РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1379/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 декември 2013 година
относно общата организация на пазарите на продукти от риболов и аквакултури, за изменение на регламенти (ЕО) № 1184/2006 и (ЕО) № 1224/2009 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕО) № 104/2000 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 42 и член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението от Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Обхватът на общата политика в областта на рибарството ("ОПР") включва мерките по отношение на пазарите на продукти от риболов и аквакултури в Съюза. Общата организация на пазарите на продукти от риболов и аквакултури, („ООП“) е неразделна част от ОПР и следва да допринася за постигането на нейните цели. Тъй като ОПР се преразглежда, ООП следва да бъде адаптирана по съответния начин.
(2)
Регламент (ЕО) № 104/2000 на Съвета (4) трябва да бъде преразгледан, за да се отчетат недостатъците, установени при прилагането на действащите понастоящем разпоредби, промените в Съюза и на световните пазари, както и развитието на дейностите, свързани с риболова и аквакултурите.
(3)
Риболовът е изключително важен за икономиките на крайбрежните райони на Съюза, включително най-отдалечените региони. Тъй като риболовът осигурява прехраната на рибарите в тези региони, следва да се предприемат мерки за повишаване на стабилността на пазарите и за увеличаване на съответствието между търсенето и предлагането.
(4)
Разпоредбите относно ООП следва да се прилагат в съответствие с международните ангажименти на Съюза, по-специално тези съгласно разпоредбите на Световната търговска организация. В търговията с продукти от риболов и аквакултури с трети държави следва да бъдат гарантирани условията за лоялна конкуренция, по-специално чрез спазване на изискванията за устойчивост и прилагането на социални стандарти, равностойни на тези, които се прилагат за продуктите в Съюза.
(5)
Важно е управлението на ООП да се ръководи от принципите на доброто управление на ОПР.
(6)
За да се осигури успехът на ООП, е важно потребителите да бъдат информирани чрез маркетингови и образователни кампании относно значението на консумацията на риба и големия брой съществуващи видове, както и относно важността на това да разбират информацията, представена върху етикетите.
(7)
Организациите на производителите на продукти на риболов и организациите на производителите на продукти от аквакултури ("организациите на производителите") са решаващ фактор за постигането на целите на ОПР и на ООП. Ето защо е необходимо да бъдат разширени техните отговорности и да се осигури необходимата финансова подкрепа, за да им се даде възможност да играят по-значима роля в ежедневното управление на рибарството, като се зачитат рамките, определени от целите на ОПР. Необходимо е също така да се гарантира, че техните членове извършват дейности, свързани с риболова и аквакултурите, по устойчив начин, подобряват предлагането на пазара на продукти, събират информация относно аквакултурите и повишават доходите си. При постигането на тези цели организациите на производителите следва да вземат предвид различните условия в секторите на рибарството и аквакултурите, преобладаващи в Съюза, включително в най-отдалечените региони, по-специално характерните особености на дребномащабния риболов и екстензивните аквакултури. Компетентните национални органи следва да могат да поемат отговорност за изпълнението на тези цели, като работят тясно с организациите на производителите по въпроси, свързани с управлението, включително, когато е целесъобразно, разпределението на квотите и управлението на риболовното усилие в зависимост от потребностите на всяко отделно риболовно стопанство.
(8)
Следва да се предприемат мерки за насърчаване на подходящо и представително участие на дребните производители.
(9)
За да се подобри конкурентоспособността и жизнеспособността на организациите на производителите, следва ясно да се определят подходящи критерии за тяхното създаване.
(10)
Междубраншовите организации, състоящи се от различни категории оператори в сектора на рибарството и аквакултурите, разполагат с потенциал да спомогнат за подобряване на координацията на дейностите за предлагане на пазара в рамките на веригата на доставка и за разработване на мерки, които са в интерес на целия сектор.
(11)
Целесъобразно е определянето на общи условия за признаване на организации на производителите и междубраншови организации от държавите-членки, за разширяване на приложното поле на правилата, приети от организации на производителите и междубраншови организации, както и за споделяне на разходите, произтичащи от това разширяване. Процедурата за разширяване на приложното поле на правилата следва да подлежи на одобрение от Комисията.
(12)
Тъй като рибните запаси са споделен ресурс, тяхната устойчива и ефикасна експлоатация в някои случаи може да бъде постигната по-добре от организации, състоящи се от членове от различни държави-членки и различни региони. Следователно е необходимо също да се насърчава възможността за създаване на организации на производители и асоциации на организации на производителите на национално и транснационално равнище, въз основа, когато е целесъобразно, на биогеографски райони. Тези организации следва да са партньорства, които да се стремят да установят общи и задължителни правила и да осигурят равнопоставени условия за всички заинтересовани страни, участващи в рибарството. При създаването на такива организации трябва да се гарантира, че за тях продължават да се прилагат правилата за конкуренция, предвидени в настоящия регламент, и че е съобразена необходимостта от поддържане на връзката между отделните крайбрежни общности и риболовните стопанства и водите, които те традиционно експлоатират.
(13)
Комисията следва да насърчава мерките за подпомагане, насочени към засилване на участието на жените в организациите на производителите на продукти от аквакултури.
(14)
За да могат да насочват своите членове към устойчиви дейности, свързани с рибарството и аквакултурите, организациите на производителите следва да изготвят и представят на компетентните органи на държавите-членки план за производство и предлагане на пазара, съдържащ мерките за изпълнение, необходими на тези организации на производителите за постигането на техните цели.
(15)
За постигането на целите на ОПР по отношение на изхвърлянията, е необходимо широко да се използват селективни риболовни съоръжения, които ще предотвратят улова на маломерна риба.
(16)
Непредвидимостта на риболовните дейности прави целесъобразно създаването на механизъм за съхранение на продукти от риболов за консумация от човека с цел насърчаване на по-голямата стабилност на пазара и увеличаване на възвращаемостта от продуктите, по-специално чрез създаване на добавена стойност. Този механизъм следва да допринесе за стабилизиране и сближаване на местните пазари в Съюза с оглед постигане на целите на вътрешния пазар.
(17)
За да се вземе предвид разнообразието на цените в рамките на Съюза, всяка организация на производителите в областта на рибарството следва да има право да направи предложение за цена, при която да се задейства механизмът за съхранение. Тази цена на задействане на механизма следва да бъде определена така, че да се запази лоялната конкуренция между операторите.
(18)
Установяването и прилагането на общи търговски стандарти следва да позволи пазарът да бъда снабдяван с устойчиви продукти и да бъде реализиран пълният потенциал на вътрешния пазар на продукти от риболов и аквакултури и следва да улесни дейностите по предлагане на пазара в условията на лоялна конкуренция, като по този начин се спомогне за подобряване доходността на производството. За тази цел следва да продължат да се прилагат съществуващите стандарти за предлагане на пазара.
(19)
Необходимо е да се гарантира, че продуктите, внасяни на пазара на Съюза, съответстват на същите изисквания и стандарти за предлагане на пазара като онези, които трябва да бъдат спазвани от производителите от Съюза.
(20)
За да се гарантира високо ниво на защита на човешкото здраве, пусканите на пазара на Съюза продукти от риболов и аквакултури следва, независимо от техния произход, да съответстват на приложимите правила за безопасност на храните и хигиена.
(21)
За да се даде на потребителите възможност да направят информиран избор, е необходимо да им се предостави ясна и подробна информация, наред с другото, относно произхода и методите за производство на продуктите.
(22)
Използването на екомаркировка за продуктите от риболов и от аквакултури, независимо дали те са с произход от Съюза или извън него, позволява да се предостави ясна информация относно екологичната устойчивост на такива продукти. Ето защо Комисията трябва да разгледа възможността за разработване и установяване на минимални критерии за създаването на обща за целия Съюз екомаркировка за продуктите от риболов и от аквакултури.
(23)
С цел защита на потребителите компетентните национални органи, отговарящи за мониторинга и осигуряването на изпълнението на задълженията по настоящия регламент, следва да използват пълноценно наличните технологии, включително ДНК тестове, така че да се предотврати поставянето на фалшиви етикети върху улова от страна на операторите.
(24)
Правилата за конкуренция, отнасящи се за споразумения, решения и практики, посочени в член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз ("ДФЕС"), следва да се прилагат за производството или предлагането на пазара на продукти от риболов и аквакултури, доколкото тяхното прилагане не възпрепятства функционирането на ООП и не застрашава постигането на целите, установени в член 39 от ДФЕС.
(25)
Целесъобразно е да се определят правила за конкуренция, приложими към производството и предлагането на пазара на продукти от риболов и аквакултури, като се вземат предвид специфичните особености на сектора на рибарството и аквакултурите, включително раздробеността на сектора, фактът, че рибата е споделен ресурс и големият обем на вноса, за който следва да се прилагат същите правила като продуктите от риболов и аквакултури от Съюза. С оглед на опростяване съответните разпоредби на Регламент (ЕО) № 1184/2006 на Съвета (5) следва да бъдат включени в настоящия регламент. Поради това Регламент (ЕО) № 1184/2006 следва вече да не се прилага за продукти от риболов и аквакултури.
(26)
Необходимо е да се подобри събирането, обработването и разпространението на икономическата информация относно пазарите на продукти от риболов и аквакултури в Съюза.
(27)
За да се гарантират еднакви условия за прилагането на разпоредбите на настоящия регламент във връзка със сроковете, процедурите и формата на заявленията за признаване на организации на производители и на междубраншови организации, както и за оттеглянето на такова признаване; на формата, сроковете и процедурите на държавите-членки за съобщаване относно решения за признаване или оттегляне на признаване; формата и процедурата за уведомление от страна на държавите-членки относно правилата, задължителни за всички производители или оператори; формата и структурата на плана за производство и плана за предлагане на пазара, както и процедурата и сроковете за тяхното представяне и одобрение; формата за публикуване от страна на държавите-членки на цените на задействане, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (6).
(28)
Регламент (ЕО) № 104/2000 следва да бъде отменен. За да се осигури непрекъснатост в предоставянето на информация за потребителите обаче, член 4 от посочения регламент, следва да продължи да се прилага до 12 декември 2014 г..
(29)
Доколкото целта на настоящия регламент, а именно установяването на обща организация на пазарите на продукти от риболов и аквакултури не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки поради общия характер на пазара на продукти от риболов и аквакултури и следователно, поради нейния мащаб и последици и необходимостта от общи действия, може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да предприеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. Съгласно принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(30)
Регламенти (ЕО) № 1184/2006 и (ЕО) № 1224/2009 следва да бъдат съответно изменени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
1. Създава се обща организация на пазарите на продукти от риболов и продукти от аквакултури („ООП“).
2. ООП се състои от следните елементи:
a)
професионални организации;
б)
стандарти за предлагане на пазара;
в)
информация за потребителите;
г)
правила за конкуренция;
д)
проучване на пазара.
3. Външните аспекти на ООП се допълват от Регламент (ЕС) № 1220/2012 на Съвета (7) и Регламент (ЕС) № 1026/2012 на Европейския парламент и на Съвета (8).
4. За въвеждането на ООП е допустимо получаването на финансово подпомагане от Съюза в съответствие с бъдещ правен акт на Съюза за определяне на условията за финансовото подпомагане за политиката в областта на морското дело и рибарството за периода 2014-2020 г.
Член 2
Приложно поле
ООП се прилага за продуктите от риболов и аквакултури, изброени в приложение I към настоящия регламент, които се предлагат на пазара в Съюза.
Член 3
Цели
Целите на ООП са целите, определени в член 35 от Регламент (ЕС) № 1380/2013 на Европейския парламент и на Съвета (9).
Член 4
Принципи
ООП се ръководи от принципите на доброто управление, установени в член 3 от Регламент (ЕС) № 1380/2013.
Член 5
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията, предвидени в член 4 от Регламент (ЕС) № 1380/2013, както и определенията в член 4 от Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета (10), в член 2 от Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета (11), в членове 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (12) и в член 3 от Регламент (ЕО) № 1333/2008 (13). Прилагат се и следните определения:
a)
„продукти от риболов“ означава водните организми, получени в резултат на риболовна дейност, или продукти, получени от тях, изброени в приложение I;
б)
„продукти от аквакултури“ означава водните организми във всеки етап от техния жизнен цикъл, получени в резултат на дейности, свързани с аквакултурите, или продукти, получени от тях, изброени в приложение I;
в)
„производител“ означава физическо или юридическо лице, използващо средства за производство за получаване на продукти от риболов или аквакултури с цел пускането им на пазара;
г)
„сектор на рибарството и аквакултурите“ означава секторът на икономиката, който включва всички дейности по производство, преработка и предлагане на пазара на продукти от риболов или аквакултури;
д)
„предоставяне на пазара“ означава всяка доставка на продукти от риболов или аквакултури за дистрибуция, консумация или използване на пазара на Съюза в процеса на търговска дейност срещу заплащане или безплатно;
е)
„пускане на пазара“ означава предоставянето на продукт от рибарство или аквакултури на пазара на Съюза за първи път;
ж)
„на дребно“ означава обработка и/или преработка на храни и тяхното съхранение на мястото на продажба или доставка на крайния потребител, включително терминали за дистрибуция, операции за доставка на храна, заводски столове, заведения за обществено хранене, ресторанти и други подобни операции в областта на хранителните услуги, магазини, дистрибуторски центрове на супермаркети и пунктове за продажба на едро;
з)
„предварително опаковани продукти от риболов и аквакултури“ означава продукти от риболов и аквакултури, които представляват „предварително опаковани храни“ по смисъла на член 2, параграф 2, буква д) от Регламент (ЕО) № 1169/2011.
