvarude ja tagasinõutavate summadega olid nõuetekohaselt kaitstud.
Aruanne sisaldab ka teavet auditeerijate arvu ja kvalifikatsiooni, tehtud tööde, läbivaadatud tehingute arvu, saadud tulemuste tähtsuse ja usaldusväärsuse, kõikide avastatud vajakajäämiste ja nende kõrvaldamiseks antud soovituste kohta ning nii sertifitseerimisasutuse kui ka nende makseasutusesiseste ja -väliste auditeerimisorganite tegevuse kohta, kellelt sertifitseerimisasutus on osaliselt või täielikult saanud aruandes esitatud andmed.
Artikkel 6
Auditeerimispõhimõtted
1. Sertifitseerimisaudit tehakse kooskõlas rahvusvaheliselt heakskiidetud auditistandarditega.
2. Sertifitseerimisasutus koostab auditistrateegia, milles määratakse kindlaks sertifitseerimisauditi ulatus, aeg ja suund ning auditeerimise ja valimi moodustamise meetodid. Auditikava koostatakse iga auditeeritud eelarveaasta kohta, lähtudes prognoositavast auditiriskist. Taotluse korral esitab sertifitseerimisasutus komisjonile auditistrateegia ja -kava.
3. Auditi käigus teostatava testimisega tagatud mõistlik auditeerimiskindlus saavutatakse tänu kontrollisüsteemide hindamisele (sh vastavushindamine ja substantiivne kulude kontroll), mis hõlmab üksikasjalikke teste ja analüüsimeetodeid.
4. Komisjon kehtestab suunised, mis sisaldavad eelkõige järgmist:
a)
teostatava sertifitseerimisauditi põhjalikum selgitus ja sellekohased juhised;
b)
auditi käigus teostatava testimisega saavutatava mõistliku auditeerimiskindluse kindlaksmääramine.
Artikkel 7
Auditeerimismeetodid
1. Sertifitseerimisauditiga seotud auditeerimismeetodid määratakse kindlaks artikli 6 lõikega 2 ettenähtud auditistrateegias.
2. Auditi eesmärkide saavutamiseks ja määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 9 lõikes 1 sätestatud arvamuse esitamiseks hõlmavad auditietapid süsteemiauditeid, substantiivset kontrolli ning majandusaruannete ja vahendite haldaja kinnituste kooskõlastava võrdlemise kontrolli.
3. Kulude substantiivne kontroll hõlmab raamatupidamiskirjete aluseks olevate tehingute õigus- ja korrapärasuse kontrolli lõplike toetusesaajate tasandil. Selleks võib sertifitseerimisasutus osaleda makseasutuse poolt tehtavates kohapealsetes järelkontrollides. Sertifitseerimisasutusel ei ole õigust osaleda makseasutuse poolt tehtavates esialgsetes kohapealsetes kontrollides, v.a olukord, kui füüsiliselt on võimatu makseasutuse tehtud algset kontrolli taaskontrollida. Substantiivse kontrolli korral võivad sertifitseerimisasutused kasutada valimi moodustamise integreeritud meetodit.
4. Komisjon näeb ette lisatingimused ja -suunised auditeerimismenetluste kavandamise, valimi integreeritud moodustamise ning tehingute kohapealse taaskontrolli kavandamise ja teostamise kohta artikli 6 lõikes 4 osutatud suuniste abil.
II PEATÜKK
FONDIDE FINANTSJUHTIMINE
1. JAGU
Üldsätted
Artikkel 8
Makseasutuste raamatupidamisarvestus
1. Iga makseasutus peab raamatupidamisarvestust, milles kajastatakse eranditult määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 4 lõikes 1 ning artiklites 5 ja 43 osutatud kulusid ja tulusid ning talle vastavate kulude maksmiseks eraldatud vahendite kasutamist. Kõnealune raamatupidamisarvestus peab võimaldama eraldada EAGFi ja EAFRD finantsandmeid ning neid eraldi esitada.
2. Nende riikide makseasutused, kus eurot ei ole veel kasutusele võetud, peavad raamatupidamisarvestuses summasid selles vääringus, milles kulud on tekkinud või tulu saadud. Kõigi kulude ja tulude konsolideerimise võimaldamiseks peavad nad siiski esitama vastavad andmed nii omavääringus kui ka eurodes.
3. EAFRD puhul peab maaelu arengu iga programmi jaoks määratud makseasutus toimingute kohta raamatupidamisarvestust kõikide programmide ja meetmete kohta. See arvestus hõlmab eelkõige järgmist:
a)
nõutavate siseriiklike kulude ja liidu makstud toetuse summa iga toimingu kohta;
b)
toetusesaajatelt tagasi nõutavad summad seoses avastatud eeskirjaeiramise või hooletusega;
c)
tagasi nõutud summad koos märkega algse toimingu kohta.
2. JAGU
EAGFi raamatupidamisarvestus
Artikkel 9
Teabe kättesaadavaks tegemine liikmesriikide poolt
Liikmesriigid koguvad andmeid ja esitavad igal nädalal komisjonile teabe tekkinud kulude ja saadud sihtotstarbeliste tulude kogusumma kohta järgmiselt:
a)
hiljemalt iga nädala kolmandal tööpäeval kuu algusest kuni eelmise nädala lõpuni tekkinud kulude ja saadud sihtotstarbeliste tulude kogusummat käsitleva teabe;
b)
kui nädal jaotub kahe kuu vahel, siis hiljemalt kuu kolmandal tööpäeval eelmise kuu jooksul tekkinud kulude ja saadud sihtotstarbeliste tulude kogusummat käsitleva teabe.
Artikkel 10
Liikmesriikide esitatav teave
1. Kooskõlas määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 102 lõike 1 esimese lõigu punkti c alapunktidega i ja ii saadavad liikmesriigid komisjonile elektrooniliselt järgmise teabe ja järgmised dokumendid (kui käesoleva määruse artiklitest 11 ja 12 ei tulene teisiti):
a)
hiljemalt iga kuu kolmandal tööpäeval eelmise kuu jooksul tekkinud kulude ja saadud sihtotstarbeliste tulude kogusummat käsitlev teave vastavalt näidisele, mille komisjon on teabesüsteemide kaudu teinud liikmesriikidele kättesaadavaks, ning kogu teave, mis selgitab olulisi erinevusi käesoleva artikli lõike 2 punkti a alapunkti iii kohaselt koostatud prognooside ja tegelikult tekkinud kulude või saadud sihtotstarbeliste tulude vahel;
b)
hiljemalt iga kuu 12. kuupäevaks määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 18 lõikes 3 osutatud kuludeklaratsioonid. Ajavahemikus 1.-15. oktoobrini tekkinud kuludest ja saadud sihtotstarbelistest tuludest teatatakse 27. oktoobriks.
2. Lõikes 1 punktis b osutatud kuludeklaratsioon sisaldab järgmist:
a)
aruanne, mille iga makseasutus koostab vastavalt komisjoni poolt liikmesriikidele teabesüsteemide kaudu kättesaadavaks tehtud näidisele ja mis on liigendatud vastavalt liidu eelarve liigendusele ning kulu- ja tululiikide kaupa ning mis põhineb liikmesriikidele kättesaadavaks tehtud üksikasjalikul liigendusel ja hõlmab järgmist:
i)
eelmise kuu jooksul tekkinud kulud ja saadud sihtotstarbelised tulud,
ii)
alates eelarveaasta algusest kuni eelmise kuu lõpuni tekkinud kulude ja saadud tulude kogusumma;
iii)
prognoosid kulude ja sihtotstarbeliste tulude kohta, mis vastavalt asjaoludele hõlmavad:
-
üksnes jooksvat kuud ja kaht järgmist kuud;
-
jooksvat kuud, kaht järgmist kuud ja ajavahemikku eelarveaasta lõpuni;
iv)
vajaduse korral lisaandmed;
b)
kokkuvõte, mille asjaomane liikmesriik esitab kõikidele oma makseasutustele punktis a osutatud andmete kohta vastavalt näidisele, mille komisjon on teabesüsteemide kaudu teinud liikmesriikidele kättesaadavaks;
c)
riikliku sekkumisega seotud kulusid ja tulusid tõendavad raamatupidamisandmed, nagu on osutatud artikli 19 lõikes 2.
3. Kogu käesolevas artiklis nõutav rahandusalane teave esitatakse eurodes.
Artikkel 11
Kulu- ja sihtotstarbeliste tulude deklaratsioonide suhtes kohaldatavad üldsätted
1. Ilma et see piiraks artiklis 12 osutatud riiklikku ladustamist käsitlevate kulu- ja tuludeklaratsioonide suhtes kehtivate erisätete kohaldamist, vastavad makseasutuste poolt konkreetse kuu kohta deklareeritud kulud ja sihtotstarbelised tulud selle kuu jooksul tegelikult toimunud maksetele või laekumistele.
Kõnealused kulud ja tulud võetakse EAGFi eelarves arvesse eelarveaasta N kohta.
Kuid:
a)
kulusid, mida saab maksta enne, kui jõustub säte, mis võimaldab neid osaliselt või täielikult katta EAGFi kaudu, võib deklareerida üksnes:
-
kõnealuse sätte kohaldamisega samal kuul
või
-
kõnealuse sätte kohaldamisele järgneval kuul;
b)
liikmesriigi poolt komisjonile võlgnetavad sihtotstarbelised tulud deklareeritakse sellel kuul, mille jooksul lõpeb liidu õigusaktidega ettenähtud vastavate summade maksmise tähtaeg;
c)
raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise ning vastavuse kontrolli raames komisjoni poolt otsustatud korrektsioonid arvab komisjon otse maha või lisab otse igakuistele maksetele, millele on osutatud vastavalt artikli 33 lõikes 2 või artikli 34 lõikes 8. Liikmesriigid lisavad nendele korrektsioonidele vastavad summad siiski selle kuu kohta koostatud deklaratsiooni, mil korrektsioonid tehakse.
2. Kulusid ja sihtotstarbelisi tulusid võetakse arvesse makseasutuse konto debiteerimise või krediteerimise kuupäeval. Maksete puhul võib siiski arvesse võtta ka kuupäeva, millal asjaomane asutus on maksedokumendi rahandusasutusele või toetusesaajale välja andnud ja saatnud. Iga makseasutus kasutab kogu eelarveaasta jooksul sama meetodit.
3. Lõike 1 kohaselt deklareeritavad kulud ja sihtotstarbelised tulud võivad sisaldada sama eelarveaasta varasemate kuude kohta deklareeritud andmete korrektsioone.
Kui sihtotstarbeliste tulude korrigeerimine tingib makseasutuse tasandil eelarverea kohta kulude negatiivse deklareerimise, kantakse ülemäärased parandused järgmisesse kuusse. Need korrigeeritakse vajaduse korral asjaomase aasta raamatupidamisarvestuse kontrollimisel ja heakskiitmisel.
4. Täitmata jäänud maksekorraldused ning kontole debiteeritud, kuid hiljem uuesti krediteeritud maksed näidatakse raamatupidamisarvestuses mahaarvamisena selle kuu kuludest, mille jooksul on makseasutusele täitmatajäämisest või tühistamisest teatatud.
5. Kui EAGFi kaudu tehtavad maksed on koormatud nõuetega, loetakse need lõike 1 kohaselt täielikult sooritatuks:
a)
toetusesaajale veel võlgnetava summa tasumise kuupäeval, kui nõue on tasutud kuludest väiksem;
b)
hüvitamiskuupäeval, kui kulu on nõudest väiksem või võrdub sellega.
6. Kulude ja sihtotstarbeliste tuludega seotud kumulatiivseid andmeid, mida võib seostada konkreetse eelarveaastaga ja mis tuleb esitada komisjonile hiljemalt 27. oktoobriks, võib korrigeerida ainult aastaaruannetes, mis saadetakse komisjonile vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 102 lõike 1 esimese lõigu punkti c alapunktile iii.
Artikkel 12
Riikliku ladustamisega seotud kuludeklaratsioonide suhtes kohaldatavad erieeskirjad
1. Riikliku ladustamisega seotud kuludeklaratsioonide koostamisel võetakse arvesse neid kuu lõpuks makseasutuse raamatupidamisaruandes kajastatud toiminguid, mis on teostatud alates delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 artikli 3 lõike 3 esimese lõigu punktis a kindlaks määratud eelarveaasta algusest kuni nimetatud kuu lõpuni.
2. See kuludeklaratsioon sisaldab käesoleva määruse artiklite 17 ja 18 ning komisjoni delegeeritud määruse (EL) nr 906/2014 (11) artikli 4 kohaselt kindlaks määratud väärtusi ja summasid, mille makseasutused on kirjendanud toimingute teostamise kuule järgneva kuu jooksul.
Kuid:
a)
septembri jooksul teostatud toimingute puhul kirjendavad makseasutused väärtused ja summad hiljemalt 15. oktoobriks;
b)
delegeeritud määruse (EL) nr 906/2014 artikli 3 lõike 1 punktis e osutatud summade üldise vähenemise korral kirjendatakse summad nende kohta käivas otsuses esitatud kuupäeval.
Artikkel 13
Komisjoni makseotsus
1. Komisjon võtab käesoleva määruse artikli 10 lõike 1 punkti b kohaselt saadetud andmete alusel vastu otsuse määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 18 lõike 3 kohaste igakuiste maksete tegemise kohta, ilma et see piiraks korrektsioonide tegemist järgmiste otsustega kooskõlas määruse (EL) nr 1306/2013 artiklitega 51 ja 52 ning võttes arvesse kõnealuse määruse artikli 41 kohaselt otsustatud vähendamisi ja peatamisi.
2. Kui liikmesriikide poolt järgmiseks eelarveaastaks teatatud kogukulud ületavad kolme neljandikku kõigist jooksva eelarveaasta assigneeringutest, tehakse määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikli 170 lõikes 3 osutatud esialgsed kulukohustused ja vastavad igakuised maksed proportsionaalselt esitatud kuludeklaratsioonide alusel kuni 75 % protsendi ulatuses jooksva eelarveaasta assigneeringutest. Komisjon võtab liikmesriikidele eraldamata jäänud summasid arvesse järgnevaid väljamakseid käsitlevates otsustes.
Artikkel 14
Rahaliste vahendite eraldamine liikmesriikidele
1. Igakuiste maksete kohta otsust tehes annab komisjon liikmesriikide käsutusse eelarveassigneeringute piires EAGFi kaudu rahastatavate kulude katteks vajalikud vahendid, millest on maha arvatud sihtotstarbelistele tuludele vastav summa, kandes need iga liikmesriigi poolt avatud kontole.
Kui sihtotstarbeliste tulude mahaarvamine komisjoni poolt makstavast summast toob liikmesriigi tasandil kaasa negatiivse summa, kantakse ülemäärase mahaarvamise summad järgmistesse kuudesse.
2. Liikmesriigid teatavad komisjonile lõikes 1 osutatud konto nimetuse ja numbri komisjoni antud vormis.
Artikkel 15
Teavitamine riikliku sekkumise korral
1. Makseasutused edastavad komisjonile:
a)
komisjoni taotlusel delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 artikli 3 lõikes 7 osutatud dokumendid ja teabe ning täiendavad siseriiklikud haldussätted, mis on vastu võetud sekkumismeetmete kohaldamiseks ja haldamiseks;
b)
käesoleva määruse artikli 10 lõike 1 punktiga b ette nähtud päevaks teabe riikliku ladustamise kohta vastavalt näidistele, mille komisjon on teabesüsteemide kaudu teinud liikmesriikidele kättesaadavaks.
2. Teadete edastamiseks, teabevahetuseks ja riikliku sekkumisega seotud kulude kohta dokumentide koostamiseks kasutatakse artiklis 24 osutatud teabesüsteeme.
Artikkel 16
Makseasutuste poolt riikliku ladustamise kohta peetava raamatupidamisarvestuse sisu
1. Varude kohta delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 artikli 3 lõike 3 esimese lõigu punkti a kohaselt peetav raamatupidamisarvestus sisaldab järgmisi eraldi esitatud andmekategooriaid:
a)
tootekogused nende ladustamisele võtmise ja sellelt mahaarvamise hetkel, sõltumata sellest, kas tooteid füüsiliselt ümber paigutati või mitte;
b)
kogused, mida kasutati enim puudust kannatavatele isikutele sellekohasest Euroopa abifondist tasuta jagamise korra alusel ja mille kohta peetakse raamatupidamisarvestust vastavalt delegeeritud määruse (EL) nr 906/2014 artikli 4 lõike 3 sätetele, eristades koguseid, mis kantakse üle teisele liikmesriigile;
c)
kogused, mida kasutati proovide võtmiseks, eristades ostja võetud proove;
d)
kogused, mida pärast nende sekkumisvahendina arvelevõtmist tehtava iga-aastase inventuuri tegemiseks või kontrolli läbiviimiseks teostatud visuaalset vaatlust ei ole enam võimalik uuesti originaalpakendisse tagasi panna ning mis müüakse lepingu alusel;
e)
kindlaksmääratavatel või -määramatutel põhjustel puuduvad kogused, sh need, mis ei ületa ametlikult lubatud hälvet;
f)
riknenud kogused;
g)
ülemäärased kogused;
h)
lubatavast hälbest suuremad puuduvad kogused;
i)
ladudesse saabunud tootekogused, mis ei vasta kehtestatud nõuetele ja mille arvelevõtmisest on keeldutud;
j)
iga kuu või majandusaasta lõpul laos olevad netokogused, mis kantakse üle järgmisesse kuusse või majandusaastasse.
2. Delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 artikli 3 lõike 3 esimese lõigu punkti a kohased finantsaruanded sisaldavad järgmist:
a)
käesoleva artikli lõike 1 punktis a osutatud koguste väärtus, eristades ostetud ja müüdud koguste väärtust;
b)
käesoleva artikli lõike 1 punktis b osutatud tasuta jagamise korra alusel kasutatud või arvelevõetud koguste raamatupidamisväärtus;
c)
delegeeritud määruse (EL) nr 906/2014 artikli 3 lõike 1 punktis a osutatud rahastamiskulud;
d)
delegeeritud määruse (EL) nr 906/2014 artikli 3 lõike 1 punktides b ja c osutatud kulud, mis on seotud materiaalsete toimingutega;
e)
delegeeritud määruse (EL) nr 906/2014 artikli 3 lõike 1 punktis e osutatud väärtuse langemise kulud;
f)
müüjatelt, ostjatelt või ladustajatelt saadud või tagasi nõutud summad, mida ei ole nimetatud käesoleva määruse artikli 20 lõikes 2;
g)
pärast aastainventuuri või pärast toodete sekkumisvahendina arvelevõtmise kontrolli toimuva otseturustamise tulud;
h)
tulud ja kulud, mis tekivad toodete väljastamisel ja on seotud käesoleva lõike punktis e osutatud väärtuse vähenemisega;
i)
muud kulu- ja tuluallikad, eelkõige need, mis vastavad käesoleva artikli lõike 1 punktides c-g osutatud kogustele;
j)
keskmine raamatupidamisväärtus, väljendatuna vastavalt vajadusele kas tonni või hektoliitri kohta.
Artikkel 17
Riikliku sekkumisega seotud raamatupidamisarvestus
1. Artiklis 16 osutatud elementide raamatupidamisarvestust peetakse makseasutuste poolt tegelikult kindlaks tehtud koguste, väärtuste, summade ja keskmiste väärtuste või komisjoni kehtestatud standardsummade põhjal arvestatud väärtuste ja summade alusel.
2. Lõikes 1 osutatud kindlakstegemise ja arvestuste suhtes kohaldatakse järgmisi eeskirju:
a)
vastavalt delegeeritud määruse (EL) nr 906/2014 VI ja VII lisas osutatud eeskirjadele kindlaks tehtud puuduvate või riknenud koguste laost väljaviimise kulusid võetakse arvesse ainult nende koguste ulatuses, mis tegelikult laost väljastati ja müüki suunati;
b)
ühest liikmesriigist teise transportimisel kadunud koguseid ei käsitata sihtliikmesriigis ladustatuna ja seega ei vasta nad standardsete sissetoomiskulude tingimustele;
c)
toodete transportimise või üleviimise korral kirjendatakse selleks kinnitatud määraga kehtestatud ladustamise ja laost väljaviimise kulud, kui nimetatud kulusid ei peeta liidu eeskirjade kohaselt transpordikulude lahutamatuks osaks;
d)
riknenud toodete müügist saadavaid võimalikke summasid ning teisi selle tehingu raames saadavaid võimalikke summasid EAGFi raamatupidamises arvesse ei võeta, kui selle kohta ei ole kehtestatud liidu õigusaktidega eraldi sätteid;
e)
kõik kindlakstehtud ülemäärased kogused kirjendatakse laoarvestusse miinusmärgiga koos puuduvate kogustega. Kõnealuseid koguseid võetakse arvesse lubatud hälbest suuremate koguste kindlaksmääramisel;
f)
proovid, v.a ostjate võetud proovid, kirjendatakse raamatupidamisarvestuses vastavalt delegeeritud määruse (EL) nr 906/2014 VII lisa punkti 2 alapunktile a.
3. Korrektsioonidest, mis komisjon teeb artiklis 16 osutatud andmetes jooksva majandusaasta kohta, teatatakse põllumajandusfondide komiteele. Nendest korrektsioonidest võib teatada liikmesriikidele seoses igakuise makseotsuse tegemise või selle puudumise korral raamatupidamisarvestuse kontrolli ja heakskiitmise otsuse tegemise ajal. Makseasutused kannavad korrektsioonid raamatupidamisarvestusse kõnealuses otsuses sätestatud tähtaja jooksul.
Artikkel 18
Kuupäevad, millal kulud, tulud ja toodete liikumine kantakse riiklikku sekkumist käsitlevasse raamatupidamisarvestusse
1. Eri kulu- ja tuluartiklid kantakse raamatupidamisarvestusse riikliku sekkumismeetme alusel tehtava materiaalse toimingu kuupäeval delegeeritud määruse (EL) nr 906/2014 artikli 3 lõikes 2 osutatud vahetuskursiga.
Seejuures kohaldatakse järgmistel juhtudel järgmisi kuupäevi:
a)
saadud või tagasinõutud summade puhul nende laekumise kuupäev, nagu on osutatud käesoleva määruse artikli 16 lõike 2 punktides f ja g;
b)
materiaalsete toimingutega seotud kulude puhul nende tegeliku maksmise kuupäev, kui neid kulusid ei kaeta kokkuleppeliste summade alusel.
2. Toodete liikumise ja varude haldamise raamatupidamisarvestuses kajastamise kuupäevaks on sekkumismeetmega seotud materiaalse toimingu kuupäev.