ГЛАВА II
ПРОФЕСИОНАЛНИ ОРГАНИЗАЦИИ
РАЗДЕЛ I
Създаване, цели и мерки
Член 6
Създаване на организации на производителите на продукти от риболов и на организации на производителите на продукти от аквакултури
1. Организациите на производителите на продукти от риболов и организациите на производителите на продукти от аквакултури ("организациите на производителите") могат да бъдат създадени по инициатива на производители на продукти от риболов или на продукти от аквакултури в една или повече държави-членки и признати в съответствие с разпоредбите на раздел II.
2. При създаването на организации на производителите се взема предвид особеното положение на дребните производители, когато е приложимо.
3. Организация на производителите, представляваща както дейностите в областта на рибарството, така и тези в областта на аквакултурите, може да бъде създадена като съвместна организация на производителите на продукти от риболов и от аквакултури.
Член 7
Цели на организациите на производителите
1. Организациите на производителите на продукти от риболов преследват следните цели:
a)
насърчаване на жизнеспособни и устойчиви риболовни дейности на техните членове при пълно спазване на политиката на опазване, както е определена по-конкретно в Регламент (ЕС) № 1380/2013 и в правото за околната среда, при съблюдаване на социалната политика и когато съответната държава-членка е предвидила това - участие в управлението на морските биологични ресурси;
б)
избягване и намаляване, доколкото е възможно, на нежелания улов от запаси за търговски цели, а когато е необходимо, пълноценно използване на този улов, без да се създава пазар за улов на екземпляри, чийто размер е под минималния референтен размер за целите на опазването в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС)№ 1380/2013;
в)
принос за проследяването на продуктите от риболов и достъп на потребителите до ясна и подробна информация;
г)
принос за премахването на незаконния, недеклариран и нерегулиран (ННН) риболов.
2. Организациите на производителите на продукти от аквакултури преследват следните цели:
a)
насърчаване на устойчиви дейности, свързани с аквакултурите, на техните членове, като им осигуряват възможности за развитие, по-специално при пълно спазване на Регламент (ЕС) № 1380/2013 и в правото за околната среда, при съблюдаване на социалната политика;
б)
гарантиране, че дейностите на техните членове съответстват на националните стратегически планове, посочени в член 34 от Регламент (ЕС) № 1380/2013;
в)
стремеж към гарантиране, че фуражите с риболовен произход в аквакултурите произхождат от рибни стопанства, които се управляват устойчиво.
3. Освен към постигане на целите, предвидени в параграфи 1 и 2, организациите на производителите преследват две или повече от следните цели:
a)
подобряване на условията за пускане на пазара на продуктите от риболов и от аквакултури на техните членове;
б)
подобряване на икономическата възвръщаемост;
в)
стабилизиране на пазарите;
г)
допринасяне към хранителните доставки и насърчаване на високото качество на храните и на стандартите за безопасност, като същевременно се допринася към заетостта в крайбрежните и селските райони;
д)
намаляване на екологичното въздействие на риболова, включително чрез мерки за подобряване на селективността на риболовните уреди.
4. Организациите на производителите могат да преследват и други допълнителни цели.
Член 8
Мерки, прилагани от организациите на производителите
1. За постигане на целите, определени в член 7, организациите на производителите могат да прилагат, наред с другото, следните мерки:
a)
съобразяване на производството с пазарните изисквания;
б)
насочване на доставките и предлагане на пазара на продуктите на техните членове;
в)
рекламиране на продуктите от риболов и аквакултури на техните членове от Съюза по недискриминационен начин чрез използване например на сертифицирането, и по-специално наименования за произход, печати за качество, географски означения, традиционно специфичен характер, както и на ползите от устойчивостта;
г)
контролиране и вземане на мерки за осигуряване на съответствие на дейностите на техните членове с правилата, установени от съответната организация на производителите;
д)
насърчаване на професионалното обучение и на програмите за сътрудничество, за да се създадат стимули за младите хора да навлязат в този сектор;
е)
намаляване на екологичното въздействие на риболова, включително чрез мерки за подобряване на селективността на риболовните уреди;
ж)
насърчаване използването на информационни и комуникационни технологии за подобряване на предлагането на пазара и цените;
з)
улесняване на достъпа на потребителите до информация относно продуктите от риболов и аквакултури.
2. Организациите на производителите на продукти от риболов могат да прилагат и мерки като:
a)
колективно планиране и управление на риболовните дейности на техните членове, при спазване на организацията от страна на държавите-членки на управлението на морските биологични ресурси на държавите-членки, включително разработване и прилагане на мерки за подобряване на селективността на риболовните уреди и предоставяне на консултации на компетентните орани;
б)
избягване и намаляване на нежелания улов чрез участие в разработването и прилагането на технически мерки и оптимално използване на нежелания улов на запаси за търговски цели, без да се създава пазар за улов на екземпляри, чийто размер е под минималния референтен размер за целите на опазването, в съответствие с член 15, параграф 11 от Регламент (ЕС) № 1380/2013 и с член 34, параграф 2 от настоящия регламент, в зависимост от случая;
в)
управление на временното съхранение на продукти от риболов в съответствие с членове 30 и 31 от настоящия регламент.
3. Организациите на производителите на продукти от аквакултури могат да прилагат и мерки като:
a)
насърчаване на устойчиви дейности, свързани с аквакултурите, по-специално по отношение на опазването на околната среда, здравето на животните и хуманното отношение към тях;
б)
събиране на информация за предлаганите на пазара продукти, включително икономическа информация за първите продажби, и за прогнозите за производството;
в)
събиране на информация за околната среда;
г)
планиране на управлението на дейностите, на техните членове, свързани с аквакултурите; и
д)
подпомагане на програми за специалисти за насърчаване на устойчиви продукти от аквакултури;
Член 9
Създаване на асоциации на организации на производителите
1. Асоциация на организации на производителите може да бъде създадена от признати в една или повече държави-членки организации на производителите по тяхна инициатива.
2. Разпоредбите на настоящия регламент, приложими за организациите на производителите, се прилагат и за асоциациите на организации на производителите, освен ако не е предвидено друго.
Член 10
Цели на асоциациите на организации на производителите
1. Асоциациите на организации на производителите преследват следните цели:
a)
изпълнение по по-ефективен и устойчив начин на целите на членуващите организации на производителите, определени в член 7;
б)
координиране и разработване на дейности от общ интерес за членуващите организации на производителите.
2. Асоциациите на организации на производителите могат да кандидатстват за финансово подпомагане в съответствие с бъдещ правен акт на Съюза за определяне на условията за финансовото подпомагане за политиката в областта на морското дело и рибарството за периода 2014-2020 г.
Член 11
Създаване на междубраншови организации
Междубраншови организации могат да бъдат създадени по инициатива на оператори на продукти от риболов и аквакултури в една или повече държави-членки и признати в съответствие с раздел II.
Член 12
Цели на междубраншовите организации
Междубраншовите организации подобряват координацията на предоставянето на пазара на Съюза на продукти от риболов и аквакултури и условията за предоставяне на тези продукти на пазара.
Член 13
Мерки, прилагани от междубраншовите организации
За постигане на целите, посочени в член 12, междубраншовите организации могат да използват следните мерки:
a)
изготвяне на стандартни договори, които са в съответствие със законодателството на Съюза;
б)
рекламиране на продуктите от риболов и аквакултури от Съюза по недискриминационен начин чрез използване например на сертифициране и по-специално наименования за произход, печати за качество, географските означения, традиционно специфичен характер, както и на ползите от устойчивостта;
в)
установяване на правила за производство и предлагане на пазара на продукти от риболов и аквакултури, които са по-строги от установените в законодателството на Съюза или в националното законодателство;
г)
подобряване на качеството, знанията и прозрачността в областта на производството и пазара, както и провеждане на дейности за професионално обучение, например по въпросите на качеството и проследяването, безопасността на храните и с цел насърчаване на инициативите в областта на научните изследвания;
д)
провеждане на изследвания и пазарни проучвания и разработване на техники за оптимизиране на функционирането на пазара, включително чрез използването на информационни и комуникационни технологии, както и събиране на социално-икономически данни;
е)
предоставяне на информация и провеждане на необходимите изследвания за осигуряване на устойчиво предлагане с обем, качество и цена, съответстващи на пазарните изисквания и потребителските очаквания;
ж)
популяризиране сред потребителите на видове рибни запаси, които са в устойчиво състояние, имат съществена хранителна стойност и не са широко консумирани;
з)
контролиране и вземане на мерки за осигуряване на съответствие на дейностите на техните членове с правилата, установени от съответната междубраншова организация.
РАЗДЕЛ II
Признаване
Член 14
Признаване на организации на производителите
1. Държавите-членки могат да признават за организации на производителите всички групи, създадени по инициатива на производители на продукти от риболов или аквакултури, които кандидатстват за получаване на такова признаване, при условие че те:
а)
спазват принципите, установени в член 17, и правилата, приети за тяхното прилагане;
б)
са достатъчно икономически активни на територията на съответната държава-членка или на част от нея, по-специално по отношение на броя на членовете или на обема на продукцията, която може да бъде предложена на пазара;
в)
имат правосубектност съгласно националното право на съответната държава-членка, имат официално място на централно управление и са установени на нейна територия;
г)
са в състояние да преследват целите, определени в член 7;
д)
спазват правилата за конкуренция, посочени в глава V;
е)
не злоупотребяват с господстващо положение на даден пазар; и
ж)
предоставят необходимата информация относно своите членове, управление и източници на финансиране.
2. Организациите на производителите, признати преди 29 декември 2013 г., се считат за организации на производителите за целите на настоящия регламент и обвързани от неговите разпоредби.
Член 15
Финансово подпомагане на организации на производителите или на асоциации от организации на производителите
Мерките за предлагане на пазара на продукти от риболов и от аквакултури, насочени към създаването или преструктурирането на организации на производителите или на асоциации на организации на производителите, могат да се подпомагат финансово в съответствие с бъдещ правен акт на Съюза за определяне на условията за финансовото подпомагане за политиката в областта на морското дело и рибарството за периода 2014-2020 г.
Член 16
Признаване на междубраншови организации
1. Държавите-членки могат да признават за междубраншови организации групи от оператори, установени на тяхна територия, които кандидатстват за получаване на такова признаване, при условие че те:
a)
спазват принципите, установени в член 17, и правилата, приети за тяхното прилагане;
б)
представляват значителен дял от производствената дейност, както и от дейностите по преработка или предлагане на пазара, или и двете дейности заедно, във връзка с продукти от риболов и аквакултури или продукти, преработени от продукти от риболов и аквакултури;
в)
самите не са ангажирани с дейности по производство, преработка или предлагане на пазара на продукти от риболов и аквакултури или продукти, преработени от продукти от риболов и аквакултури;
г)
имат правосубектност съгласно националното право на държава-членка, установени са там и имат официално място на централно управление на територията на тази държава-членка;
д)
притежават способност за преследване на целите, определени в член 12;
e)
вземат предвид интересите на потребителите;
ж)
не възпрепятстват стабилното функциониране на ООП; и
з)
спазват правилата за конкуренция, посочени в глава V.
2. Организациите, създадени преди 29 декември 2013 г., могат да бъдат признати за междубраншови организации за целите на настоящия регламент, при условие че съответната държава-членка се е уверила, че те спазват разпоредбите на настоящия регламент относно междубраншовите организации.
3. Междубраншовите организации, признати преди 29 декември 2013 г., се считат за междубраншови организации за целите на настоящия регламент и обвързани от неговите разпоредби.
Член 17
Вътрешно функциониране на организациите на производителите и междубраншовите организации
Вътрешното функциониране на организациите на производителите и междубраншовите организации, посочени в членове 14 и 16, се основава на следните принципи:
а)
спазване от членовете на правилата, приети от организацията във връзка с експлоатацията на рибните стопанства, производството и предлагането на пазара;
б)
отсъствие на дискриминация между членовете, по-конкретно въз основа на гражданство или място на установяване;
в)
събиране на финансова вноска от членовете с цел финансиране на организацията;
г)
демократично функциониране, което дава възможност на членовете да контролират организацията и нейните решения;
д)
налагане на ефективни, възпиращи и пропорционални наказания за нарушаване на задължения, предвидени съгласно вътрешните правила на съответната организация, по-специално в случай на неплащане на финансовите вноски;
е)
определяне на правила за приемане на нови членове и за отнемане на членството;
ж)
определяне на счетоводните и бюджетните правила, които са необходими за управлението на организацията.