Seejuures kohaldatakse järgmistel juhtudel järgmisi kuupäevi:
a)
koguste puhul, mis saabuvad riiklikesse ladustamisvarudesse ilma ladustamiskohta muutmata, kuupäev, millal makseasutus komisjoni määruse (EL) nr 1272/2009 (12) artikli 31 lõike 2 ja artikli 33 kohaselt kõnealused tooted üle võtab;
b)
puuduvate, riknenud ja ülemääraste koguste kindlakstegemise kuupäev;
c)
toodete laost tegeliku väljastamise kuupäev toodete lepingu alusel müügi korral selliste toodete puhul, mida pärast nende sekkumisvahendina arvelevõtmist tehtava iga-aastase inventuuri tegemiseks või kontrolli läbiviimiseks teostatud visuaalset vaatlust ei ole enam võimalik uuesti originaalpakendisse tagasi panna;
d)
majandusaasta viimane päev kõikide delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 artikli 4 lõikes 2 osutatud lubatavast hälbest suuremate puuduvate koguste puhul.
Artikkel 19
Riikliku sekkumise raames rahastatav summa
1. Delegeeritud määruse (EL) nr 906/2014 artiklis 2 osutatud sekkumismeetmete alusel rahastatav summa määratakse kindlaks makseasutuste poolt delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 artikli 3 lõike 3 esimese lõigu punkti a kohaselt koostatava ja peetava raamatupidamisarvestuse alusel, kust on debiteeritud ja kuhu on krediteeritud käesoleva määruse artiklis 16 osutatud mitmesugused kulu- ja tuluartiklid, ning vajaduse korral võetakse arvesse põllumajandussektorit käsitlevate õigusaktide alusel kindlaks määratud kulusid.
2. Vastavalt asjaoludele kas makseasutused või koordineerivad asutused edastavad igal kuul ja aastal komisjonile artikli 10 lõike 1 punktis b sätestatud kuupäevaks ja artikli 30 lõikes 2 sätestatud kuupäevaks teabe, mida on vaja riikliku ladustamise kulude rahastamiseks, ning riikliku ladustamisega seotud kulusid ja tulusid tõendava raamatupidamisarvestuse tabelite vormis (P-STO tabelid) vastavalt näidisele, mille komisjon on teabesüsteemide kaudu teinud liikmesriikidele kättesaadavaks.
Artikkel 20
Riikliku sekkumise kulude ja tulude deklaratsioonid
1. EAGFi poolne rahastamine delegeeritud määruse (EL) nr 906/2014 artiklis 2 osutatud sekkumismeetmete alusel on võrdne kuludega, mis arvutatakse makseasutuse teatatud sellise teabe alusel (millest on maha arvatud kõik sekkumismeetmetest saadavad tulud), mis on valideeritud komisjoni loodud teabesüsteemis ja mille makseasutus on lisanud käesoleva määruse artikli 12 kohaselt koostatud kuludeklaratsiooni.
2. Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 54 kohaselt tagasi nõutud summad ning müüjatelt, ostjatelt ja ladustajatelt saadud või tagasi nõutud summad, mis vastavad kõnealuse määruse artiklis 43 sätestatud kriteeriumidele, deklareeritakse EAGFi eelarves käesoleva määruse artikli 10 lõike 2 punktis a sätestatud tingimustel.
3. JAGU
EAFRD raamatupidamisarvestus
Artikkel 21
Rahastamisvajaduste prognoosimine
Maaelu arengu iga programmi kohta, millele on osutatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1305/2013 (13) artiklis 6, saadavad liikmesriigid kooskõlas määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 102 lõike 1 esimese lõigu punkti c alapunktiga ii komisjonile kaks korda aastas hiljemalt 31. jaanuariks ja 31. augustiks nende prognoositud summad, mida EAFRD peaks eelarveaastal rahastama. Lisaks saadavad liikmesriigid ka järgmise eelarveaasta ajakohastatud hinnangulised rahastamisvajadused.
Kõnealused prognoosid ja ajakohastatud hinnangud saadetakse struktureeritud andmete kujul teabesüsteemi SFC2014 kaudu, mis on ette nähtud komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 184/2014 (14) I peatükiga.
Artikkel 22
Kuludeklaratsioonid
1. Makseasutused deklareerivad määruse (EL) nr 1305/2013 artiklis 6 osutatud kõikide maaelu arengu programmide kulud.
Makseasutused täpsustavad igas kuludeklaratsioonis maaelu arengu iga programmi kohta järgmist:
a)
rahastamiskõlblikud avaliku sektori kulud, mille jaoks makseasutus on tegelikult maksnud EAFRD vastava toetussumma kõikidel käesoleva artikli lõikes 2 osutatud võrdlusperioodidel;
b)
lisateave Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (15) teise osa IV jaotises osutatud rahastamisvahendite kohta;
c)
lisateave määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 75 lõike 1 kohaste toetusesaajatele tehtud ettemaksete kohta;
d)
käesoleva artikli lõikes 2 osutatud jooksval perioodil tagasinõutud summad.
2. Kui komisjon on maaelu arengu programmi heaks kiitnud, edastavad liikmesriigid kooskõlas määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 102 lõike 1 esimese lõigu punkti c alapunktiga i talle oma kuludeklaratsioonid järgmisteks tähtaegadeks:
a)
hiljemalt 30. aprilliks kulude kohta ajavahemikul 1. jaanuarist kuni 31. märtsini;
b)
hiljemalt 31. juuliks kulude kohta ajavahemikul 1. aprillist kuni 30. juunini;
c)
hiljemalt 10. novembriks kulude kohta ajavahemikul 1. juulist kuni 15. oktoobrini;
d)
hiljemalt 31. jaanuariks kulude kohta ajavahemikul 16. oktoobrist kuni 31. detsembrini.
Kõikide selliste kulude eest, mis on seotud makseasutuste poolt toetusesaajatele kooskõlas määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 65 lõikega 2 summade maksmisega enne, kui kiidetakse heaks mõni maaelu arengu programm, millele on osutatud määruse (EL) nr 1305/2013 artiklis 6, vastutavad siiski liikmesriigid ja need kulud deklareeritakse komisjonile kõnealuse programmi vastuvõtmisele järgnevas esimeses kuludeklaratsioonis. Sama eeskirja kohaldatakse mutatis mutandis maaelu arengu programmi muutmise korral vastavalt määruse (EL) nr 1305/2013 artiklile 11.
3. Makseasutused kirjendavad maaelu arengu programmidega seotud kuludeklaratsioonid struktuursete andmetena teabesüsteemis SFC2014, mis on ette nähtud komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 184/2014 I peatükiga.
4. Kui komisjon nõuab täiendavat kontrollimist seetõttu, et seoses arvestusperioodi kuludeklaratsiooniga tehakse kindlaks määrusega (EL) nr 1305/2013 ja selle alusel komisjonis vastu võetud õigusaktidega nõutud teabevahetuse puudulikkusest tingitud mittevastavusi, tõlgenduserinevusi või muid vasturääkivusi või kui on kindlaid tõendeid selle kohta, et kuludeklaratsioonis sisalduvad kulud võivad olla seotud eeskirjade eiramisega, või kui maaelu arengu programmi juhtimis- ja kontrollisüsteemi toimimises võib esineda puudusi, esitab asjaomane liikmesriik komisjoni taotlusel täiendavad andmed kõnealuses taotluses kindlaks määratud ajavahemiku jooksul, mille pikkus sõltub probleemi tõsidusest.
Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 36 lõike 5 kohase vahemaksetähtaja võib maksetaotluse kogu summa või osa suhtes katkestada alates andmete esitamise taotluse edastamise kuupäevast kuni nõutud teabe saamiseni, ent mitte kauemaks kui määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 83 lõikes 1 sätestatud maksimumperioodiks.
Kui asjaomane liikmesriik ei vasta taotluses osutatud tähtaja jooksul täiendava teabe nõudele või kui vastus loetakse mitterahuldavaks või kui sellest nähtub, et kohaldatavaid eeskirju on rikutud või et liidu vahendeid on vääralt kasutatud, võib komisjon maksed vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artiklile 41 peatada või neid vähendada.
5. Arvestusperioodil deklareeritud kulud võivad sisaldada sama eelarveaasta eelnevate aruandeperioodide andmete parandusi.
Selliseid konkreetse eelarveaastaga seotud kulusid ja sihtotstarbelisi tulusid, mida ei ole kantud eespool lõike 2 punktides a, b ja c nimetatud deklaratsioonidesse, võib korrigeerida ainult aastaaruannetes, mis saadetakse komisjonile vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 102 lõike 1 esimese lõigu punkti c alapunktile iii.
Artikkel 23
Väljamakstava summa arvutamine
1. Liidu toetus rahastamiskõlblikele avaliku sektori kuludele arvutatakse iga meetme ja iga võrdlusperioodi kohta kõnealuse perioodi esimesel päevas jõus oleva rahastamiskava alusel, millele on osutatud määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 8 lõike 1 punktis h. Arvutuses võetakse arvesse liidu toetuse korrektsioone, nagu on deklareeritud kõnealuse perioodi kuludeklaratsioonides.
2. Ilma et see piiraks määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 34 lõikes 2 sätestatud piirmäära kohaldamist, kui liidu poolt maaelu arengu programmi jaoks makstud toetuse kogusumma ületab maaelu arengu meetme jaoks kavandatud kogusummat, vähendatakse makstavat summat kõnealuse meetme jaoks kavandatud summale. Sellest tulenevalt välja jäetud liidupoolset mis tahes toetust võib maksta hiljem, tingimusel et liikmesriik on esitanud kohandatud rahastamiskava ja komisjon on selle heaks kiitnud.
3. Vahendite olemasolust sõltuvalt kannab komisjon liidupoolse toetuse iga liikmesriigi poolt avatud konto(de)le.
Liikmesriigid teatavad komisjonile viimase poolt esitatud vormis konto nimetuse või numbri.
4. JAGU
EAGFi ja EAFRD ühissätted
Artikkel 24
Teabe ja dokumentide elektrooniline vahetamine
1. Komisjon määrab kindlaks määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 102 kohaseks komisjoni ja liikmesriikide vaheliseks teavituseks ja konsulteerimiseks vajalikud teabesüsteemid, mille abil on võimalik dokumente ja teavet elektrooniliselt vahetada, ning kõnealuste süsteemide kohaldamiseks vajaliku korra. Komisjon teatab liikmesriikidele kõnealuste süsteemide rakendamise üldtingimused põllumajandusfondide komitee kaudu.
2. Lõikes 1 osutatud teabesüsteemid võimaldavad eelkõige töödelda järgmist:
a)
andmed, mis on vajalikud finantstehinguteks, eelkõige need, mis on seotud makseasutuste igakuise ja -aastase raamatupidamisarvestusega, kulu- ja tuludeklaratsioonidega ning delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 artiklis 3 ja käesoleva määruse artiklites 10, 11, 14, 15, 19, 20, 23 ja 29 osutatud teabe ja dokumentide edastamisega;
b)
ühist huvi pakkuvad dokumendid, mis võimaldavad kontrollida igakuist ja -aastast raamatupidamisarvestust ning konsulteerida teavet ja dokumente, mis makseasutused peavad komisjonile esitama;
c)
liidu tekstid ja komisjoni suunised ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta vastavalt määrusele (EL) nr 1306/2013 akrediteeritud ja määratud asutuste poolt ning samuti asjaomaste õigusaktide ühtse kohaldamisega seotud suunised.
3. Komisjon teeb artiklites 10, 19, 20 ja 23 ning artikli 30 lõike 1 punktides a, b ja d osutatud dokumentide vormi ja sisu liikmesriikidele kättesaadavaks teabesüsteemi kaudu esitatavate näidistega.
Komisjon muudab ja ajakohastab neid näidiseid põllumajandusfondide komitee edastatud teabe alusel.
4. Lõikes 1 osutatud teabesüsteemid võivad sisaldada andmete sisestamiseks ning komisjoni poolt fondide kontode haldamiseks vajalikke vahendeid, samuti vahendeid kindlaksmääratud maksete arvestamiseks või selliste maksete arvestamiseks, mis nõuavad ühtsete meetodite kasutamist, eelkõige seoses finantstehingute kulude ja väärtuse langemisega.
5. Andmed finantstehingute kohta lõikes 1 osutatud teabesüsteemides edastab, sisestab ja ajakohastab makseasutuse vastutusel kas makseasutus ise või selleks volitatud asutus, vajaduse korral määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 7 lõike 4 kohaselt akrediteeritud koordineeriva asutuse vahendusel.
6. Kui määruses (EL) nr 1306/2013 või kõnealuse määruse alusel komisjonis vastu võetud õigusaktides sätestatud dokument või menetlus nõuab volitatud isiku allkirja või kui isiku nõusolekut on vaja menetluse üheks või mitmeks etapiks, peavad nende dokumentide vahetamiseks loodud teabesüsteemid võimaldama isiku selgelt identifitseerida ja tagama kooskõlas liidu õigusaktidega piisava kindluse, et nende dokumentide sisu, sealhulgas menetluse etapid, jäävad muutmatuks. Seoses määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 102 lõike 1 esimese lõigu punkti c alapunktides i ja iii osutatud kuludeklaratsioonidega ja vahendite haldaja kinnitusega, mis lisatakse aastaruannetele, säilitavad makseasutused või vajaduse korral kõnelause määruse artikli 7 lõigete 2 ja 4 kohaselt akrediteeritud koordineerivad asutused esitatud dokumendid nende algvormis ka elektrooniliselt.
7. Elektroonilisi ja digitaalseid dokumente tuleb säilitada artiklis 32 sätestatud kogu tähtaja jooksul.
8. Teabesüsteemi mittetoimimise või püsiühenduse puudumise korral võib liikmesriik, olles eelnevalt komisjoniga kokku leppinud, saata dokumendid muus komisjoni kindlaksmääratud vormis ja tingimustel.
Artikkel 25
Maksmise peatamine teabe hilinenud esitamise korral
Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 18 lõikes 3 osutatud rakendusaktides, millega määratakse kindlaks igakuised maksed või kõnealuse määruse artiklis 36 osutatud vahemaksed, võetakse arvesse kõnesoleva määruse artikli 42 kohast maksete peatamist.
Artikkel 26
Satelliidifotode hankimine
1. Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 21 kohaldamisel teavitab iga liikmesriik komisjoni hiljemalt iga aasta 1. novembriks järgmisest:
a)
kas ta soovib, et komisjon hangib kontrollideks ja/või põldude identifitseerimise süsteemi kvaliteedi hindamiseks vajalikud satelliidifotod;
b)
kontrollitava pindala ja kavandatud kontrollipiirkondade arv.
2. Liikmesriigid, kes paluvad komisjonil hankida satelliidifotod, määravad koos komisjoniga enne lõikes 1 osutatud teabe edastamisele järgnevat 15. jaanuari lõplikult kindlaks kõnealuste fotodega hõlmatud piirkonnad ja nende fotode saamise ajakava.
3. Komisjon annab saadud satelliidifotod liikmesriikide volitatud esindajatele tasuta. Need esindajad peavad järgima tarnijatega sõlmitud lepingute autoriõigusesätteid ja tagastama fotod pärast töö lõpetamist.
4. Kui kõik liikmesriikidelt saadud taotlused ületavad määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 21 kohaldamiseks ette nähtud eelarve, teeb komisjon olemasolevate rahaliste vahendite kõige tõhusamat kasutamist eesmärgiks seades otsuse satelliidifotode arvu vähendamise kohta.
III PEATÜKK
RAAMATUPIDAMISARVESTUSE KONTROLLIMINE JA HEAKSKIITMINE
1. JAGU
Võlgade sissenõudmine
Artikkel 27
Alusetute maksete tagasinõudmisel kohaldatav intress
1. Kui põllumajandussektorit käsitlevate õigusaktidega ei ole teisiti ette nähtud, arvutatakse intress eeskirjade eiramise või hooletuse tagajärjena tagasinõutavatelt alusetutelt maksetelt sellise ajavahemiku kohta, mis jääb toetusesaajale esitatud tagasinõudekorraldusel märgitud maksetähtaja ja tagasimaksmise või mahaarvamise kuupäeva vahele. Maksetähtaeg võib olla kuni 60 päeva pärast tagasinõudekorralduse esitamist.
2. Kohaldatav intressimäär ei ole mingil juhul väiksem kui liikmesriigi õiguse kohaselt võrreldavate alusetult tehtud kulutuste tagasinõudmise või tagasinõuete kogumise korral kehtiv intressimäär.
Artikkel 28
Sissenõudmine tasaarvestuse kaudu
Ilma et see piiraks liikmesriikide õigusaktidega ette nähtud mis tahes muu täitemeetme võtmist, tasaarvestavad liikmesriigid toetusesaajalt laekumata võlad, mis on liikmesriikide õigusaktide kohaselt kindlaks määratud, edaspidiste maksetega, mis võlgade sissenõudmise eest vastutav makseasutus teeb kõnealusele toetusesaajale.
2. JAGU
Raamatupidamisarvestuse kontrollimine ja heakskiitmine
Artikkel 29
Raamatupidamise aastaaruannete sisu
Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 102 lõike 1 esimese lõigu punkti c alapunkti iii kohased raamatupidamise aastaaruanded sisaldavad järgmist:
a)
kõnealuse määruse artiklis 43 osutatud sihtotstarbelised tulud;
b)
EAGFi kulud pärast kõikide eelarveaasta lõpus tagasinõudmata alusetute maksete, k.a võimalikud intressid, mahaarvamist (v.a käesoleva artikli punktis f osutatud summad), summeerituna liidu eelarve punktide ja alapunktide kaupa;
c)
EAFRD kulud programmide, meetmete ja konkreetsete osalusmäärade kaupa. Kulude aastaaruanded peavad sisaldama ka teavet tagasinõutud summade kohta. Kui programm on lõpetatud, tuleb kõik eelarveaasta lõpus tagasinõudmata alusetud maksed, k.a võimalikud intressid, (v.a käesoleva artikli punktis f osutatud summad) kõnealuse eelarveaasta kuludest maha arvata;
d)
punktide ja alapunktide kaupa või EAFRDga seoses programmide, meetmete, konkreetsete osalusmäärade ja sihtvaldkondade kaupa koostatud tabel erinevuste kohta aastaaruandes deklareeritud kulude ja sihtotstarbeliste tulude ning nende kulude ja sihtotstarbeliste kulude vahel, mis on deklareeritud sama aja kohta dokumentides, millele osutatakse käesoleva määruse artikli 10 lõike 1 punktis b seoses EAGFiga ja käesoleva määruse artikli 22 lõikes 2 seoses EAFRDga, ning selgitus iga erinevuse kohta;
e)
eraldi asjaomase liikmesriigi ja liidu kantavad vastavad summad kooskõlas määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 54 lõike 2 esimese lõiguga ja artikli 54 lõikega 3;
f)
tabel määruse (EÜ, Euratom) nr 2988/95 (16) artikli 1 lõike 2 kohaselt eeskirjade eiramise tagajärjel alusetult makstud ja eelarveaasta lõpus veel tagasinõutavate summade kohta, sealhulgas põllumajandussektorit käsitlevate õigusaktidega ettenähtud võimalikud karistused koos intressidega vastavalt käesoleva määruse II lisas esitatud näidisele;
g)
väljavõte võlgnike registrisse kantud tagasinõutavatest ning EAGFi või EAFRD arvele kantavatest summadest, k.a võimalikud karistused ja intressid, (v.a käesoleva artikli punktides b, c ja f osutatud summad) vastavalt käesoleva määruse III lisas esitatud näidisele;
h)
kokkuvõte sekkumistegevusest ning teade sekkumisvarude koguste ja paiknemise kohta eelarveaasta lõpus;
i)
kinnitus selle kohta, et kulusid, sihtotstarbelisi tulusid ja üksikasjalikke andmeid sekkumisvarude kõigi ümberpaigutuste kohta säilitatakse makseasutuse elektroonilises andmebaasis ja raamatupidamisandmetes;
j)
lõppbilanss eelarveaasta lõpus kasutamata/kontrollimata ja heakskiitmata kumuleeritud ettemaksete kohta, mida liikmesriigid on teinud toetusesaajatele; see esitatakse seoses EAGFiga meetmete kaupa ja seoses EAFRDga programmide kaupa, sealhulgas viimase puhul koos finantsvahenditega. Finantsvahendite puhul hõlmab lõppbilanss komisjoni makstud summasid, mida liikmesriigid ei ole kasutanud lõppsaajatele toetuse maksmiseks ega eraldanud tagatislepingutele vastavalt määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 42 lõikele 1.
Artikkel 30
Teabe edastamine
1. Raamatupidamisarvestuse kontrollimiseks ja heakskiitmiseks vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artiklile 51 peavad liikmesriigid komisjonile saatma järgmised dokumendid:
a)
raamatupidamise aastaaruande kirjed, nagu on osutatud käesoleva määruse artiklis 29;
b)
sertifitseerimisasutuse või -asutuste arvamused ja aruanded, nagu on osutatud käesoleva määruse artikli 5 lõigetes 3 ja 4;
c)
kõiki statistika ja kontrolli jaoks vajalikke raamatupidamisandmeid kajastav täielik dokumentatsioon;
d)
vahendite haldaja kinnitus, nagu on osutatud käesoleva määruse artiklis 3.
2. Lõikes 1 osutatud dokumendid ja raamatupidamisandmed esitatakse komisjonile hiljemalt kõnesolevates dokumentides ja andmetes käsitletavale eelarveaastale järgneva aasta 15. veebruariks. Kõnealuse lõike punktides a, b ja d osutatud dokumendid esitatakse ühes eksemplaris koos elektroonilise koopiaga vastavalt vormile ja tingimustele, mille kehtestab komisjon vastavalt artiklile 24.
3. Komisjoni taotlusel või liikmesriigi algatusel võib komisjonile saata lisateavet asjaomase raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise kohta tähtaja jooksul, mille komisjon määrab kindlaks teabe edastamiseks vajalikust töömahust lähtuvalt. Sellise teabe puudumise korral võib komisjon aruandeid kontrollida ja need heaks kiita tema käsutuses olevate andmete alusel.
4. Komisjon võib rahuldada põhjendatud taotluse pikendada teabe edastamise tähtaega, kui see taotlus esitatakse talle enne edastamistähtaja lõppu.
Artikkel 31
Raamatupidamisandmete vorm ja sisu
1. Artikli 30 lõike 1 punktis c osutatud raamatupidamisandmete vorm ja sisu ning nende andmete edastamine komisjonile on sätestatud komisjoni rakendusmääruses (EL) nr 991/2013 (17).
2. Komisjon kasutab raamatupidamisandmeid ainult selleks, et:
a)
täita oma ülesandeid raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise raames vastavalt määrusele (EL) nr 1306/2013;
b)
jälgida põllumajandussektori arengut ja koostada prognoose.
Euroopa Kontrollikojal ja Euroopa Pettustevastasel Ametil (OLAF) on oma ülesannete täitmiseks juurdepääs kõnealusele teabele.
3. Kogutud raamatupidamisandmetes sisalduvaid isikuandmeid töödeldakse üksnes lõikes 2 nimetatud eesmärgil. Kui komisjon kasutab raamatupidamisandmeid lõike 2 esimese lõigu punktis b osutatud eesmärgil, muudab komisjon sellised andmed anonüümseks ning töötleb neid kõiki vaid koos.
4. Asjaomased isikud adresseerivad igasugused isikuandmete töötlemist käsitlevad järelepärimised komisjonile vastavalt IV lisas sätestatud korrale.