Член 18
Проверки и оттегляне на признаването от държавите-членки
1. Държавите-членки извършват проверки през редовни интервали от време, за да се провери, че организациите на производителите и междубраншовите организации спазват условията за признаване, определени съответно в членове 14 и 16. Установяването на несъответствие може да доведе до оттегляне на признаването.
2. Държавата-членка, на чиято територия се намира официалното място на централно управление на организация на производителите или междубраншова организация, чиито членове са от различни държави-членки, или на асоциация на организации на производителите, признати в различни държави-членки, установява необходимото административно сътрудничество за извършване на проверки на дейностите на съответната организация или асоциация съвместно със съответните държави-членки.
Член 19
Разпределяне на възможности за риболов
При изпълнение на задачите си, организация на производителите, чиито членове са граждани на различни държави-членки, или асоциация на организации на производителите, признати в различни държави-членки, спазва разпоредбите, които уреждат разпределянето на възможностите за риболов между държавите-членки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1380/2013
Член 20
Проверки на Комисията
1. За да се гарантира спазването на условията за признаване на организации на производителите или междубраншови организации, определени съответно в членове 14 и 16, Комисията може да извършва проверки и, когато е целесъобразно - да изисква от съответната държава-членка да оттегли признаването на организации на производителите или междубраншови организации.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията по електронен път всяко решение за признаване или за оттегляне на признаване. Комисията предоставя тази информация на разположение на обществеността.
Член 21
Актове за изпълнение
1. Комисията приема актове за изпълнение относно:
a)
сроковете и процедурите, както и формата на заявленията за признаване на организации на производителите и междубраншови организации съгласно съответно членове 14 и 16, или за оттеглянето на такова признаване съгласно член 18;
б)
формата, сроковете и процедурите, които държавите-членки да прилагат при съобщаване на Комисията на всяко решение за признаване или за оттегляне на признаване съгласно член 20, параграф 2.
Когато е целесъобразно, приетите съгласно буква а) актове за изпълнение се съобразяват с характерните особености на дребномащабния риболов и аквакултури.
2. Актовете за изпълнение по параграф 1 се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 43, параграф 2.
РАЗДЕЛ III
Разширяване на приложното поле на правилата
Член 22
Разширяване на приложното поле на правилата на организации на производителите
1. Всяка държава-членка може да направи правилата, одобрени в рамките на организация на производителите, задължителни за производители, които не са членове на организацията и които предлагат на пазара който и да е от продуктите в областта, в която организацията е представителна, при условие че:
a)
организацията на производителите е създадена за срок от поне една година и се счита за представителна за производството и предлагането на пазара, включително, когато е приложимо, за сектора на дребномащабния и непромишления риболов, в една държава-членка и подаде заявление до компетентните национални органи;
б)
правилата, чието приложно поле трябва да бъде разширено, засягат всяка от мерките на организациите на производителите, определени в член 8, параграф 1, букви а),б) и в), член 8, параграф 2, букви а) и б) и член 8, параграф 3, букви а) - д);
в)
се спазват правилата за конкуренция, посочени в глава V.
2. За целите на параграф 1, буква а) организация на производителите на продукти от риболов се счита за представителна, когато осигурява най-малко 55 % от предлаганите на пазара количества от въпросния продукт през предходната година в областта, в която се предлага разширяване на приложното поле на правилата.
3. За целите на параграф 1, буква а) организация на производителите на продукти от аквакултури се счита за представителна, когато осигурява най-малко 40 % от предлаганите на пазара количества от въпросния продукт през предходната година в областта, в която се предлага разширяване на приложното поле на правилата.
4. Правилата, чието приложно поле трябва да бъде разширено по отношение на нечленуващи производители, се прилагат за период между 60 дни и 12 месеца.
Член 23
Разширяване на приложното поле на правилата на междубраншови организации
1. Всяка държава-членка може да направи някои от споразуменията, решенията или съгласуваните практики, възприети в рамките на междубраншова организация, задължителни в конкретна област или области за други оператори, които не са членове на организацията, при условие че:
a)
междубраншовата организация обхваща най-малко 65 % от всяка от най-малко две от следните дейности: производство, преработка или предлагане на пазара на съответния продукт през предходната година в съответната област или области на държава-членка, и подаде заявление до компетентните национални органи; и
б)
правилата, чието приложно поле трябва да бъде разширено по отношение на други оператори, се отнасят до някоя от мерките за междубраншовите организации, определени в член 13, букви а)-ж), и не причиняват вреда на други оператори в съответната държава-членка или в Съюза.
2. Разширяването на приложното поле на правилата може да бъде задължително за не повече от три години, без да се засяга член 25, параграф 4.
Член 24
Задължения
Когато приложното поле на правилата се разширява в съответствие с членове 22 и 23 по отношение на нечленуващи производители, съответната държава-членка може да реши, че такива нечленуващи производители са длъжни да заплатят на организацията на производителите или на междубраншовата организация равностойността на всички или на част от плащаните от членовете разходи в резултат от прилагането на разширеното по отношение на тези нечленуващи производители приложно поле на правилата.
Член 25
Разрешение от Комисията
1. Държавите-членки уведомяват Комисията за правилата, които възнамеряват да направят задължителни за всички производители или оператори от конкретна област или области съгласно членове 22 и 23.
2. Комисията приема решение, с което разрешава разширяването на приложното поле на правилата по параграф 1, при условие че:
a)
са спазени разпоредбите на членове 22 и 23;
б)
са спазени правилата за конкуренция, посочени в глава V;
в)
разширяването на приложното поле не застрашава свободната търговия; и
г)
не е застрашено постигането на целите на член 39 от ДФЕС.
3. В срок от един месец от получаване на уведомлението Комисията взема решение за разрешаване или отказ да разреши разширяването на приложното поле на правилата и уведомява държавите-членки за това. Ако Комисията не вземе решение в срок от един месец от получаване на уведомлението, се счита, че тя разрешава разширяването на приложното поле на правилата.
4. Разрешеното разширяване на приложното поле на правилата може да продължи да се прилага след изтичането на първоначалния срок, включително чрез мълчаливо съгласие, без изрично подновяване на разрешението, при условие че, най-малко един месец преди изтичането на първоначалния срок, съответната държава-членка е уведомила Комисията за допълнителния срок на прилагане и Комисията е разрешила този допълнителен срок или не е възразила срещу него в срок от един месец от получаване на уведомлението.
Член 26
Оттегляне на разрешение
Комисията може да извършва проверки и да оттегля разрешение за разширяване на приложното поле на правилата, когато установи неизпълнение на някое от изискванията за разрешението. Комисията уведомява държавите-членки за това оттегляне.
Член 27
Актове за изпълнение
Комисията приема актове за изпълнение относно формата и процедурата за уведомяване,предвидена в член 25, параграф 1. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 43, параграф 2.
РАЗДЕЛ IV
Планиране на производството и предлагането на пазара
Член 28
План за производство и предлагане на пазара
1. Всяка организация на производителите представя на своите компетентни национални органи за одобрение план за производство и предлагане на пазара най-малко за основните видове, предлагани от нея на пазара. Тези планове за производство и предлагане на пазара целят постигането на целите, определени в членове 3 и 7.
2. Планът за производство и предлагане на пазара съдържа:
а)
програма за производство за видове, подлежащи на улов или отглеждане;
б)
пазарна стратегия за осигуряване на съответствие между количеството, качеството и представянето на доставките и пазарните изисквания;
в)
мерки, които организацията на производителите да предприеме, за да допринесе за постигане на целите, определени в член 7;
г)
специални предварителни мерки за регулиране на доставките на видове, с които обичайно са свързани затруднения при предлагането на пазара през годината;
д)
приложими наказания за членове, които нарушават приетите решения за изпълнението на съответния план.
3. Компетентните национални органи одобряват плана за производство и предлагане на пазара. След одобрението на плана организацията на производителите пристъпва към незабавното му изпълнение.
4. Организациите на производителите могат да актуализират плана за производство и предлагане на пазара, като в този случай го представят за одобрение на компетентните национални органи.
5. Организацията на производителите изготвя годишен доклад на своите дейности съгласно плана за производство и предлагане на пазара и го представя на компетентните национални органи за одобрение.
6. Организациите на производителите могат да получат финансово подпомагане за изготвянето и изпълнението на планове за производство и предлагане на пазара в съответствие с бъдещ правен акт на Съюза за определяне на условията за финансовото подпомагане за политиката в областта на морското дело и рибарството за периода 2014-2020 г.
7. Държавите-членки извършват проверки, за да гарантират, че всяка организация на производителите изпълнява задълженията, предвидени в настоящия член; Установяването на несъответствие може да доведе до оттегляне на признаването.
Член 29
Актове за изпълнение
1. Комисията приема актове за изпълнение относно:
а)
формата и структурата на плана за производство и предлагане на пазара, посочен в член 28;
б)
процедурата и сроковете за представяне от страна на организациите на производителите и за одобряване от страна на държавите-членки на плана за производство и предлагане на пазара по член 28.
2. Актовете за изпълнение по параграф 1 се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 43, параграф 2.
РАЗДЕЛ V
Стабилизиране на пазарите
Член 30
Механизъм за съхранение
Организациите на производителите на продукти от риболов могат да получат финансово подпомагане за съхранението на продуктите от риболов, изброени в приложение II, при условие че:
a)
са спазени условията за подпомагане за съхранение, установени в бъдещ правен акт на Съюза за определяне на условията за финансовото подпомагане за политиката в областта на морското дело и рибарството за периода 2014-2020 г.;
б)
продуктите са пуснати на пазара от организации на производителите на продукти на риболов, но за тях не е бил намерен купувач на цената на задействане по член 31;
в)
продуктите отговарят на общите стандарти за предлагане на пазара, установени съгласно член 33, и са с необходимото качество за консумация от човека;
г)
продуктите са стабилизирани или преработени и съхранявани в контейнери или клетки или, чрез замразяване, на борда на кораби или в наземни съоръжения, осоляване, изсушаване, мариноване или, когато е приложимо, чрез варене и пастьоризация, независимо дали са подложени на филетиране или нарязване на парчета и, когато е уместно, отстраняване на главите;
д)
продуктите се въвеждат от мястото на съхранение на пазара за консумация от човека на по-късен етап;
е)
продуктите се съхраняват в продължение най-малко на пет дни.
Член 31
Цени на задействане на механизма за съхранение
1. Преди началото на всяка година всяка организация на производителите на продукти на риболов може самостоятелно да направи предложение за цена на задействане на механизма за съхранение по член 30 за продуктите от риболов, изброени в приложение II.
2. Цената на задействане не превишава 80 % от претеглената средна цена, регистрирана за въпросния продукт в областта на дейност на съответната организация на производителите през трите години, непосредствено предшестващи годината, за която се определя цената на задействане.
3. Когато се определя цена на задействане, се взема предвид следното:
a)
тенденциите при производството и търсенето;
б)
стабилизирането на пазарните цени;
в)
сближаване на пазарите;
г)
приходите на производителите;
д)
интересите на потребителите.
4. След разглеждане на предложенията на признатите на тяхна територия организации на производителите държавите-членки определят цените на задействане, които да се прилагат от организациите на производителите. Тези цени се определят въз основа на критериите, посочени в параграфи 2 и 3. Информация за цените се предоставя на обществеността.
Член 32
Актове за изпълнение
Комисията приема актове за изпълнение относно формата на публикуване от страна на държавите-членки на цените на задействане съгласно член 31, параграф 4. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 43, параграф 2.
ГЛАВА III
ОБЩИ СТАНДАРТИ ЗА ПРЕДЛАГАНЕ НА ПАЗАРА
Член 33
Определяне на общи стандарти за предлагане на пазара
1. Без да се засяга член 47, могат да се определят общи стандарти за предлагане на пазара на продуктите от риболов, изброени в приложение I, независимо от техния произход (от Съюза или внос), които са предназначени за консумация от човека.
2. Стандартите по параграф 1 могат да се отнасят до качеството, размера, теглото, опаковането, представянето или етикетирането на продуктите, и по-специално до:
a)
минималните размери за предлагане на пазара, като се отчитат най-добрите налични научни становища; тези минимални размери за предлагане на пазара съответстват, когато е приложимо, на минималните референтни размери за опазване в съответствие с член 15, параграф 10 от Регламент (ЕС) № 1380/2013;
б)
спецификациите на консервираните продукти в съответствие с изискванията за опазване и международните задължения.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат, без да се засягат:
a)
Регламент (ЕО) № 178/2002
б)
Регламент (ЕО) № 852/2004 на Европейския парламент и на Съвета (14);
в)
Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета (15);
г)
Регламент (ЕО) № 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета (16);
д)
Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета (17);
е)
Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета (18); и
ж)
Регламент (ЕО) № 1224/2009.
Член 34
Спазване на общите стандарти за предлагане на пазара
1. Продуктите, предназначени за консумация от човека, за които са определени общи стандарти за предлагане на пазара, могат да бъдат предоставяни на пазара в Съюза единствено в съответствие с тези стандарти.
2. Всички разтоварени на сушата продукти от риболов, включително онези, които не отговарят на общите стандарти за предлагане на пазара, могат да бъдат използвани за цели, различни от пряката консумация от човека, включително за рибно брашно, рибно масло, храни за домашни любимци, добавки в храните, лекарствени или козметични препарати.
ГЛАВА IV
ИНФОРМАЦИЯ ЗА ПОТРЕБИТЕЛИТЕ
Член 35
Задължителна информация
1. Без да се засяга Регламент (ЕС) № 1169/2011, продуктите от риболов и аквакултури по букви а), б), в) и д) от приложение I към настоящия регламент, които се предлагат на пазара в рамките на Съюза, независимо от техния произход или от метода за предлагане на пазара, могат да бъдат предлагани за продажба на крайния потребител или на заведения за обществено хранене само ако подходяща маркировка или етикетиране указват следното:
a)
търговското обозначение на видовете и тяхното научно наименование;
б)
производствения метод, по-специално посредством думите „… улов …“ или „… сладководен улов …“ или „… отгледан в рибни стопанства …“;
в)
зоната, в която продуктът е уловен или отгледан, и категорията риболовни уреди, използвани при улова на диви екземпляри, както е предвидено в първата колона от приложение III към настоящия регламент;
г)
дали продуктът е бил размразен;
д)
датата на минимална годност, когато е уместно.
Изискването по буква г) не се прилага по отношение на:
а)
съставките, налични в крайния продукт;
б)
храни, при които замразяването е технологически необходима стъпка в производствения процес;
в)
продукти от риболов и аквакултури, замразени с цел здравна безопасност в съответствие с раздел VIII от приложение III към Регламент (ЕО) № 853/2004;
г)
продукти от риболов и аквакултури, които са били размразени преди да бъдат подложени на опушване, осоляване, топлинна обработка, мариноване, изсушаване или комбинация от горните обработки.
2. За продукти от риболов и аквакултури, които не са предварително опаковани, задължителната информация, описана в параграф 1 може да се предостави при продажбата на дребно чрез търговска информация като билбордове или плакати.
3. Когато на крайния потребител или на заведения за обществено хранене се предлага за продажба смесен продукт, състоящ се от еднакви видове, но получени чрез различни производствени методи, се посочва методът за всяка партида. Когато на крайния потребител или на заведения за обществено хранене се предлага за продажба смесен продукт, състоящ се от еднакви видове, но получени от различни зони на улов или от различни държави, отглеждащи риба в стопанства, се посочва най-малко зоната на партидата, която е в най-голямо количество, заедно с указание, че продуктите произхождат от различни зони на улов или отглеждане.
4. Държавите-членки могат да освободят от изискванията по параграф 1 малките количества продукти, продавани директно от риболовни кораби на потребителите, при условие че не се надхвърля стойността, определена в член 58, параграф 8 от Регламент (ЕО) № 1224/2009.
5. Продуктите от риболов и аквакултури и техните опаковки, етикетирани или маркирани преди 13 декември 2014 г., които не съответстват на изискванията на настоящия член, могат да бъдат предлагани на пазара до изчерпването на наличните количества.
Член 36
Доклади относно екомаркировката
След консултация с държавите-членки и заинтересованите страни до 1 януари 2015 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за осъществимостта, в който представя възможностите за въвеждане на схема за екомаркировка за продуктите от риболов и аквакултури, по-специално във връзка с въвеждането на такава схема в целия Съюз и с определянето на минимални изисквания за използването на екомаркировка на Съюза от страна на държавите-членки.
Член 37
Търговско обозначение
1. За целите на член 35, параграф 1 държавите-членки изготвят и публикуват списък на търговските обозначения, приети на тяхна територия, заедно с научните им наименования. В списъка се посочва:
a)
научното наименование на всеки вид съгласно информационната система FishBase или съгласно базата данни AFSIS на Организацията по прехрана и земеделие (ФАО), когато е приложимо;
б)
търговското обозначение:
i)
наименованието на вида на официалния език или официалните езици на съответната държава членка;
ii)
когато е приложимо, друго наименование или наименования, възприети или разрешени на местно или регионално равнище.
2. Всички видове риба, които са съставка на друга храна, могат да бъдат обозначени като „риба“, при условие че наименованието и представянето на тази храна не се отнася до конкретен вид.
3. За всички промени в списъка с търговските обозначения, приети от държава-членка, незабавно трябва да се информира Комисията, която информира останалите държави-членки за тези промени.
Член 38
Посочване на зоната на улов или производство
1. Посочването на зоната на улов или производство в съответствие с член 35, параграф 1, буква в) се състои от следното:
a)
за продуктите от риболов, уловени в морски води, се посочва наименованието чрез изписване на подзоната или участъка, включени в списъка на риболовните зони на ФАО, както и името на зоната, което се посочва по разбираем за потребителя начин, или карта или пиктограма, обозначаващи тази зона, или чрез дерогация от това изискване, за продукти от риболов, уловени във води, които не са разположени в североизточните части на Атлантическия океан (риболовна зона 27 на ФАО) или на Средиземно или Черно море (риболовна зона 37 на ФАО), се посочванаименованието на риболовната зона на ФАО;
б)
за продуктите от риболов, уловени в сладки води, се посочва наименованието на водния обект на произход в държавата-членка или третата държава на произход на продукта;
в)
за продуктите от аквакултури се посочва държавата-членка или третата държава, в която продуктът е достигнал повече от половината от окончателното си тегло или е прекарал повече от половината от периода си на развитие, или - за черупчести, е преминал окончателно развитие или етап на култивиране в продължение най-малко на шест месеца.
2. В допълнение към информацията по параграф 1 операторите могат да посочват по-точно зоната на улов или производство.
Член 39
Допълнителна информация на доброволна основа
1. В допълнение към задължителната информация, изисквана съгласно член 35, на доброволна основа може да се предоставя следната информация, при условие че тя е представена ясно и недвусмислено:
a)
датата на улов на продуктите от риболов или датата на събиране на продуктите от аквакултури;
б)
датата на разтоварване на сушата на продуктите от риболов или информация относно пристанището, в което са разтоварени продуктите;
в)
по-подробна информация за вида риболовен уред, съгласно списъка във втора колона на приложение III;
г)
за продуктите от риболов, уловени в морски води - информация относно държавата на знамето на кораба, уловил продуктите;
д)
информация за околната среда;
е)
информация от етично и/или социално естество;
ж)
информация относно производствените техники и практики;
з)
информация относно хранителното съдържание на продукта.
2. Може да се използва код за бързо реагиране (Quick Response - QR), съдържащ информацията по член 35, параграф 1 или част от нея.
3. Информацията на доброволна основа не се представя за сметка на наличното пространство, предвидено за задължителната информация относно маркировката или етикетирането.
4. Не се дава информация на доброволна основа, която не може да бъде проверена.
ГЛАВА V
ПРАВИЛА ЗА КОНКУРЕНЦИЯ
Член 40
Прилагане на правилата за конкуренция
Членове 101-106 от ДФЕС и разпоредбите за тяхното прилагане се прилагат към споразуменията, решенията и практиките по член 101, параграф 1 и член 102 от ДФЕС, които се отнасят до производството и предлагането на пазара на продукти от риболов и аквакултури.
Член 41
Изключения от прилагането на правилата за конкуренция
1. Независимо от член 40 от настоящия регламент член 101, параграф 1 от ДФЕС не се прилага към споразуменията, решенията и практиките на организации на производителите, които се отнасят до производството или продажбата на продукти от риболов и аквакултури или използването на съвместни съоръжения за съхраняването, обработката или преработката на продукти от риболов и аквакултури и които
a)
са необходими за постигане на целите, определени в член 39 от ДФЕС;
б)
не предвиждат задължение да се прилагат еднакви цени;
в)
не водят до подялба на пазарите под каквато и да е форма в рамките на Съюза;
г)
не изключват конкуренцията; и
д)
не елиминират конкуренцията по отношение на основната част от въпросните продукти.
2. Независимо от член 40 от настоящия регламент член 101, параграф 1 от ДФЕС не се прилага към споразуменията, решенията и практиките на междубраншовите организации, които
a)
са необходими за постигане на целите, определени в член 39 от ДФЕС;
б)
не налагат задължение за прилагане на определена цена;
в)
не водят до подялба на пазарите под каквато и да е форма в рамките на Съюза;
г)
не прилагат различни условия за еквивалентни сделки с други търговски партньори, като по този начин ги поставят в сравнително по-неблагоприятни условия;
д)
не елиминират конкуренцията по отношение на основната част от въпросните продукти; и
е)
не ограничават конкуренцията по начини, които не са от съществено значение за постигането на целите на ОПР.
ГЛАВА VI
ПРОУЧВАНЕ НА ПАЗАРА
Член 42
Проучване на пазара
1. Комисията:
a)
събира, анализира и разпространява икономически знания и концепции за пазара на Съюза за продукти от риболов и аквакултури по веригата на доставка, като взема предвид международния контекст;
б)
предоставя практическа подкрепа за организациите на производителите и интербраншовите организации с цел по-добра координация на информацията между операторите и обработващите лица;
в)
проучва редовно цените на продукти от риболов и аквакултури по веригата на доставка на Съюза и извършва анализи на пазарните тенденции;
г)
провежда пазарни проучвания по конкретни въпроси и осигурява методика за проучванията на формирането на цените.
2. За прилагането на параграф 1, Комисията използва следните мерки:
a)
улеснява достъпа до наличните данни за продукти от риболов и аквакултури, събрани в съответствие с правото на Съюза;
б)
предоставя на всички заинтересовани страни и на масовия потребител достъпна и разбираема информация относно пазара, като изследвания на цените, пазарни анализи и проучвания, при условията на Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (19).
3. Държавите-членки допринасят за постигането на посочените в параграф 1 цели.
ГЛАВА VII
ПРОЦЕДУРНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 43
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
ГЛАВА VIII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 44
Изменение на Регламент (ЕО) № 1184/2006
Член 1 от Регламент (ЕО) № 1184/2006 се заменя със следното:
„Член 1
С настоящия регламент се установяват правилата, относно приложимостта на членове 101 - 106 и член 88, параграфи 1 и 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) по отношение на производството и търговията с продукти, изброени в приложение I към ДФЕС, с изключение на продуктите, попадащи в приложното поле на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. (20) и Регламент (ЕС) № 1379/2013 на Европейския парламент и на Съвета (21).
Член 45
Изменения на Регламент (ЕО) № 1224/2009
Регламент (ЕО) № 1224/2009 се изменя, както следва:
1)
в член 57, параграф 1 се добавят следните изречения:
„Държавите-членки извършват проверки, за да гарантират спазването. Проверките могат да се извършват на всички етапи от предлагането на пазара и по време на транспортиране.“;
2)
Член 58, параграф 5 се изменя, както следва:
а)
буква ж) се заменя със следното:
„ж)
информацията за потребителите, предвидена в член 35 от Регламент (ЕС) № 1379/2013 на Европейския парламент и на Съвета (22);
б)
буква з) се заличава.
Член 46
Отмяна
Регламент (ЕО) № 104/2000 се отменя. Въпреки това член 4 продължава да се прилага до 12 декември 2014 г.
Позовавания на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение IV.
Член 47
Правила, установяващи общи стандарти за предлагане на пазара
Продължават да се прилагат правилата, установяващи общи стандарти за предлагане на пазара, по-специално Регламент (ЕИО) № 2136/89 на Съвета (23), Регламент (ЕИО) № 1536/92 на Съвета (24), Регламент (ЕО) № 2406/96 на Съвета (25), както и други правила, приети за целите на прилагането на общите стандарти за предлагане на пазара, като Регламент (EEC) № 3703/85 на Комисията (26).
Член 48
Преглед
До 31 декември 2022 г. Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета резултатите от прилагането на настоящия регламент
Член 49
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г., с изключение на глава IV и член 45, които се прилагат от 13 декември 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 11 декември 2013 година
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 1379/2013,
11. detsember 2013,
kalapüügi- ja vesiviljelustoodete turu ühise korralduse kohta, millega muudetakse nõukogu määruseid (EÜ) nr 1184/2006 ja (EÜ) nr 1224/2009 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 104/2000
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 42 ja artikli 43 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (2),
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (3)
ning arvestades järgmist:
(1)
Ühise kalanduspoliitika reguleerimisala hõlmab liidu kalapüügi- ja vesiviljelustoodete turuga seotud meetmeid. Kalapüügi- ja vesiviljelustoodete turu ühine korraldus („ühine turukorraldus”) on ühise kalanduspoliitika lahutamatu osa ning peaks toetama selle eesmärkide saavutamist. Kuna praegu toimub ühise kalanduspoliitika läbivaatamine, tuleks vastavalt kohandada ka ühist turukorraldust.