5. Komisjon tagab raamatupidamisandmete konfidentsiaalsuse ja säilitamise turvalisuse.
Artikkel 32
Raamatupidamisandmete säilitamine
1. EAGFi rahastatud kulusid ja talle laekuvaid sihtotstarbelisi tulusid tõendavad alusdokumendid peavad olema komisjonile kättesaadavad vähemalt kolm aastat pärast seda aastat, millal komisjon määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 51 kohaselt asjaomase eelarveaasta aruandeid kontrollib ja need heaks kiidab.
2. EAFRD rahastatud kulusid ja talle laekuvaid sihtotstarbelisi tulusid tõendavad alusdokumendid peavad olema komisjonile kättesaadavad vähemalt kolm aastat pärast seda aastat, millal makseasutus on teinud lõppmakse.
3. Eeskirjade eiramise või hooletuse korral peavad lõigetes 1 ja 2 osutatud tõendavad alusdokumendid olema komisjonile kättesaadavad vähemalt kolm aastat pärast aastat, millal summad toetusesaajatelt täielikult tagasi nõutakse ja fondide arvele kantakse või millal määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 54 lõike 2 kohaselt määratakse kindlaks tagasinõudmata maksega seonduvad finantstagajärjed.
4. Määruse (EL) nr 1306/2013 artikliga 52 ette nähtud vastavuskontrolli korral peavad käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2 osutatud alusdokumendid olema komisjonile kättesaadavad vähemalt üks aasta pärast selle kontrolli lõpetamise aastat või kui vastavuse kontrolli otsust menetletakse Euroopa Kohtus, siis üks aasta pärast kõnealuse menetluse lõpetamise aastat.
5. Lõigetes 1-4 osutatud tõendavad alusdokumendid peavad olema komisjonile kättesaadavad paberkandjal, elektrooniliselt ja/või mõlemal viisil.
Dokumente võib säilitada üksnes elektrooniliselt sel juhul, kui asjaomase liikmesriigi õiguse kohaselt on riigisisese kohtumenetluse aluseks olevate tehingute tõenditena lubatud kasutada elektroonilisi dokumente.
Kui dokumente säilitatakse üksnes elektrooniliselt, peab asjaomane süsteem vastama delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 I lisa 3. jao punktile B.
Artikkel 33
Raamatupidamisarvestuse kontrollimine ja heakskiitmine
1. Komisjoni otsuses määruse (EL) nr 1306/2013 artiklis 51 osutatud raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise kohta tuleb kindlaks määrata igas liikmesriigis asjaomasel eelarveaastal tehtud kulusummad, mis käesoleva määruse artiklis 29 osutatud raamatupidamise aastaaruannete alusel võib kanda fondide arvele, ning kõik vähendamised ja peatamised vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artiklile 41.
Otsuses määratakse kindlaks ka summad, mida liit ja asjaomane liikmesriik rahastavad määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 54 lõike 2 kohaselt.
Seoses EAFRDga peavad raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsuses kindlaksmääratud summad sisaldama vahendeid, mida asjaomased liikmesriigid võivad määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 56 teise lõigu kohaselt ümber jaotades uuesti kasutada.
2. EAGFi puhul saadakse summa, mis raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsuse tulemusel tuleb liikmesriigilt tagasi nõuda või liikmesriigile maksta, lahutades asjaomasel eelarveaastal tehtud kuumaksed lõike 1 kohaselt sama aasta kohta kinnitatud kuludest. Komisjon lahutab kõnealuse summa sellisest kuumaksest või liidab summa sellisele kuumaksele, mis on seotud raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsusele järgneval teisel kuul tekkinud kuludega.
EAFRD puhul saadakse summa, mis raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsuse tulemusel tuleb liikmesriigilt tagasi nõuda või talle maksta, lahutades asjaomasel eelarveaastal tehtud vahemaksed lõike 1 kohaselt sama aasta kohta kinnitatud kuludest.
Komisjon lahutab kõnealuse summa sellisest esimesest maksest või liidab summa sellisele esimesele maksele, mille kohta liikmesriik on esitanud kuludeklaratsiooni pärast seda, kui määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 51 kohane otsus on vastu võetud.
3. Komisjon teatab asjaomasele liikmesriigile hiljemalt enne eelarveaastale järgneva aasta 30. aprilli tema esitatud teabe kontrollimise tulemused ja lisab oma muudatusettepanekud.
4. Kui komisjon ei saa asjaomasest liikmesriigist tulenevatel põhjustel selle liikmesriigi raamatupidamisarvestust enne järgneva aasta 31. maid kontrollida ja heaks kiita, teatab komisjon kõnealusele liikmesriigile lisakontrollidest, mis ta kavatseb teha vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artiklile 47.
5. Lõikeid 1-4 kohaldatakse mutatis mutandis määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 43 kohaste sihtotstarbeliste tulude suhtes.
Artikkel 34
Vastavuse kontroll
1. Kui komisjon leiab, et kulud ei ole kantud kooskõlas liidu eeskirjadega, määrab ta liidupoolsest rahastamisest väljajäetavad summad kindlaks oma järelduste põhjal ja võtab arvesse liikmesriikidelt saadud teavet, tingimusel et see teave esitatakse õigel ajal vastavalt komisjoni kehtestatud tähtaegade jooksul määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 52 kohaselt tehtud vastavuskontrolli raames ja kooskõlas käesoleva artikliga.
2. Kui komisjon avastab tänu uurimisele, et tehtud kulutused ei ole liidu eeskirjadega kooskõlas, edastab ta kontrollimise tulemused asjaomasele liikmesriigile ja täpsustab vajalikud parandusmeetmed, et edaspidi tagada eeskirjadele vastavus, ja märgib finantskorrektsioonide esialgse suuruse, mis tema arvates menetluse selles etapis on vastavuses tema järeldustega. Neli kuud pärast vastamistähtaja möödumist kutsub komisjon liikmesriigi kahepoolsetele läbirääkimistele. Sellekohases teates osutatakse käesolevale artiklile.
Liikmesriik peab vastama kahe kuu jooksul pärast teate kättesaamist. Liikmesriik võib oma vastuses eelkõige:
a)
tõendada komisjonile, et mittevastavuse tegelik ulatus või fondidele kaasnev risk on komisjoni hinnatust väiksem;
b)
teatada komisjonile liidu eeskirjade järgimise tagamiseks võetavad parandusmeetmed ja nende jõustumise kuupäeva.
Põhjendatud juhtudel ja liikmesriigi põhjendatud taotluse korral võib komisjon lubada kahekuulise tähtaja pikendamist kahe kuu võrra. Taotlus tuleb komisjonile adresseerida enne kõnealuse tähtaja möödumist.
Kui liikmesriik leiab, et kahepoolseid läbirääkimisi ei ole vaja, teavitab ta sellest komisjoni eespool nimetatud teate kaudu.
3. Kahepoolsetel läbirääkimistel püüavad pooled kokku leppida vajalikes meetmetes ning eeskirjade rikkumise raskusastme ja liidule tekitatud rahalise kahju hindamises.
Komisjon koostab 30 tööpäeva jooksul kahepoolsete läbirääkimiste protokolli ja saadab selle liikmesriigile. Liikmesriik võib saata komisjonile oma märkused 15 tööpäeva jooksul pärast protokolli kättesaamist.
Komisjon edastab liikmesriigile kuus kuud pärast kahepoolsete läbirääkimiste protokolli saatmist ametlikult järeldused, mis on tehtud vastavuskontrolli raames saadud teabe alusel. Teates esitatakse hinnang määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 52 ja delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 artikli 12 kohaselt liidu rahastamisest välja jäetavate kulude kohta. Komisjoni teates viidatakse käesoleva määruse artikli 40 lõikele 1.
4. Kui liikmesriik on kasutanud artiklis 40 osutatud lepitusmenetlust, teeb komisjon oma järeldused liikmesriigile teatavaks hiljemalt kuus kuud pärast:
a)
lepitusorgani aruande saamist või
b)
liikmesriigilt artikli 40 lõike 3 teise lõigu kohase tähtaja jooksul lisateabe saamist, tingimusel et käesoleva artikli lõikes 6 sätestatud tingimused on täidetud.
5. Lõigete 3 ja 4 kohaldamiseks asjaomaste tähtaegade jooksul peab komisjonil olema kogu teave, mis on konkreetses menetlusetapis oluline. Kui komisjon leiab, et teave ei ole piisav, võib ta lõigetes 3 ja 4 sätestatud tähtaja jooksul igal ajal:
a)
küsida liikmesriigilt lisateavet, mille liikmesriik peab saatma kahe kuu jooksul pärast teate kättesaamist, ja/või
b)
teatada liikmesriigile oma kavatsusest teha lisakontrollkäik vajalike kontrollide teostamiseks.
Sel juhul algavad lõigetes 3 ja 4 osutatud tähtajad uuesti kas pärast seda, kui komisjon on nõutud lisateabe kätte saanud, või alates lisakontrollkäigu viimasest päevast.
6. Hinnates liidu rahastamisest väljajäetavaid kulusid, võib liikmesriigi teavet, mis on saadetud pärast lõike 3 teises lõigus osutatud komisjoni ametlikku teadet, võtta arvesse üksnes juhul, kui:
a)
see on vajalik selleks, et liidu eelarvele tekkinud finantskahju oluliselt suuremaks ei hinnataks, ja
b)
kui teabe hilisem esitamine on nõuetekohaselt põhjendatud välisteguritega ega takista komisjoni võtmast õigel ajal vastu määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 52 kohast otsust.
7. Komisjon võtab pärast käesoleva määruse artikli 34 lõike 3 või 4 kohaselt liikmesriikidele järelduste edastamist vajaduse korral määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 52 alusel vastu otsuse või mitu otsust liidu eeskirjade rikkumisega seotud kulude väljajätmise kohta liidu rahastamisest. Komisjon võib teha järjestikuseid vastavuskontrolle seni, kuni liikmesriik on parandusmeetmed tegelikult rakendanud.
8. Seoses EAGFiga teeb komisjon liidu rahastamisest mahaarvamised määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 52 kohaselt tehtud otsusele järgneval teisel kuul tehtud kuludega seotud kuumaksetest.
Seoses EAFRDga teeb komisjon liidu rahastamisest mahaarvamised maksest, mille kohta liikmesriik on esitanud kuludeklaratsiooni pärast seda, kui määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 52 kohane otsus on vastu võetud.
Liikmesriigi taotlusel ja pärast konsulteerimist põllumajandusfondide komiteega võib komisjon siiski otsustada määrata mõne teise tähtaja mahaarvamise tegemiseks või lubada tagasimakseid teha osamaksetena lähtuvalt määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 52 kohaselt vastu võetud rakendusakti lisatud mahaarvamise tähtsusest.
9. Komisjon võib nõuetekohastel juhtudel, millest teatatakse asjaomasele liikmesriigile, pikendada lõigetes 3 ja 4 sätestatud ajavahemikke.
10. Lõikeid 1-9 kohaldatakse mutatis mutandis määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 43 kohaste sihtotstarbeliste tulude suhtes.
Artikkel 35
Otsus mitte alustada ega jätkata uurimist vastavuskontrolli raames
1. Komisjon võib otsustada määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 52 kohast uurimist vastavuskontrolli raames mitte alustada ega jätkata, kui ta leiab, et artikli 34 lõikes 2 osutatud uurimise tulemusel kindlaks tehtud mittevastavuse eest määratav võimalik finantskorrektsioon ei ületa 50 000 eurot ja moodustab vähem kui 2 % asjaomastest kuludest või tagasinõutavatest summadest.