(2)
Nõukogu määrus (EÜ) nr 104/2000 (4) on vaja läbi vaadata, et võtta arvesse praegu kehtivate eeskirjade rakendamisel avastatud puudusi, hiljutisi arenguid liidu ja maailma turgudel ning kalapüügi ja vesiviljelusega seotud arengut.
(3)
Kalandus on liidu rannikualade, sealhulgas äärepoolseimate piirkondade majanduse jaoks erilise tähtsusega. Nendes piirkondades tagab kalandus kaluritele sissetuleku ning seetõttu tuleks edendada turu stabiilsust ja viia nõudlus ning pakkumine paremini vastavusse.
(4)
Ühist turukorraldust käsitlevaid sätteid tuleks rakendada kooskõlas liidu rahvusvaheliste kohustustega, pidades eelkõige silmas Maailma Kaubandusorganisatsiooni sätetest tulenevaid kohustusi. Kolmandate riikidega kalapüügi- ja vesiviljelustoodetega kauplemisel tuleks tagada ausa konkurentsi tingimused, eelkõige austades säästvust ja kohaldades sotsiaalseid norme, mis on võrdväärsed liidu toodete suhtes kehtivatega.
(5)
On oluline, et ühise turukorralduse haldamisel juhindutaks ühise kalanduspoliitika hea valitsemistava põhimõtetest.
(6)
Et turu ühine korraldus õnnestuks, on väga oluline, et tarbijaid informeeritaks turundus- ja teavituskampaaniate kaudu kala söömise väärtusest ja olemasolevate liikide mitmekesisusest ning ka sellest, kui tähtis on mõista märgistel sisalduvat teavet.
(7)
Kalapüügi- ja vesiviljelussektori tootjaorganisatsioonidel („tootjaorganisatsioonid”) on ühise kalanduspoliitika ja ühise turukorralduse eesmärkide saavutamisel võtmeroll. Seetõttu on tarvis suurendada nende vastutust ja pakkuda neile vajalikul määral finantstoetust, et nad saaksid täita olulisemat rolli kalapüügi igapäevases majandamises, järgides samal ajal ühise kalanduspoliitika eesmärkidega kindlaks määratud raamistikku. Samuti tuleb tagada, et nende liikmed tegeleksid kalapüügi ja vesiviljelusega jätkusuutlikult, parandaksid toodete turulelaskmist, koguksid teavet vesiviljeluse kohta, ning püüaksid suurendada oma sissetulekut. Kõnealuste eesmärkide saavutamisel peaksid tootjaorganisatsioonid võtma arvesse liidus valitsevaid erinevaid tingimusi kalapüügi- ja vesiviljelussektoris, sealhulgas äärepoolseimates piirkondades, eelkõige väikesemahulise kalapüügi ja ekstensiivse vesiviljeluse eripära. Riiklikel pädevatel asutustel peaks olema võimalik võtta endale vastutus kõnealuste eesmärkide elluviimise eest, tehes tihedat koostööd tootjaorganisatsioonidega majandamisküsimustes, mis hõlmavad vajaduse korral kvootide eraldamist ja püügikoormuse haldamist lähtuvalt konkreetse kalapüügi vajadustest.
(8)
Tuleks võtta meetmeid, et innustada väiketootjate asjakohast ja representatiivset osalemist.
(9)
Tootjaorganisatsioonide konkurentsivõime ja elujõulisuse tugevdamiseks tuleks selgelt määratleda nende asutamise kriteeriumid.
(10)
Kalapüügi- ja vesiviljelussektori eri kategooria käitajatest koosnevatel tootmisharudevahelistel organisatsioonidel on potentsiaal aidata parandada turundustegevuse koordineerimist tarneahelas ja välja töötada meetmeid, mis on tervele sektorile huvipakkuvad.
(11)
On asjakohane kehtestada ühised tingimused tootjaorganisatsioonide ja tootmisharudevaheliste organisatsioonide tunnustamiseks liikmesriikide poolt, tootjaorganisatsioonide ja tootmisharudevaheliste organisatsioonide kehtestatud eeskirjade laiendamiseks ning sellest laienemisest tulenevate kulude jagamiseks. Eeskirju peaks saama laiendada komisjoni loa alusel.
(12)
Kuna kalavarude puhul on tegemist jagatud ressursiga, saavad teatavatel juhtudel varude säästva ja tõhusa kasutamise paremini tagada need organisatsioonid, kelle liikmed pärinevad eri liikmesriikidest ja eri piirkondadest. Seetõttu on vaja samuti ergutada riiklike või piiriüleste, vajaduse korral biogeograafiliste piirkondade põhiste tootjaorganisatsioonide ja nende liitude moodustamist. Sellised organisatsioonid peaksid toimima partnerlusena, mis püüavad kehtestada ühised ja siduvad eeskirjad ning luua kõigile kalapüügiga tegelevatele sidusrühmadele võrdsed tingimused. Selliste organisatsioonide moodustamisel tuleb tagada, et nende suhtes kohaldatakse jätkuvalt käesolevas määruses sätestatud konkurentsieeskirju ja võetakse arvesse vajadust säilitada side konkreetsete rannikualade kogukondade ja kalapüügi ning vete vahel, mida nad on ajalooliselt kasutanud.
(13)
Komisjon peaks innustama abimeetmete võtmist, mis toetaksid naiste osalemist vesiviljelussektori tootjaorganisatsioonides.
(14)
Selleks, et tootjaorganisatsioonid saaksid oma liikmeid suunata säästva kalapüügi ja vesiviljeluse poole, peaksid nad koostama ja esitama liikmesriikide pädevatele asutustele tootmis- ja turustamiskavad, mis sisaldavad asjaomaste tootjaorganisatsioonide eesmärkide saavutamiseks vajalikke meetmeid.
(15)
Ühise kalanduspoliitika eesmärkide saavutamiseks seoses tagasiheitega on vaja suurendada alamõõduliste kalade püüdmist vältivate selektiivsete kalapüügiviiside ja -vahendite kasutamist.
(16)
Püügitegevuse prognoosimatuse tõttu on asjakohane kehtestada mehhanism inimtoiduks kasutatavate kalapüügitoodete ladustamiseks, et parandada turu stabiilsust ja suurendada toodetelt saadavat tulu, luues eelkõige lisandväärtust. Kõnealune mehhanism peaks aitama kaasa liidus asuvate kohalike turgude stabiliseerimisele ja lähendamisele, et saavutada siseturu eesmärgid.
(17)
Selleks, et võtta arvesse hindade erinevust liidus, peaks igal kalapüügisektori tootjaorganisatsioonil olema õigus teha ettepanek ladustamismehhanismi käivitushinna kohta. Kõnealune käivitushind tuleks seada selliselt, et säiliks käitajatevaheline aus konkurents.
(18)
Ühiste turustusnormide kehtestamine ja kohaldamine peaks võimaldama säästvate toodete turule tarnimist, kalapüügi- ja vesiviljelustoodete siseturu kogu potentsiaali kasutamist ning peaks hõlbustama ausal konkurentsil põhinevat turustamist, parandades seeläbi tootmise tasuvust. Sel eesmärgil tuleks jätkata kehtivate turustusnormide kohaldamist.
(19)
Tuleb tagada, et imporditavad tooted, mis sisenevad liidu turule, vastaksid samadele nõuetele ja turustusnormidele, mida on kohustatud täitma liidu tootjad.
(20)
Inimeste tervise kõrgetasemelise kaitse tagamiseks peaksid liidu turule lastavad kalapüügi- ja vesiviljelustooted, sõltumata päritolust, vastama kohaldatavatele toiduohutust ja hügieeni käsitlevatele eeskirjadele.
(21)
Tarbijatele tuleb anda selget ja põhjalikku teavet, muu hulgas toodete päritolu ja tootmismeetodi kohta, et nad saaksid teha teadlikke valikuid.
(22)
Kalapüügi- ja vesiviljelustoodete ökomärgise kasutamine nii liidust kui väljastpoolt liitu pärit toodete puhul võimaldab anda selget teavet selliste toodete ökoloogilise jätkusuutlikkuse kohta. Seetõttu peaks komisjon kaaluma võimalust töötada välja ja kehtestada miinimumkriteeriumid kogu liidus kasutatava kalapüügi- ja vesiviljelustoodete ökomärgise loomiseks.
(23)
Tarbijakaitse tagamiseks peaksid käesoleva määrusega kehtestatud nõuete täitmise kontrollimise ja tagamise eest vastutavad pädevad riiklikud asutused kasutama täiel määral ära olemasolevaid tehnoloogilisi võimalusi, sealhulgas DNA-analüüsi, et takistada käitajaid saaki vääriti märgistamast.
(24)
Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artiklis 101 osutatud kokkuleppeid, otsuseid ja tegevusi käsitlevaid konkurentsieeskirju tuleks kalapüügi- ja vesiviljelustoodete tootmise ja turustamise suhtes kohaldada määral, mis ei takista ühise turukorralduse toimimist ega ohusta ELi toimimise lepingu artikli 39 eesmärkide saavutamist.
(25)
On asjakohane kehtestada konkurentsieeskirjad kalapüügi- ja vesiviljelustoodete tootmise ja turustamise kohta, võttes arvesse kalapüügi- ja vesiviljelussektori eripära, sealhulgas sektori killustatust, asjaolu, et kalad on jagatud ressurss, ning impordi suurt osatähtust, millele peaksid kehtima samasugused eeskirjad nagu liidu kalapüügi- ja vesiviljelustoodetele. Lihtsustamise huvides tuleks nõukogu määruse (EÜ) nr 1184/2006 (5) asjakohased sätted lisada käesolevasse määrusesse. Määrust (EÜ) nr 1184/2006 ei tuleks seega enam kalapüügi- ja vesiviljelustoodete suhtes kohaldada.
(26)
Liidu kalapüügi- ja vesiviljelustoodete turgu käsitleva majandusliku teabe kogumist, töötlemist ja levitamist on vaja parandada.
(27)
Selleks et tagada käesoleva määruse sätete, mis käsitlevad tähtaegu, menetlusi ning avalduste vormi seoses tootjaorganisatsioonide ja tootmisharudevaheliste organisatsioonide tunnustamisega ja sellise tunnustuse kehtetuks tunnistamisega; tähtaegu ja menetlusi, mida liikmesriigid järgivad tunnustuse või selle kehtetuks tunnistamise otsustest teatamisel; vormi ja menetlust, mida liikmesriigid järgivad kõikidele tootjatele ja käitajatele siduvate eeskirjade teatavakstegemisel; tootmis- ja turustamiskava vormi ja ülesehitust ning nende esitamise ja heakskiitmise menetlusi ja tähtaegu; liikmesriikide poolt käivitushindade avaldamise vormi, ühetaolised rakendamistingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011 (6).
(28)
Määrus (EÜ) nr 104/2000 tuleks tunnistada kehtetuks. Tarbijate teavitamise järjepidevuse tagamise huvides tuleks kõnealuse määruse artiklit 4 siiski jätkuvalt kohaldada kuni 12. detsembrini 2014.
(29)
Kuna käesoleva määruse eesmärki, nimelt kehtestada kalapüügi- ja vesiviljelustoodete turu ühine korraldus, ei suuda liikmesriigid kalapüügi- ja vesiviljelustoodete turu ühiste joonte tõttu piisavalt saavutada, küll aga on seda selle ulatuse ja mõju tõttu ning seetõttu, et on vaja võtta ühiseid meetmeid, parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(30)
Seepärast tuleks määrusi (EÜ) nr 1184/2006 ja (EÜ) nr 1224/2009 vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
Artikkel 1
Reguleerimisese
1. Kehtestatakse kalapüügi- ja vesiviljelustoodete turu ühine korraldus („ühine turukorraldus”).
2. Ühine turukorraldus koosneb järgmisest:
a)
kutseorganisatsioonid;
b)
turustusnormid;
c)
tarbijate teavitamine;
d)
konkurentsieeskirjad;
e)
turuteave.
3. Ühist turukorraldust täiendatakse välisaspektide osas nõukogu määrusega (EL) nr 1220/2012 (7) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1026/2012 (8).
4. Ühise turukorralduse rakendamine vastab kooskõlas tulevase liidu õigusaktiga, millega kehtestatakse ajavahemikuks 2014-2020 merendus- ja kalanduspoliitika finantstoetuse saamise tingimused, liidult finantstoetuse saamise tingimustele.
Artikkel 2
Reguleerimisala
Ühist turukorraldust kohaldatakse käesoleva määruse I lisas loetletud kalapüügi- ja vesiviljelustoodete suhtes, mida turustatakse liidus.
Artikkel 3
Eesmärgid
Ühise turukorralduse eesmärgid on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1380/2013 (9) artiklis 35.