2. Kui komisjon vähendab igakuiseid makseid vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 41 lõikele 1, võib ta otsustada kõnealuse määruse artikli 52 kohast uurimist vastavuskontrolli raames mitte alustada ega jätkata, tingimusel et asjaomasel liikmesriigil ei ole kõnesoleva määruse artikli 41 lõike 1 kohase menetluse raames vastuväiteid käesoleva lõike kohaldamise suhtes.
Artikkel 36
Lepitusorgan
Määruse (EL) nr 1306/2013 artikliga 52 ette nähtud vastavuskontrolli tegemiseks luuakse lepitusorgan. Lepitusorganil on järgmised ülesanded:
a)
vaadata läbi kõik juhtumid, mille on lepitusorganile esitanud liikmesriik, kes on saanud komisjonilt käesoleva määruse artikli 34 lõike 3 teise lõigu kohase ametliku teate, sealhulgas hinnangulised kulud, mis komisjon kavatseb liidu rahastamisest välja jätta;
b)
püüda lähendada komisjoni ja asjaomase liikmesriigi lahknevaid seisukohti;
c)
koostada uurimise lõpus lepitustegevuse tulemuste aruanne, millele lisatakse organi arvates vajalikud märkused, kui kõik vaidlusküsimused või osa neist jäävad lahendamata.
Artikkel 37
Lepitusorgani koosseis
1. Lepitusorgan koosneb vähemalt viiest liikmest, kes valitakse tunnustatud isikute hulgast, kelle sõltumatus on igati tagatud ja kes on pädevad ühise põllumajanduspoliitika, sealhulgas maaelu arengu rahastamise või finantsauditi alases töös.
Kõnealused isikud peavad olema eri liikmesriikide kodanikud.
2. Komisjon määrab eesistuja, liikmed ja asendusliikmed ametisse esialgu kolmeks aastaks pärast konsulteerimist põllumajandusfondide komiteega.
Ametiaega võib pikendada korraga üksnes ühe aasta võrra ja sellest tuleb teavitada põllumajandusfondide komiteed. Kui ametisse nimetatav eesistuja on juba lepitusorgani liige, on tema esialgne ametiaeg eesistujana kolm aastat.
Eesistuja, liikmete ja asendusliikmete nimed avaldatakse Euroopa Liidu Teataja C-seerias.
3. Lepitusorgani liikmete töö tasustamisel võetakse arvesse aega, mis neil tuleb ülesandele pühendada. Kulud hüvitatakse vastavalt komisjoni kehtivatele personalieeskirjadele.
4. Eesistuja ja liikmed jäävad pärast ametiaja lõppu ametisse seni, kuni nad asendatakse või uuesti ametisse nimetatakse.
5. Komisjon võib pärast konsulteerimist põllumajandusfondide komiteega vabastada ametist liikmed, kes ei vasta enam lepitusorgani kohustuste täitmiseks esitatavatele tingimustele või keda mingil põhjusel ei saada kätte määramata aja jooksul.
Ülejäänud aja ametiajast, milleks asjaomane liige ametisse määrati, asendab teda sel juhul asendusliige ning sellest teatatakse põllumajandusfondide komiteele.
Kui eesistuja ametiaeg lõpetatakse, määrab komisjon pärast konsulteerimist põllumajandusfondide komiteega liikme, kes täidab eesistuja kohustusi ülejäänud aja ametiajast, milleks eesistuja ametisse määrati.
Artikkel 38
Lepitusorgani sõltumatus
1. Lepitusorgani liikmed täidavad oma ülesandeid sõltumatult, taotlemata ja võtmata vastu juhiseid komisjonilt, valitsustelt või asutustelt.
Liikmed ei osale lepitusorgani töös ega kirjuta alla aruandele, kui nad on varasemas ametis olnud isiklikult seotud käsitletava juhtumiga.
2. Ilma et see piiraks aluslepingu artikli 287 kohaldamist, ei avalikusta lepitusorgani liikmed teavet, mis on neile teatavaks saanud lepitusorganis töötamise ajal. Selline teave on konfidentsiaalne ja selle suhtes kehtib ametisaladuse hoidmise kohustus.
Artikkel 39
Töökord
1. Lepitusorgani istungid toimuvad komisjoni asukohas. Eesistuja valmistab töö ette ja korraldab seda. Tema puudumise korral ja ilma et see piiraks artikli 37 lõike 5 esimese lõigu kohaldamist, täidab eesistuja kohustusi lepitusorgani vanim liige.
Lepitusorganile osutab sekretariaaditeenuseid komisjon.
2. Ilma et see piiraks artikli 38 lõike 1 teise lõigu kohaldamist, tuleb aruanded heaks kiita kohalviibivate liikmete absoluutse häälteenamusega; organ on otsustusvõimeline, kui nõupidamiste kvoorumiks on kolm liiget.
Aruandele kirjutavad alla eesistuja ja liikmed, kes on nõupidamistest osa võtnud. Aruannetele annab kaasallkirja sekretariaadi liige.
Artikkel 40
Lepitusmenetlus
1. Liikmesriik esitab juhtumi lepitusorganile läbivaatamiseks 30 tööpäeva jooksul pärast seda, kui ta on saanud komisjonilt artikli 34 lõike 3 teises lõigus osutatud ametliku teate, ja saadab põhjendatud lepitustaotluse lepitusorgani sekretariaadile.
Järgitava menetluskorra ja sekretariaadi aadressi teatab liikmesriikidele põllumajandusfondide komitee.
2. Lepitustaotlus võetakse vastu üksnes juhul, kui summa, mida komisjoni teatele vastavalt kavatsetakse liidu rahastamisest välja jätta:
a)
on üle ühe miljoni euro
või
b)
moodustab vähemalt 25 % liikmesriigi kogukulutustest aasta jooksul asjaomase eelarvepunkti raames.
Kui liikmesriik on asja varasema arutamise käigus põhjendatult väitnud, et juhtum on seotud liidu kohaldamise põhimõttelise küsimusega, võib lepitusorgani eesistuja tunnistada lepitustaotluse vastuvõetavaks. Taotlust ei võeta vastu, kui küsimus on üksnes õiguslikus tõlgenduses.
3. Lepitusorgan teostab uurimise nii mitteametlikult ja kiiresti kui võimalik, tuginedes üksnes artikli 34 lõike 3 kohaselt ametlike järelduste teatavaks tegemise ajal komisjoni käsutuses olevale tõendusmaterjalile ning kuulates komisjoni ja asjaomased riigiasutused erapooletult ära.
Kui liikmesriik peab siiski vajalikuks esitada oma lepitustaotluses teavet, mis ei olnud komisjonile edastatud, võib lepitusorgan paluda komisjonil hinnata kõnealust uut teavet üksnes juhul, kui artikli 34 lõikes 6 sätestatud tingimused on täidetud. Teave edastatakse komisjonile hiljemalt kaks kuud pärast artikli 36 punktis c osutatud aruande saatmist.
4. Kui lepitusorgan nelja kuu jooksul pärast juhtumi esitamist ei suuda komisjoni ja liikmesriigi seisukohti lepitada, loetakse lepitusmenetlus ebaõnnestunuks.
Artikli 36 punktis c osutatud aruandes esitatakse põhjendused, miks seisukohti ei suudetud lepitada. Selles märgitakse, kas menetluse käigus jõuti osalisele kokkuleppele ja kas lepitusorgan palub komisjonil vastavalt lõike 3 teisele lõigule hinnata uut teavet.
Aruanne saadetakse:
a)
asjaomasele liikmesriigile;
b)
komisjonile läbivaatamiseks enne järelduste saatmist liikmesriikidele;
c)
teistele liikmesriikidele põllumajandusfondide komitee raames.
IV PEATÜKK
KONTROLLIEESKIRJAD
1. JAGU
Üldeeskirjad
Artikkel 41
Kohapealsete kontrollide arvu vähendamine
1. Liikmesriigid võivad otsustada alandada kohapealsete kontrollide miinimummäära kooskõlas määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 59 lõikega 5, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:
a)
sertifitseerimisasutus on määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 9 kohaselt esitanud arvamuse, milles kinnitatakse sisekontrollisüsteemide nõuetekohast toimimist ja asjaolu, et asjaomase andmekogumi veamäär on alla olulisuse piirmäära 2,0 % vähemalt kahel järjestikusel eelarveaastal, mil vähendatud kontrollimäära kavatsetakse kohaldada;
b)
komisjon ei ole asjaomast liikmesriiki teavitanud, et ta ei saa määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 9 kohase sertifitseerimisasutuse esitatud, käesoleva lõigu punktis a osutatud tõendit heaks kiita; ning
c)
komisjon
i)
ei ole asjaomast liikmesriiki määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 52 kohaselt teavitanud asjaomase üksikabikava või meetme kontrollisüsteemi puudusest või
ii)
on käesoleva määruse artikli 34 kohaldamisel rahul asjaomase liikmesriigi võetud parandusmeetmetega, kui seda liikmesriiki on määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 52 kohaselt teavitatud asjaomase üksikabikava või meetme kontrollisüsteemi puudusest, ja kui kõnealust liikmesriiki on sellest teavitatud.
2. Liikmesriik võib otsustada vähendada kohapealsete kontrollide miinimummäära kooskõlas valdkondlikes õigusaktides sätestatud tasemetega ja vajaduse korral lisatingimustega.
Liikmesriigid teatavad komisjonile oma otsusest vähendada kohapealsete kontrollide arvu kohe pärast sellise otsuse tegemist. Kõnealune teave sisaldab järgmist:
a)
asjaomane toetuskava või -meede;
b)
vähendatud miinimummääraga kohapealsete kontrollide tegemise ajavahemik;
c)
kohapealsete kontrollide vähendatud miinimummäära kohaldamine.
3. Kui lõikes 1 kehtestatud mis tahes kumulatiivsetest tingimustest või valdkondlikes õigusaktides sätestatud mis tahes lisatingimustest ei peeta enam kinni, tühistavad liikmesriigid oma otsuse alandada kohapealsete kontrollide miinimummäära ja kohaldavad alates järgmisest taotlusaastast põllumajandussektorit käsitlevate õigusaktidega ette nähtud miinimummäära.
2. JAGU
Tehingute kontrollimine
Artikkel 42
Liikmesriikide tehtav kontroll
1. Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 80 lõike 1 kohaselt kontrollitakse ettevõtjate äridokumente süstemaatiliselt igal käesoleva artikli lõikes 4 osutatud kontrolliperioodil. Sellise kontrolliga on hõlmatud vähemalt pooled ettevõtjatest, kelle laekumiste või maksete või nende summa EAGFi rahastamissüsteemi kohaselt ületab 150 000 eurot EAGFi eelarveaastal, mis eelneb asjaomase kontrolliperioodi algusele.
2. Igal kontrolliperioodil valivad liikmesriigid, ilma et see piiraks nende kohustusi seoses määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 80 lõikega 1, riskianalüüsi põhjal kontrollitavad ettevõtjad kõigi meetmete kohta, niivõrd kui see on teostatav. Liikmesriigid edastavad komisjonile oma taotlused riskianalüüsi tegemiseks vähemalt kuus kuud enne kontrolliperioodi algust. Taotlustes esitatakse kogu asjaomane teave analüüsiks kasutatava lähenemisviisi, tehnika ja andmete kohta, samuti tehtavate kontrollide kriteeriumide ja eeldatava rakendusmeetodi kohta. Taotlus koostatakse vastavalt käesoleva määruse V lisale. Liikmesriigid võtavad arvesse riskianalüüsi taotluse kohta tehtud märkusi, mis komisjon esitab kaheksa nädala jooksul pärast taotluse kättesaamist.
3. Seoses meetmetega, mille puhul liikmesriik ei pea riskianalüüsi kasutamist vajalikuks, kontrollitakse kohustuslikult kõiki ettevõtjaid, kelle puhul on EAGFi rahastamissüsteemi raames laekunud summade või tehtud maksete või kõnealuse kahe summa väärtus ületanud 350 000 eurot ning keda ei ole käesoleva määruse ega määruse (EL) nr 1306/2013 V jaotise III peatüki kohaselt kontrollitud kummagi eelmise kontrolliperioodi jooksul.
4. Kontrolliperiood kestab alates 1. juulist kuni järgmise aasta 30. juunini. Kontroll hõlmab vähemalt 12kuulist ajavahemikku, mis lõpeb eelmise kontrolliperioodi jooksul; seda võib pikendada liikmesriikide kindlaksmääratavateks ajavahemikeks, mis eelnevad või järgnevad kõnealusele 12kuulisele ajavahemikule.
Artikkel 43
Juurdepääs äridokumentidele
Ettevõtjad säilitavad äridokumente vähemalt kolm aastat alates selle aasta lõpust, mille jooksul need on koostatud. Liikmesriigid võivad ette näha pikema dokumentide säilitamise tähtaja.
Artikkel 44
Ühismeetmed
Omal algatusel või liikmesriigi ettepanekul võib komisjon kokkuleppel asjaomaste liikmesriikidega otsustada kooskõlastada ühismeetmeid, mis hõlmavad vähemalt kahe liikmesriigi vahelist vastastikust abistamist, nagu on sätestatud määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 83 lõikes 1.
Artikkel 45
Vastastikune abi
1. Makse sooritamise EAGFi eelarveaastale järgneva esimese kolme kuu jooksul saadavad liikmesriigid määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 83 lõikes 1 osutatud ettevõtjate loetelu kõikidele liikmesriikidele, kus sellised ettevõtjad asuvad. Loetelu peab sisaldama kõiki vajalikke üksikasju, et sihtliikmesriik saaks kindlaks teha asjaomased ettevõtjad ja täita oma kontrollikohustusi. Sihtliikmesriigid vastutavad selliste ettevõtjate kontrolli eest vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artiklile 80. Komisjonile saadetakse iga loetelu koopia.
Liikmesriik, kellele makse laekub või kes makse teeb, võib taotleda liikmesriigilt, kus ettevõtja asub, teatavate loetelus olevate ettevõtjate kontrollimist vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artiklile 80, põhjendades taotlust ja viidates eelkõige ettevõtjaga seotud riskidele.
Taotluse saanud liikmesriik võtab nõuetekohaselt arvesse ettevõtjaga seotud riske, millest teatatakse taotluse esitanud liikmesriigile.
Taotluse saanud liikmesriik teavitab taotluse esitanud liikmesriiki pärast taotluse vastuvõtmist võetud meetmetest. Kui loetellu kantud ettevõtjat kontrollitakse, teatab taotluse saanud ja kontrolli teostanud liikmesriik kõnealuse kontrolli tulemused taotluse esitanud liikmesriigile hiljemalt kolme kuu jooksul pärast kontrolliperioodi lõppu.
Komisjonile saadetakse selliste taotluste kohta ülevaade kord kvartalis ühe kuu jooksul pärast iga kvartali lõppu. Komisjon võib nõuda iga üksiktaotluse koopiat.
Esimeses lõigus osutatud ettevõtjate loetelu koostatakse käesoleva määruse VI lisas esitatud näidisvormi kohaselt.
2. Määruse (ELÜ) nr 1306/2013 artikli 83 lõikes 2 osutatud ettevõtjate loetelu koostatakse käesoleva määruse VII lisas esitatud näidisvormi kohaselt.
3. Lõike 1 teise lõigu ja määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 83 lõike 3 kohane liikmesriigi taotlus kontrollida mõnes teises liikmesriigis asuvat ettevõtjat koostatakse käesoleva määruse VIII lisas esitatud näidisvormi kohaselt.
4. Teave lõike 1 teises lõigus ja määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 83 lõikes 3 osutatud kontrollitulemuste kohta koostatakse käesoleva määruse IX lisas esitatud näidisvormi kohaselt.
5. Ülevaade lõike 1 viiendas lõigus ja määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 83 lõikes 3 osutatud taotlustest, sealhulgas kontrollitulemused, koostatakse käesoleva määruse X lisas esitatud näidisvormi kohaselt.
6. Lõike 1 kohane teave esitatakse elektrooniliselt rakendusmääruse (EL) nr 991/2013 II lisa 2. jaos esitatud vormis.
Artikkel 46
Iga-aastased kavad ja aruanded
1. Määruse (EL) nr 1306/2013 artiklis 84 osutatud iga-aastased kontrollikavad koostatakse käesoleva määruse XI lisas esitatud näidisvormi kohaselt.
2. Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 86 lõikes 1 osutatud aastaaruandes esitatakse teave kõigi esinenud raskuste kohta ja kirjeldatakse nende raskuste ületamiseks võetud meetmeid ja vajaduse korral parandusettepanekuid.
Aruanne sisaldab üksikasjalikku teavet kõigi määruse (EL) nr 1306/2013 V jaotise III peatüki kohaldamisega seotud selliste aspektide kohta, mis on loetletud käesoleva määruse XII lisas ja sätestatud selgelt määratletud jagudes kõnealuses lisas osutatud pealkirjade all.
3. Käesoleva artikli ja artikli 45 alusel esitatavad andmed võib edastada paberil või elektrooniliselt sellises vormis, mille lepivad omavahel kokku saatja ja vastuvõtja.
4. Igal aastal hindab komisjon tehtud edusamme määruse (EL) nr 1306/2013 artiklis 109 osutatud iga-aastases finantsaruandes fondide juhtimise kohta.
Artikkel 47
Eriasutused
1. Määruse (EL) nr 1306/2013 artiklis 85 osutatud eriasutused vastutavad lisaks kõnealuses artiklis osutatud ülesannetele ka järgmise eest:
a)
koolitused, mis võimaldavad käesoleva jao alusel kontrolli teostamise eest vastutavatel liikmesriigi ametnikel omandada oma kohustuste täitmiseks piisavaid teadmisi;
b)
määruse (EL) nr 1306/2013 V jaotise III peatükiga ettenähtud ja selle kohaselt tehtud kontrollidega seotud aruannete ja muude dokumentide haldamine;
c)
määruse (EL) nr 1306/2013 artiklis 84 osutatud programmide ja kõnealuse määruse artikli 86 lõikes 1 osutatud aruannete koostamine ja edastamine.
2. Liikmesriigid annavad eriasutustele kõik vajalikud õigused lõikes 1 osutatud ülesannete täitmiseks.
Eriasutus koosneb piisavast hulgast nimetatud ülesannete täitmiseks vajaliku koolitusega ametnikest.
3. Liikmesriikides, kus kontrollitavate ettevõtjate arv on alla kümne, eriasutuse loomist ei nõuta.
V PEATÜKK
TAGATISED
1. JAGU
Reguleerimisala, infotehnoloogia, vääramatu jõud
Artikkel 48
Reguleerimisala
Käesolevat peatükki kohaldatakse kõigil juhtudel, kui põllumajandussektorit käsitlevate õigusaktidega on ette nähtud tagatised, olenemata sellest, kas mõistet „tagatis” kasutatakse.
Käesolevat peatükki ei kohaldata tagatiste suhtes, mis esitatakse nõukogu määruses (EMÜ) nr 2913/92 (18) osutatud impordi- või eksporditollimaksude tasumise tagamiseks.
Artikkel 49
E-haldus
Teadete, dokumentide ja tagatiste esitamisel, töötlemisel ja haldamisel võib kasutada infotehnoloogiat, tingimusel et kohaldatavaid süsteeme hallatakse vastavalt ametlikult tunnustatud kvaliteedi- ja turvaprotokollidele, mis sobivad kõnealuste süsteemidega.
Kui pädeval asutusel ei ole IT-süsteemide vaheliste erinevuste tõttu võimalik kontrollitavatele dokumentidele juurde pääseda, tuleb kõnealused dokumendid välja trükkida ja nende ehtsust peab tõendama kõnealuste IT-süsteemide haldamise eest vastutav pädev asutus („väljaandev asutus”) või dokumentide ehtsuse tõendamise eest vastutav pädev asutus.
Selliseid väljatrükke võib asendada elektroonilise sõnumiga väljaandva asutuse ja toetusesaaja või pädeva asutuse vahel, tingimusel et väljaandev asutus esitab teate ehtsust ametlikult tõendava protokolli.
Artikkel 50
Vääramatu jõuga seotud ajalised piirangud
1. Käesolevat artiklit kohaldatakse juhul, kui konkreetses määruses sellele osutatakse.
2. Vääramatu jõu esinemist kinnitav taotlus ei ole vastuvõetav, kui pädev asutus sai selle 30 kalendripäeva pärast:
a)
päeva, mil pädev asutus teavitas ettevõtjat asjaomase kohustuse täitmata jätmisest delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 artikli 23 lõike 2 tähenduses, asjaomase kohustuse täitmise tähtaja aegumisest kõnealuse määruse artikli 23 lõike 3 kohaselt või asjaomase kohustuse täitmist kinnitava tõendi esitamise tähtaja aegumisest kõnealuse määruse artikli 23 lõike 4 kohaselt;
b)
kolmandas riigis pakkumuste esitamise lõppkuupäeva, kui hankemenetlus on seotud eksporditoetuste eelkinnitusega sertifikaatidega.
3. Ettevõtjad tõendavad pädevale asutusele selliste asjaolu esinemist, mis nende arvates oli vääramatu jõud, 181 kalendripäeva jooksul enne kohustuse lõplikuks täitmiseks ettenähtud tähtaja möödumist. Ettevõtjatele võib anda lisaaega, kui nad ei suuda esitada tõendit kõnealuseks tähtajaks, hoolimata tõendi saamiseks ja selle edastamiseks vajaliku hoolsuskohustuse täitmisest.
4. Liikmesriigid teatavad komisjonile kinnitatud vääramatu jõu juhtudest ja esitavad iga juhtumi kohta asjaomase teabe.
2. JAGU
Tagatise vorm
Artikkel 51
Vorm
1. Tagatise võib anda:
a)
sularahasissemaksena, nagu on osutatud delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 artikli 19 lõigetes 2 ja 3; ja/või
b)
määruse (EL) nr 907/2014 artikli 21 kohase tagatise andja määramisega.
2. Pädeva asutuse äranägemisel võib anda tagatise:
a)
sularahasissemaksena pangas;
b)
mis on esitatud avalik-õiguslike asutuste või avalike fondide tähtajaliste võlgnevuste kohta esitatud tunnustatud nõuete pantimise kaudu, kui kõnealuste nõuete suhtes ei esitata ülimuslikke nõudeid, ja/või
c)
asjaomase liikmesriigi kaubeldavate tagatise pantimise kaudu, tingimusel et kõnealune liikmesriik on need emiteerinud või garanteerinud.
3. Pädev asutus võib kehtestada täiendavaid tähtaegu seoses lõikes 2 loetletud liiki tagatiste vastuvõetavaks tunnistamisega.
Artikkel 52
Kaubeldav tagatis
1. Artikli 51 lõike 2 punkti c kohaselt panditud tagatise kasutusväärtus tagatise andmise ajal on vähemalt 115 % nõutava tagatise väärtusest.
2. Pädev asutus võib artikli 51 lõike 2 punktis c loetletud liiki tagatise vastuvõetavaks tunnistada ainult juhul, kui tagatist pakkuv isik kirjalikult kohustub andma kas täiendava tagatise või asendama algtagatise, kui kõnealuse tagatise kasutusväärtus on kolme kuu jooksul olnud alla 105 % nõutava tagatise väärtusest. Kõnealust kirjalikku kohustust ei ole vaja juhul, kui see on juba liikmesriigi õigusaktidega ette nähtud. Pädev astus vaatab korrapäraselt sellise tagatise väärtuse üle.