Artikkel 4
Põhimõtted
Ühises turukorralduses juhindutakse määruse (EL) nr 1380/2013 artiklis 3 sätestatud hea valitsemistava põhimõtetest.
Artikkel 5
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse määruse (EL) nr 1380/2013 artiklis 4 osutatud mõisteid, samuti mõisteid, millele on osutatud nõukogu määruse (EÜ) nr 1224/2009 (10) artiklis 4, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1169/2011 (11) artiklis 2, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 178/2002 (12) artiklites 2 ja 3 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1333/2008 (13) artiklis 3. Lisaks kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „kalapüügitooted”- kalapüügitegevuse tulemusena saadud veeorganismid või neist valmistatud tooted, mis on loetletud I lisas;
b) „vesiviljelustooted”- vesiviljelustegevuse tulemusena saadud veeorganismid oma elutsükli mis tahes etapil või neist tehtud tooted, mis on loetletud I lisas;
c) „tootja”- füüsiline või juriidiline isik, kes kasutab tootmisvahendeid kalapüügi- või vesiviljelustoodete hankimiseks eesmärgiga need turule lasta;
d) „kalapüügi- ja vesiviljelussektor”- majandussektor, mis hõlmab kõiki kalapüügi- või vesiviljelustoodete tootmis-, töötlemis- ja turustustegevusi;
e) „turul kättesaadavaks tegemine”- kalapüügi- või vesiviljelustoote tarnimine liidu turule kaubandustegevuse käigus toote levitamiseks, tarbimiseks või kasutamiseks, kas tasu eest või tasuta;
f) „turulelaskmine”- kalapüügi- või vesiviljelustoote esmakordselt liidu turul kättesaadavaks tegemine;
g) „jaemüük”- toidu käitlemine ja/või töötlemine ning hoiustamine müügikohas või tarnimine lõpptarbijale. Siia kuuluvad jaotusterminalid, toitlustusettevõtjad, tehasesööklad, ametiasutuste toitlustajad, restoranid ja muud samalaadsed toitlustusteenuse osutajad, kauplused, selvehallide jaotuskeskused ja hulgimüügipunktid;
h) „eelpakendatud kalapüügi- ja vesiviljelustoode”- kalapüügi- ja vesiviljelustoode, mis on määruse (EL) nr 1169/2011 artikli 2 lõike 2 punktis e osutatud „müügipakendis toit”.
II PEATÜKK
KUTSEORGANISATSIOONID
I JAGU
Moodustamine, eesmärgid ja meetmed
Artikkel 6
Kalapüügi- ja vesiviljelussektori tootjaorganisatsioonide moodustamine
1. Ühes või mitmes liikmesriigis tegutsevate kalapüügi- või vesiviljelussektori tootjate algatusel võidakse moodustada vastavalt kalapüügi- ja vesiviljelussektori tootjaorganisatsioonid („tootjaorganisatsioonid”), mida tunnustatakse II jao sätete kohaselt.
2. Tootjaorganisatsioonide moodustamisel võetakse asjakohasel juhul arvesse väiketootjate eriolukorda.
3. Võib moodustada tootjaorganisatsiooni, mis kalapüügi- ja vesiviljelussektori ühise tootjaorganisatsioonina esindab nii kalapüügi kui ka vesiviljeluse tegevusalasid.
Artikkel 7
Tootjaorganisatsioonide eesmärgid
1. Kalapüügisektori tootjaorganisatsioonid täidavad järgmisi eesmärke:
a)
oma liikmete majanduslikult elujõulise ja säästva püügitegevuse edendamine täies kooskõlas eelkõige määruses (EL) nr 1380/2013 ja keskkonnaõiguses sätestatud looduskaitsepoliitikaga, võttes samas arvesse sotsiaalpoliitikat ning kui asjaomane liikmesriik nii ette näeb, osalemine ka mere bioloogiliste ressursside majandamises;
b)
kaubanduslike kalavarude soovimatu saagi vältimine ja vähendamine nii palju kui võimalik ning vajaduse korral sellise saagi võimalikult otstarbekas kasutamine, loomata turgu sellise saagi tarvis, mis on kalavarude kaitseks kehtestatud alammõõdust väiksem, kooskõlas määruse (EL) nr 1380/2013 artikliga 15;
c)
kalapüügitoodete jälgitavusele ning selgele ja kõikehõlmavale teabele tarbijate juurdepääsule kaasa aitamine;
d)
ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi kaotamisele kaasa aitamine.
2. Vesiviljelussektori tootjaorganisatsioonid täidavad järgmisi eesmärke:
a)
oma liikmete vesiviljelusalase säästva tegevuse edendamine, pakkudes neile arenguvõimalusi täies kooskõlas määrusega (EL) nr 1380/2013 ja keskkonnaõigusega, võttes samas arvesse sotsiaalpoliitikat;
b)
selle kindlustamine, et liikmete tegevus vastab määruse (EL) nr 1380/2013 artiklis 34 osutatud riiklikele strateegiakavadele;
c)
selle tagada püüdmine, et kalapüügisektorist pärit vesiviljeluses kasutatavad söödatooted pärineksid säästvalt majandatud kalapüügist.
3. Lisaks lõigetes 1 ja 2 sätestatud eesmärkidele täidavad tootjaorganisatsioonid kahte või enamat järgmist eesmärki:
a)
oma liikmete kalapüügi- ja vesiviljelustoodete turuleviimise tingimuste parandamine;
b)
majandusliku tulu suurendamine;
c)
turgude stabiliseerimine;
d)
panustamine toiduainetega varustamisse ning toiduainete kvaliteedi ja toiduohutuse kõrgete normide edendamine, panustades seejuures tööhõivesse rannikualadel ja maapiirkondades;
e)
kalapüügi keskkonnamõju vähendamine, sealhulgas kalapüügivahendite selektiivsuse parandamise meetmete kaudu.
4. Tootjaorganisatsioonid võivad seada endale täiendavaid eesmärke.
Artikkel 8
Tootjaorganisatsioonide rakendatavad meetmed
1. Artiklis 7 sätestatud eesmärkide saavutamiseks võivad tootjaorganisatsioonid rakendada muuhulgas järgmisi meetmeid:
a)
tootmise kohandamine turunõuetele;
b)
pakkumise koondamine ja oma liikmete toodete turustamine;
c)
oma liikmete liidus toodetud kalapüügi- ja vesiviljelustoodete edendamine mittediskrimineerival viisil, kasutades selleks näiteks sertifitseerimist, eriti päritolunimetusi, kvaliteedimärke, geograafilisi tähiseid, garanteeritud traditsioonilisi eritunnuseid ja jätkusuutlikkuse märgiseid;
d)
liikmete tegevusevastavuse kontroll asjaomase tootjaorganisatsiooni kehtestatud eeskirjadele ning meetmete võtmine selle tagamiseks;
e)
kutseõppe ja koostööprogrammide edendamine, et ergutada noorte tööleasumist asjaomases sektoris;
f)
kalapüügi keskkonnamõju vähendamine, sealhulgas kalapüügivahendite selektiivsuse parandamise meetmete kaudu;
g)
info- ja kommunikatsioonitehnoloogia kasutamise edendamine, et parandada turustamist ja hindu;
h)
kalapüügi- ja vesiviljelustoodete alase teabe tarbijatele hõlpsamini kättesaadavaks tegemine.
2. Kalapüügisektori tootjaorganisatsioonid võivad rakendada ka järgmisi meetmeid:
a)
oma liikmete püügitegevuse ühine planeerimine ja juhtimine, sõltuvalt mere bioloogiliste ressursside majandamise korraldamisest liikmesriikides, sealhulgas püügitegevuse selektiivsuse parandamise meetmete väljatöötamine ja rakendamine ning pädevate asutuste nõustamine;
b)
soovimatu saagi vältimine ja miinimumini viimine, osaledes tehniliste meetmete väljatöötamises ja rakendamises, ning kaubanduslike kalavarude soovimatu püügi võimalikult otstarbekas kasutamine, loomata turgu kõnealuse saagi tarvis, mis on kalavarude kaitseks kehtestatud alammõõdust väiksem, kooskõlas määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõikega 11 või käesoleva määruse artikli 34 lõikega 2, kui see on asjakohane;
c)
kalapüügitoodete ajutise ladustamise korraldamine kooskõlas käesoleva määruse artiklitega 30 ja 31.
3. Vesiviljelussektori tootjaorganisatsioonid võivad rakendada ka järgmisi meetmeid:
a)
säästva vesiviljeluse edendamine, eelkõige seoses keskkonnakaitse, loomatervise- ja -heaoluga;
b)
turustatud toodete, sealhulgas esmamüüki käsitleva majandusliku teabe, ja toodanguprognoosi kohta teabe kogumine;
c)
keskkonnateabe kogumine;
d)
oma liikmete vesiviljelustegevuse juhtimise kavandamine ning
e)
erialaste programmide toetamine, et edendada säästvalt toodetud vesiviljelustooteid.
Artikkel 9
Tootjaorganisatsioonide liitude moodustamine
1. Ühes või mitmes liikmesriigis tunnustatud tootjaorganisatsioonide algatusel võidakse moodustada tootjaorganisatsioonide liit.
2. Tootjaorganisatsioonide suhtes kohaldatavaid käesoleva määruse sätteid kohaldatakse ka tootjaorganisatsioonide liitude suhtes, kui ei ole sätestatud teisiti.
Artikkel 10
Tootjaorganisatsioonide liitude eesmärgid
1. Tootjaorganisatsioonide liidud täidavad järgmisi eesmärke:
a)
artiklis 7 sätestatud liitu kuuluvate tootjaorganisatsioonide eesmärkide tõhusam ja säästvam saavutamine;
b)
liitu kuuluvatele tootjaorganisatsioonidele ühist huvi pakkuvate tegevuste koordineerimine ja arendamine.
2. Tootjaorganisatsioonide liitudel on õigus saada finantstoetust kooskõlas tulevase liidu õigusaktiga, millega kehtestatakse ajavahemikuks 2014-2020 merendus- ja kalanduspoliitika finantstoetuse saamise tingimused.
Artikkel 11
Tootmisharudevaheliste organisatsioonide moodustamine
Ühes või mitmes liikmesriigis tegutsevad kalapüügi- ja vesiviljelustoodete käitajate algatusel võidakse moodustada tootmisharudevahelisi organisatsioone, mida tunnustatakse II jao kohaselt.
Artikkel 12
Tootmisharudevaheliste organisatsioonide eesmärgid
Tootmisharudevahelised organisatsioonid parandavad liidu turul kalapüügi- ja vesiviljelustoodete kättesaadavaks tegemise koordineerimist ja tingimusi.
Artikkel 13
Tootmisharudevaheliste organisatsioonide rakendatavad meetmed
Artiklis 12 osutatud eesmärkide saavutamiseks võivad tootmisharudevahelised organisatsioonid rakendada järgmisi meetmeid:
a)
liidu õigusaktidega vastavuses olevate standardlepingute koostamine;
b)
liidu kalapüügi- ja vesiviljelustoodete edendamine mittediskrimineerival viisil, kasutades selleks näiteks sertifitseerimist, ning eelkõige päritolunimetusi, kvaliteedimärke, geograafilisi tähiseid, garanteeritud traditsioonilisi eritunnuseid ja jätkusuutlikkuse märgist;
c)
liidu või siseriiklikest eeskirjadest karmimate eeskirjade kehtestamine kalapüügi- ja vesiviljelustoodete tootmise ja turustamise suhtes;
d)
tootmise ja turuga seotud kvaliteedi, teadlikkuse ja läbipaistvuse parandamine ning erialase ja kutsekoolituse läbiviimine, näiteks seoses kvaliteedi ja jälgitavusega, toiduohutusega ning selleks, et innustada teadusalgatusi;
e)
teadus- ja turu-uuringute teostamine ning turu toimimise parendamise metoodika arendamine, sealhulgas info-ja kommunikatsioonitehnoloogia abil, ning sotsiaal-majanduslike andmete kogumine;
f)
teabe jagamine ja uuringute teostamine, mis on vajalikud jätkusuutliku tarne tagamiseks, mis koguselt, kvaliteedilt ja hinnalt vastab turunõuetele ja tarbijate ootustele;
g)
märkimisväärse toiteväärtusega ja laialdaselt mittetarbitavate, jätkusuutlikus seisundis olevatest kalavarudest pärit liikide propageerimine tarbijate seas;
h)
liikmete tegevuse vastavuse kontroll asjaomase tootmisharudevahelise organisatsiooni kehtestatud eeskirjadele ning meetmete võtmine selle tagamiseks.