3. Pädev asutus võtab artikli 51 lõike 2 punktis c osutatud tagatise kasutusväärtuse hindamisel arvesse realiseerimiskulusid.
4. Tagatiste kasutusväärtus arvestatakse viimase kasutusel oleva noteeringu alusel.
5. Tagatist andev isik tõendab pädeva asutuse taotluse korral tagatise kasutusväärtust.
Artikkel 53
Asendamine ja sidumine kohustusega
1. Tagatise võib asendada mõne teise tagatisega.
Pädeva asutuse luba on vaja juhul, kui:
a)
algtagatis on kinni peetud, kuid veel realiseerimata, või
b)
asendav tagatis on artikli 51 lõikes 2 loetletud liiki.
2. Üldtagatise võib asendada mõne teise üldtagatisega tingimusel, et uus üldtagatis hõlmab vähemalt seda osa algsest üldtagatisest, mis asendamise ajal on määratud tagama ühe või mitme seni veel täitmata kohustuse täitmist.
3. Pärast üldtagatise osa sidumist konkreetse kohustusega arvestatakse välja ülejäänud üldtagatise saldo.
3. JAGU
Tagatise tagastamine ja kaotamine
Artikkel 54
Tagatise osaline tagastamine
Kui asjakohastes liidu erieeskirjades ei ole miinimumkogust ette nähtud, võib pädev asutus ise piirata iga tagatise osaliselt tagastamiste arvu ning kindlaks määrata iga sellise tagastamisega seotud miinimumsumma.
Enne tagatise osalist või täielikku tagastamist võib pädev asutus nõuda kirjaliku tagastamistaotluse esitamist.
Kui tagatis hõlmab üle 100 % nõutavast tagatissummast, tagastatakse üle 100 % ulatuv osa tagatisest siis, kui ülejäänud tagatissumma lõplikult tagastatakse või maha arvatakse.
Artikkel 55
Tagatise kaotamine
1. Pädev asutus, kes saab teate tagatise osalist või täielikku kaotamist ajendanud asjaolude kohta, nõuab viivitamata kohustuse täitmisega seotud isikult mahaarvatava summa väljamaksmist kuni 30 päeva jooksul alates maksenõude kättesaamise kuupäevast.
Kui makse ei ole selleks ajaks tehtud, siis pädev asutus:
a)
kannab iga artikli 51 lõike 1 punktis a kirjeldatud liiki tagatise viivitamata asjakohasele kontole;
b)
nõuab viivitamata, et artikli 51 lõike 1 punktis b osutatud tagatise andja teeks makse kuni 30 päeva jooksul alates maksunõude kättesaamise kuupäevast;
c)
võtab viivitamata meetmeid:
i)
artikli 51 lõike 2 punktides b ja c kirjeldatud tagatiste ümberarvestamiseks sularahasse, millest piisab maksta oleva summa katmiseks;
ii)
selleks, et kanda artikli 51 lõike 2 punktis a osutatud panditud sularahasissemaksed oma kontole.
Pädev asutus võib asjaomaselt isikult makse tegemist nõudmata iga artikli 51 lõike 1 punktis a kirjeldatud liiki tagatise viivitamata asjakohasele kontole kanda.
2. Ilma et see piiraks lõike 1 kohaldamist:
a)
maksab asjaomane pool juhul, kui on tehtud otsus tagatise tagastamata jätmise kohta ja kui seda on taotluse korral kooskõlas liikmesriigi õigusaktidega edasi lükatud, intressi ajavahemiku eest, mis algab 30 päeva pärast lõike 1 esimeses lõigus osutatud maksenõude saamist ja lõpeb tegelikult tagastamata jäetud summa maksmisele eelneval päeval;
b)
kui apellatsioonimenetluse tulemustest lähtudes nõutakse, et asjaomane pool peab maksma 30 päeva jooksul kinni peetud summa, võib liikmesriik intressi arvutamisel käsitada makse tegemise päevana kõnealuse nõude kuupäevale järgnevat 20. päeva;
c)
kohaldatav intressimäär arvutatakse kooskõlas liikmesriigi õigusega, kuid see ei tohi mingil juhul olla madalam kui selle riigi poolt kohaldatav maksete tagasinõudmisel kehtiv intressimäär;
d)
arvavad makseasutused EAGFi või EAFRD kuludelt maha makstud intressid kooskõlas määrusega (EL) nr 1306/2013;
e)
võivad liikmesriigid kindlate ajavahemike järel seoses intressidega nõuda suurema tagatise esitamist.
3. Kui tagatisest on ilma jäädud ja vastav summa on juba kantud fondide arvele ning kui apellatsioonimenetluse tulemusel tuleb summa, millest on ilma jäädud, täielikult või osaliselt tagasi maksta, kannavad selle kulu fondid, välja arvatud juhul, kui tagatisest ilmajäämise põhjuseks on liikmesriigi haldusasutuste või muude asutuste ränk hooletus või viga.
4. JAGU
Teave
Artikkel 56
Teave kaotatud tagatiste ning tagatise liikide ja andjate kohta
1. Liikmesriigid hoiavad komisjoni jaoks kättesaadavana igal aastal kaotatud tagatiste üldarvu ja kogusumma, olenemata artiklis 55 sätestatud menetluse etapist, eristades mõlemal juhul riigieelarvesse krediteeritud ja liidu eelarvesse krediteeritud tagatised. Kõnealust teavet säilitatakse selliste kaotatud tagatiste kohta, mis on suuremad kui 1 000 eurot, ja seoses liidu eeskirjadega, mille kohaselt tagatist nõutakse. Teave hõlmab nii huvitatud isiku poolt otse makstud rahasummasid kui ka tagatise realiseerimise korral sisse nõutud summasid.
2. Liikmesriigid esitavad komisjonile loetelu:
a)
asutustest, kellel on lubatud tegutseda tagatise andjana ja sellekohastest nõuetest;
b)
vastavalt artikli 51 lõike 2 vastu võetud tagatiste liikidest ja sellekohastest nõuetest.
VI PEATÜKK
LÄBIPAISTVUS
Artikkel 57
Avaldatud teabe sisu
1. Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 111 lõike 1 punktides c ja d osutatud teave peab sisaldama järgmist:
a)
kõnealuse artikli punktis c osutatud toetussummade jaotus käesoleva määruse XIII lisas loetletud iga üksiku meetme kohta, samuti asjaomasel eelarveaastal igale toetusesaajale makstud toetuste kogusumma;
b)
fondidest rahastatud meetmete (loetletud käesoleva määruse XIII lisas) kirjeldus, sealhulgas iga meetme liik ja eesmärk, nagu on osutatud kõnealuse artikli punktis d.
2. Lõikes 1 osutatud summad väljendatakse eurodes liikmesriikides, kus euro on kasutusele võetud, ja muudes liikmesriikides nende omavääringus.
3. Ilma et see piiraks eraelu puutumatusega seotud vajalikku kaitset, võivad liikmesriigid avaldada lõigetega 1 ja 2 ettenähtust üksikasjalikumat teavet.
Artikkel 58
Teave omavalitsusüksuse kohta
Kui määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 112 kolmanda lõigu kohaselt avaldatav teave võimaldab mõnes konkreetses omavalitsusüksuses elavate või registreeritud toetusesaajate väikse arvu tõttu toetusesaajana identifitseerida füüsilisest isikust ettevõtja, avaldab asjaomane liikmesriik kõnealuse määruse artikli 111 lõike 1 esimese lõigu punkti b kohase teabena suurema haldusüksuse, kuhu kõnealune omavalitsusüksus kuulub.
Artikkel 59
Avaldamise vorm ja kuupäev
1. Ühtsel veebisaidil esitatav teave, nagu on osutatud määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 111 lõike 1 teises lõigus, tehakse kättesaadavaks otsingumootoriga, mis võimaldab kasutajal otsida toetusesaajaid nime kaudu, käesoleva määruse artikli 58 kohaselt omavalitsusüksuse kaudu või saadud summade või meetmete või nende andmete kombinatsiooni kaudu ning saada vastav teave ühtse andmekogumina. Kõnealune teave esitatakse liikmesriigi ametlikus keeles või keeltes ja/või ühes kolmest komisjoni töökeelest.
2. Lõikes 1 osutatud teave eelnenud eelarveaasta kohta avaldatakse iga aasta 31. maiks.
3. Kooskõlas kõnealuse artikliga jääb teave veebisaidil kättesaadavaks kaheks aastaks alates selle esialgsest avaldamisest.
Artikkel 60
Teave toetusesaajate kohta
Määruse (EL) nr 1306/2013 artiklis 113 osutatud teave toetusesaajate kohta esitatakse vastava viite lisamisega toetusetaotlusvormidele või andmete kogumise ajal.
Erandina esimesest lõigust teavitatakse fondidest toetuse saajaid 2014. ja 2015. eelarveaastal saadud maksetega seotud andmete avaldamisest vähemalt kaks kuud enne kõnealust avaldamist.
Artikkel 61
Põllumajanduslike väiketootjate kavaga seotud lävendite avaldamine
Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 112 teise lõigu kohaselt liikmesriikide teatatud summad avaldatakse käesoleva määruse artikli 62 lõikes 1 osutatud liidu veebisaidil.
Artikkel 62
Koostöö komisjoni ja liikmesriikide vahel
1. Komisjon loob oma keskse internetiaadressi all tema hooldatava liidu veebisaidi, mis sisaldab linke liikmesriikide veebisaitidele. Komisjon ajakohastab internetilinke vastavalt liikmesriikide saadetud teabele.
2. Liikmesriigid saadavad komisjonile oma veebisaidi internetiaadressi kohe, kui see on loodud, ja teatavad komisjonile igast järgmisest muudatusest, mis mõjutavad nende veebisaitide kättesaadavust liidu veebisaidi kaudu.
3. Liikmesriigid määravad artikli 59 lõikes 1 osutatud ühtse veebisaidi loomise ja hooldamise eest vastutava asutuse. Liikmesriigid teatavad komisjonile kõnealuse asutuse nime ja täpse aadressi.
VII PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 63
Kehtetuks tunnistamine
Määrused (EÜ) nr 601/94, (EÜ) nr 4/2004 ja (EÜ) nr 259/2008 tunnistatakse kehtetuks.
Määrust (EÜ) nr 259/2008 kohaldatakse siiski 2013. aastal tehtud maksete suhtes. Erandina kõnealuse määruse artikli 3 lõikest 3 jääb selles artiklis osutatud teave veebisaidil kättesaadavaks üheks aastaks alates selle esialgsest avaldamisest.
Artikkel 64
Jõustumine ja kohaldamine
Käesolev määrus jõustub seitsmendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Kuid:
a)
artiklit 10 kohaldatakse liikmesriikide kantud kulude ja saadud sihtotstarbeliste tulude suhtes alates 16. oktoobrist 2014;
b)
artikleid 34-40 kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2015. Artikli 34 lõigetes 3 ja 4 sätestatud tähtaegu ei kohaldata siiski vastavuse kontrolli raames tehtava sellise uurimise suhtes, mille kohta saadeti määruse (EÜ) nr 885/2006 artikli 11 lõike 1 kohane teade enne 1. jaanuari 2015;
c)
VI peatükki kohaldatakse alates 2014. aastast tehtavate maksete suhtes;
d)
II lisa veergude V1 ja V2 kohaselt liikmesriikide edastatav teave esitatakse alates 2016. eelarveaastast.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 6. august 2014