II JAGU
Tunnustamine
Artikkel 14
Tootjaorganisatsioonide tunnustamine
1. Liikmesriigid võivad tootjaorganisatsioonidena tunnustada kõiki kalapüügi- või vesiviljelussektori tootjate algatusel moodustatud rühmi, kes seda tunnustust taotlevad, tingimusel et nad:
a)
vastavad artiklis 17 sätestatud põhimõtetele ja nende põhimõtete kohaldamiseks vastu võetud eeskirjadele;
b)
osalevad asjaomase liikmesriigi territooriumil või selle osal piisavas majandustegevuses, arvestades eelkõige liikmete arvu või turustatava toodangu mahtu;
c)
on asjaomase liikmesriigi õiguse kohaselt juriidilised isikud, on asutatud kõnealuse liikmesriigi territooriumil ning nende ametlik peakorter asub seal;
d)
on suutelised täitma artiklis 7 sätestatud eesmärke;
e)
järgivad V peatükis osutatud konkurentsieeskirju;
f)
ei kuritarvita asjaomasel turul valitsevat seisundit ning
g)
esitavad oma liikmesust, juhtimist ja rahastamisallikaid käsitlevad asjakohased üksikasjad.
2. Tootjaorganisatsioone, keda tunnustati enne 29. detsember 2013, käsitatakse käesoleva määruse kohaldamisel tootjaorganisatsioonidena, kellele käesoleva määruse sätted on siduvad.
Artikkel 15
Finantstoetus tootjaorganisatsioonidele või tootjaorganisatsioonide liitudele
Kooskõlas tulevase liidu õigusaktiga, millega kehtestatakse ajavahemikuks 2014-2020 merendus- ja kalanduspoliitika finantstoetuse saamise tingimused, võib anda finantstoetust kalapüügi- ja vesiviljelustoodete turustamismeetmetele, mille eesmärk on tootjaorganisatsioonide või tootjaorganisatsioonide liitude loomine või ümberkorraldamine.
Artikkel 16
Tootmisharudevaheliste organisatsioonide tunnustamine
1. Liikmesriigid võivad tootmisharudevaheliste organisatsioonidena tunnustada nende territooriumil asutatud käitajate rühmi, kes seda tunnustust taotlevad, tingimusel et nad:
a)
vastavad artiklis 17 sätestatud põhimõtetele ja nende põhimõtete kohaldamiseks vastu võetud eeskirjadele;
b)
esindavad märkimisväärset osa kalapüügi- ja vesiviljelustoodete või nende töötlemisel saadud toodete tootmisest ning töötlemisest või turustamisest või mõlemast;
c)
ei tegele ise kalapüügi- ja vesiviljelustoodete või nende töötlemisel saadud toodete tootmise, töötlemise või turustamisega;
d)
on liikmesriigi õiguse kohaselt juriidilised isikud, nad on asutatud kõnealuse liikmesriigi territooriumil ning nende ametlik peakorter asub seal;
e)
on suutelised täitma artiklis 12 sätestatud eesmärke;
f)
arvestavad tarbijate huvidega;
g)
ei takista ühise turukorralduse ladusat toimimist ning
h)
järgivad V peatükis osutatud konkurentsieeskirju.
2. Enne 29. detsember 2013 asutatud organisatsioone võib tunnustada käesoleva määruse kohaselt tunnustatud tootmisharudevaheliste organisatsioonidena, kui nad vastavad asjaomase liikmesriigi hinnangu kohaselt käesoleva määruse sätetele tootmisharudevaheliste organisatsioonide kohta.
3. Tootmisharudevahelisi organisatsioone, keda tunnustati enne 29. detsember 2013, käsitatakse käesoleva määruse kohaldamisel tootmisharudevaheliste organisatsioonidena, kellele käesoleva määruse sätted on siduvad.
Artikkel 17
Tootjaorganisatsioonide ja tootmisharudevaheliste organisatsioonide sisemine toimimine
Artiklites 14 ja 16 osutatud tootjaorganisatsioonide ja tootmisharudevaheliste organisatsioonide sisemine toimimine tugineb järgmistele põhimõtetele:
a)
nende liikmed järgivad organisatsiooni poolt vastu võetud eeskirju seoses kalavarude kasutamise, tootmise ja turustamisega;
b)
liikmeid ei diskrimineerita, eelkõige rahvuse või asukoha põhjal;
c)
organisatsiooni rahastamiseks kogutakse finantstoetust selle liikmetelt;
d)
demokraatlik toimimine, mis võimaldab liikmetel kontrollida oma organisatsiooni ja selle otsuseid;
e)
tõhusate, hoiatavate ja proportsionaalsete karistuste kehtestamine asjaomase organisatsiooni sise-eeskirjades sätestatud kohustuste täitmatajätmise, eriti finantstoetuse maksmatajätmise eest;
f)
uute liikmete vastuvõtmise ja liikmete väljaarvamise eeskirjade kindlaksmääramine;
g)
organisatsiooni toimimiseks vajalike raamatupidamis- ja eelarve-eeskirjade kindlaksmääramine.
Artikkel 18
Liikmesriikide teostatavad kontrollid ja tunnustuse kehtetuks tunnistamine
1. Liikmesriigid kontrollivad korrapäraselt, kas tootjaorganisatsioonid ja tootmisharudevahelised organisatsioonid vastavad vastavalt artiklites 14 ja 16 sätestatud tunnustamise tingimustele. Mittevastavuse avastamise korral võib tunnustuse kehtetuks tunnistada.
2. Liikmesriik, kus asub eri liikmesriikidest pärit liikmetega tootjaorganisatsiooni või tootmisharudevahelise organisatsiooni või eri liikmesriikides tunnustatud tootjaorganisatsioonide liidu ametlik peakorter, seab sisse halduskoostöö, mis on vajalik asjaomase organisatsiooni või liidu tegevuse kontrollimiseks koostöös teiste asjaomaste liikmesriikidega.
Artikkel 19
Kalapüügivõimaluste jaotamine
Tootjaorganisatsioon, mille liikmed on eri liikmesriikide kodanikud, või eri liikmesriikides tunnustatud tootjaorganisatsioonide liit täidab oma ülesandeid nii, et see ei piira nende sätete kohaldamist, millega reguleeritakse kalapüügivõimaluste jaotamist liikmesriikide vahel vastavalt määruse (EL) nr 1380/2013 artiklile 16.
Artikkel 20
Komisjoni teostatavad kontrollid
1. Selleks, et tagada vastavalt artiklites 14 ja 16 sätestatud tootjaorganisatsioonide või tootmisharudevaheliste organisatsioonide tunnustamise tingimuste täitmine, võib komisjon teostada kontrolle ning vajaduse korral nõuda, et liikmesriik tunnistaks tootjaorganisatsioonide või tootmisharudevaheliste organisatsioonide tunnustuse kehtetuks.
2. Liikmesriigid teatavad komisjonile elektrooniliselt kõik tunnustuse andmise või kehtetuks tunnistamise otsused. Komisjon teeb kogu sellise teabe üldsusele kättesaadavaks.
Artikkel 21
Rakendusaktid
1. Komisjon võtab vastu rakendusaktid seoses järgnevaga:
a)
tähtajad ja menetlused ning avalduste vorm seoses tootjaorganisatsioonide ja tootmisharudevaheliste organisatsioonide tunnustamisega vastavalt artiklitele 14 ja 16 või sellise tunnustuse kehtetuks tunnistamisega vastavalt artiklile 18;
b)
vorm, tähtajad ja menetlused, mida liikmesriigid peavad järgima, teatades komisjonile artikli 20 lõike 2 kohaselt kõik tunnustuse andmise või kehtetuks tunnistamise otsused.
Punkti a alusel vastu võetud rakendusakte kohandatakse asjakohasel juhul väikesemahulise kalapüügi ja vesiviljeluse eripärale.
2. Lõikes 1 osutatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 43 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
III JAGU
Eeskirjade laiendamine
Artikkel 22
Tootjaorganisatsioonide eeskirjade laiendamine
1. Liikmesriik võib tootjaorganisatsiooni siseselt kokkulepitud eeskirjad muuta kohustuslikuks organisatsiooni mittekuuluvatele tootjatele, kes turustavad üht või mitut toodet valdkonnas, kus tootjaorganisatsioon on esindav, tingimusel et:
a)
tootjaorganisatsioon on asutatud vähemalt ühe aasta eest ja seda käsitatakse ühes liikmesriigis tootmist ja turustamist esindavana, hõlmates vajaduse korral väikesemahulist ja rannalähedast kalapüüki, ning organisatsioon esitab pädevatele riiklikele asutustele vastava taotluse;
b)
laiendatavad eeskirjad käsitlevad artikli 8 lõike 1 punktides a, b ja c, artikli 8 lõike 2 punktides a ja b ning artikli 8 lõike 3 punktides a-e sätestatud tootjaorganisatsioonide meetmeid;
c)
järgitakse V peatükis osutatud konkurentsieeskirju.
2. Lõike 1 punkti a kohaldamisel käsitatakse kalapüügisektori tootjaorganisatsiooni esindavana, kui tema osa asjaomase toote turustatud kogustest eelneval aastal on vähemalt 55 % valdkonnas, mille suhtes on tehtud ettepanek eeskirju laiendada.
3. Lõike 1 punkti a kohaldamisel käsitatakse vesiviljelussektori tootjaorganisatsiooni esindavana, kui tema osa asjaomase toote turustatud kogustest eelneval aastal on vähemalt 40 % valdkonnas, mille suhtes on tehtud ettepanek eeskirju laiendada.
4. Tootjaorganisatsioonidesse mittekuuluvatele tootjatele laiendatavaid eeskirju kohaldatakse ajavahemikul 60 päevast 12 kuuni.
Artikkel 23
Tootmisharudevaheliste organisatsioonide eeskirjade laiendamine
1. Liikmesriik võib mõned tootmisharudevahelise organisatsiooni kokkulepped, otsused või kooskõlastatud tegevused muuta teatavas valdkonnas või teatavates valdkondades kohustuslikuks ettevõtjatele, kes ei kuulu kõnealusesse organisatsiooni, tingimusel et:
a)
tootmisharudevaheline organisatsioon hõlmab vähemalt 65 % igast vähemalt kahest järgnevast tegevusest: asjaomase toote tootmine, töötlemine või turustamine eelneva aasta jooksul liikmesriigi asjaomases valdkonnas või vastavates valdkondades, ning organisatsioon esitab pädevatele riiklikele asutustele vastava taotluse; ning
b)
muudele ettevõtjatele laiendatavad eeskirjad käsitlevad artikli 13 punktides a-g sätestatud tootmisharudevaheliste organisatsioonide meetmeid ega kahjusta asjaomase liikmesriigi või liidu teisi ettevõtjaid.
2. Eeskirjade laiendamise võib muuta siduvaks kõige rohkem kolmeks aastaks, ilma et see piiraks artikli 25 lõike 4 kohaldamist.
Artikkel 24
Kohustus
Eeskirjade laiendamisel organisatsiooni mitteliikmetele vastavalt artiklitele 22 ja 23 võivad asjaomased liikmesriigid otsustada, et organisatsiooni mitteliikmed on kohustatud tasuma tootjaorganisatsioonile või tootmisharudevahelisele organisatsioonile täielikult või osaliselt kulud, mis selle liikmed on tasunud ja mis seonduvad mitteliikmetele laiendatud eeskirjade kohaldamisega.
Artikkel 25
Komisjoni luba
1. Liikmesriigid teavitavad komisjoni eeskirjadest, mille nad kavatsevad muuta artiklite 22 ja 23 kohaselt teatava valdkonna või teatavate valdkondade kõigile tootjatele või ettevõtjatele siduvaks.
2. Komisjon võtab vastu otsuse, millega antakse luba lõikes 1 osutatud eeskirjade laiendamiseks, kui:
a)
on järgitud artiklite 22 ja 23 sätteid;
b)
on järgitud V peatükis osutatud konkurentsieeskirju;
c)
laiendamine ei ohusta vaba kaubandust ning
d)
ei ohustata ELi toimimise lepingu artiklis 39 sätestatud eesmärkide saavutamist.
3. Ühe kuu jooksul pärast teate saamist võtab komisjon vastu otsuse, andes eeskirjade laiendamiseks loa või sellest keeldudes, ning teatab sellest liikmesriikidele. Kui komisjon ei ole teinud otsust ühe kuu jooksul pärast teate saamist, loetakse, et komisjon on andnud loa eeskirjade laiendamiseks.
4. Eeskirjade lubatud laiendamist võib jätkuvalt kohaldada pärast esialgse tähtaja möödumist, sealhulgas vaikimisi kokku leppides ilma loa selgesõnalise pikendamiseta, tingimusel et asjaomane liikmesriik on vähemalt üks kuu enne sellise esialgse tähtaja möödumist teatanud komisjonile täiendavast kohaldamisajast ning komisjon on andnud selliseks täiendavaks kohaldamiseks loa või ei ole väljendanud sellele vastuseisu ühe kuu jooksul alates sellise teate kättesaamisest.
Artikkel 26
Loa kehtetuks tunnistamine
Komisjon võib teostada kontrolli ja tunnistada eeskirjade laiendamise loa kehtetuks, kui ta leiab, et mõni loa andmise tingimustest ei ole täidetud. Komisjon teatab loa kehtetuks tunnistamisest liikmesriikidele.
Artikkel 27
Rakendusaktid
Komisjon võtab vastu rakendusaktid artikli 25 lõikes 1 sätestatud teate vormi ja menetlemise kohta. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 43 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
IV JAGU
Tootmise ja turustamise planeerimine
Artikkel 28
Tootmis- ja turustamiskava
1. Iga tootjaorganisatsioon esitab oma pädevatele riiklikele asutustele heakskiitmiseks tootmis- ja turustamiskava vähemalt peamiste turustatavate liikide kohta. Selliste tootmis- ja turustamiskavade eesmärk on saavutada artiklites 3 ja 7 sätestatud eesmärgid.
2. Tootmis- ja turustamiskava sisaldab:
a)
püütud või kasvatatud liikide tootmisprogrammi;
b)
turustusstrateegiat, millega soovitakse pakutav kogus ja kvaliteet turunõuetele vastavaks kohandada;
c)
tootjaorganisatsiooni võetavaid meetmeid artiklis 7 sätestatud eesmärkide täitmiseks;
d)
ennetavaid erimeetmeid selliste liikide tarnete reguleerimiseks, millega aasta jooksul on tavaliselt turustusraskusi;
e)
karistusi, mida rakendatakse liikmete suhtes, kes rikuvad asjaomase kava rakendamiseks tehtud otsuseid.
3. Tootmis- ja turustamiskava kiidavad heaks pädevad riiklikud asutused. Pärast kava heakskiitmist hakkab tootjaorganisatsioon seda viivitamata rakendama.
4. Tootjaorganisatsioonid võivad tootmis- ja turustamiskava muuta ning sellisel juhul esitatakse see heakskiitmiseks pädevatele riiklikele asutustele.
5. Tootjaorganisatsioon koostab aastaaruande oma tootmis- ja turustamiskava kohase tegevuse kohta ja esitab selle oma pädevatele riiklikele asutustele heakskiitmiseks.
6. Tootjaorganisatsioonid võivad saada finantstoetust tootmis- ja turustamiskavade koostamiseks ja rakendamiseks kooskõlas tulevase liidu õigusaktiga, millega kehtestatakse ajavahemikuks 2014-2020 merendus- ja kalanduspoliitika finantstoetuse saamise tingimused.
7. Liikmesriigid teostavad kontrolle selle tagamiseks, et tootjaorganisatsioonid täidaksid käesolevas artiklis sätestatud kohustusi. Mittevastavuse avastamise korral võib tunnustuse kehtetuks tunnistada.
Artikkel 29
Rakendusaktid
1. Komisjon võtab vastu rakendusaktid:
a)
artiklis 28 osutatud tootmis- ja turustamiskava vormi ja ülesehituse kohta;
b)
menetluse ja tähtaegade kohta, mida tootjaorganisatsioonid peavad järgima artiklis 28 osutatud tootmis- ja turustamiskava esitamisel ning mida liikmesriigid peavad järgima kõnealuse kava heakskiitmisel.
2. Käesoleva artikli lõikes 1 osutatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 43 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
V JAGU
Turgude stabiliseerimine
Artikkel 30
Ladustamismehhanism
Kalapüügisektori tootjaorganisatsioonid võivad saada finantstoetust II lisas loetletud kalapüügitoodete ladustamiseks, kui:
a)
on täidetud tulevases liidu õigusaktis, millega kehtestatakse ajavahemikuks 2014-2020 merendus- ja kalanduspoliitika finantstoetuse saamise tingimused, sätestatud ladustamisabi tingimused;
b)
tooted on turule lastud kalapüügisektori tootjaorganisatsioonide poolt ning neile ei ole artiklis 31 osutatud käivitushinnaga ostjat leitud;
c)
tooted vastavad artikli 33 kohaselt kehtestatud ühistele turustusnormidele ja on inimtoiduks piisavalt kvaliteetsed;
d)
tooted stabiliseeritakse või neid töödeldakse ning ladustatakse mahutites või sumpades külmutamise (laeva pardal või maismaal asuvates rajatistes), soolamise, kuivatamise, marineerimise või vajaduse korral keetmise ja pastöriseerimise teel, olenemata sellest, kas sellega kaasneb fileerimine, tükeldamine või asjakohasel juhul pea eemaldamine;
e)
tooted viiakse hiljem laost uuesti turule inimtoiduks;
f)
tooted jäävad lattu vähemalt viieks päevaks.
Artikkel 31
Ladustamismehhanismi käivitushinnad
1. Enne iga aasta algust võib kalapüügisektori tootjaorganisatsioon II lisas loetletud kalapüügitoodete puhul teha ettepaneku artiklis 30 osutatud ladustamismehhanismi käivitushinna kohta.
2. Käivitushind ei ületa 80 % kõnealuse toote kaalutud keskmisest hinnast, mis on registreeritud asjaomase tootjaorganisatsiooni tegevusvaldkonnas käivitushinna kehtestamise aastale vahetult eelnenud kolme aasta jooksul.
3. Käivitushinna kindlaksmääramisel võetakse arvesse järgmist:
a)
tootmise ja nõudluse suundumused;
b)
turuhindade stabiliseerimine;
c)
turgude lähendamine;
d)
tootjate sissetulekud;
e)
tarbijate huvid.
4. Oma territooriumil tunnustatud tootjaorganisatsioonide ettepanekute analüüsi järel määravad liikmesriigid kindlaks tootjaorganisatsioonide kohaldatavad käivitushinnad. Kõnealused hinnad kehtestatakse lõigetes 2 ja 3 osutatud tingimuste kohaselt. Hinnad tehakse üldsusele kättesaadavaks.
Artikkel 32
Rakendusaktid
Komisjon võtab vastu rakendusaktid artikli 31 lõike 4 kohaselt liikmesriikide poolt käivitushindade avaldamise vormi kohta. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 43 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
III PEATÜKK
ÜHISED TURUSTUSNORMID
Artikkel 33
Ühiste turustusnormide kehtestamine
1. Ilma et see piiraks artikli 47 kohaldamist, võib I lisas loetletud ja inimtoiduks mõeldud kalapüügitoodete suhtes, sõltumata nende päritolust (liidu päritolu või imporditud), kehtestada ühised turustusnormid.
2. Lõikes 1 osutatud normid võivad olla seotud toodete kvaliteedi, mõõdu, massi, pakendi, esitusviisi või märgistamisega ning eelkõige järgnevaga:
a)
turustuskõlblik miinimumsuurus, mis kehtestatakse parimaid olemasolevaid teaduslikke nõuandeid arvestades; sellised turustuskõlblikud miinimummõõdud vastavad asjakohasel juhul määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõikes 10 osutatud kalavarude kaitseks kehtestatud alammõõtudele;
b)
konservide spetsifikaadid, kooskõlas säilitamistingimuste ja rahvusvaheliste kohustustega.
3. Lõigete 1 ja 2 kohaldamine ei piira järgmiste õigusaktide kohaldamist:
a)
määrus (EÜ) nr 178/2002;
b)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 852/2004 (14);
c)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 853/2004 (15);
d)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 854/2004 (16);
e)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 882/2004 (17);
f)
nõukogu määrus (EÜ) nr 1005/2008 (18) ning
g)
määrus (EÜ) nr 1224/2009.
Artikkel 34
Ühiste turustusnormide täitmine
1. Inimtoiduks ette nähtud tooteid, mille suhtes on kehtestatud ühised turustusnormid, võib liidu turul kättesaadavaks teha üksnes kõnealuste normide kohaselt.
2. Kõiki lossitud kalapüügitooteid, sealhulgas ühistele turustusnormidele mittevastavaid tooteid, võib kasutada muuks otstarbeks kui otseselt inimtoiduks, näiteks kalajahu, kalaõli, lemmikloomatoidu, toidu lisaainete, ravimite ja kosmeetikatoodete valmistamiseks.
IV PEATÜKK
TARBIJATE TEAVITAMINE
Artikkel 35
Kohustuslik teave
1. Ilma et see piiraks määruse (EL) nr 1169/2011 kohaldamist, võib käesoleva määruse I lisa punktides a, b, c ja e osutatud ning liidus turustatavaid kalapüügi- ja vesiviljelustooteid nende päritolust või turustusviisist olenemata lõpptarbijale või toitlustusettevõttele müügiks pakkuda ainult siis, kui asjaomasel märgistusel või etiketil esitatakse:
a)
liigi tootenimetus ja selle teaduslik nimi;
b)
tootmismeetod, eelkõige järgmiste sõnadega: „… püütud …” või „… püütud mageveekogust …” või „… kasvatatud …”;
c)
piirkond, kust toode on püütud või kus see on kasvatatud ning kalapüügil kasutatud püügivahendi liik, mis on sätestatud käesoleva määruse III lisa I veerus;
d)
teave selle kohta, kas toode on sulatatud;
e)
minimaalne säilivuskuupäev, kui see on asjakohane.
Punktis d sätestatud nõue ei kehti järgmise suhtes:
a)
lõpptootes esinevad koostisosad;
b)
toit, mille puhul külmutamine on tootmisprotsessis tehnoloogiliselt vajalik etapp;
c)
määruse (EÜ) nr 853/2004 III lisa VIII jao kohaselt tervisekaitse eesmärgil eelnevalt külmutatud kalapüügi- ja vesiviljelustooted;
d)
kalapüügi- ja vesiviljelustooted, mis on sulatatud enne suitsutamist, soolamist, küpsetamist, marineerimist, kuivatamist või nendest protsessidest koosnevat töötlemist.
2. Pakendamata kalapüügi- ja vesiviljelustoodete kohta võib lõikes 1 loetletud kohustusliku teabe esitada jaemüügil kaubandusteabe abil, nagu näiteks stendid või plakatid.
3. Kui lõpptarbijale või toitlustusasutusele pakutakse müügiks samadest liikidest eri tootmismeetoditega toodetud segatoodet, märgitakse segatoote iga osa tootmismeetod. Kui lõpptarbijale või toitlustusettevõttele pakutakse müügiks segatoodet, mis koosneb samadest liikidest, mis on püütud eri piirkondadest või kasvatatud eri riikides, märgitakse piirkond vähemalt nimetatud segu koguseliselt kõige suurema osa kohta ning lisatakse märge, et tooted on püütud eri piirkondadest või kasvatatud eri riikides.
4. Liikmesriik võib vabastada lõikes 1 osutatud nõuetest vahetult kalalaevadelt tarbijatele müüdavad väikesed tootekogused, tingimusel et nende väärtus ei ületa määruse (EÜ) nr 1224/2009 artikli 58 lõikes 8 osutatud ostuväärtust.
5. Selliseid kalapüügi- ja vesiviljelustooteid, mis ise või mille pakendid on märgistatud enne 13. detsembrit 2014 ning mis ei vasta käesoleva artikli nõuetele, võib turustada kuni varude lõppemiseni.
Artikkel 36
Aruanne ökomärgise kohta
Pärast liikmesriikide ja sidusrühmadega konsulteerimist esitab komisjon hiljemalt 1. jaanuariks 2015 Euroopa Parlamendile ja nõukogule teostatavusaruande võimaluste kohta seoses kalapüügi- ja vesiviljelustoodete ökomärgise süsteemiga, käsitledes eelkõige sellise süsteemi loomist kogu liidus kehtiva süsteemina ja miinimumnõuete kehtestamist, et liikmesriigid saaksid liidu ökomärgist kasutada.
Artikkel 37
Tootenimetus
1. Artikli 35 lõike 1 kohaldamisel koostavad ja avaldavad liikmesriigid oma territooriumil heakskiidetud tootenimetuste loetelu koos nende teaduslike nimedega. Loetelus esitatakse:
a)
iga liigi teaduslik nimi vastavalt FishBase teabesüsteemile või vajaduse korral vastavalt ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni (FAO) ASFIS andmebaasile;
b)
tootenimetus:
i)
liigi nimi asjaomase liikmesriigi ametlikus keeles või ametlikes keeltes;
ii)
vajaduse korral muu nimi, mis on kohalikult või piirkondlikult heakskiidetud või lubatud.
2. Kui kala on teise toidu koostisosa, võib kõik kalaliigid määratleda „kalaks”, tingimusel et sellise toidu nimetus ja esitusviis ei viita konkreetsele liigile.
3. Liikmesriigi vastuvõetud tootenimetuste loetelu muudatustest teatatakse viivitamata komisjonile, kes teavitab sellest teisi liikmesriike.
Artikkel 38
Märge püügi- või tootmispiirkonna kohta
1. Artikli 35 lõike 1 punkti c kohane märge püügi- või tootmispiirkonna kohta hõlmab järgmist teavet:
a)
merest püütud kalapüügitoodete puhul FAO püügipiirkondade loetellu kuuluva alapiirkonna või rajooni nimi kirjalikult ja sellise piirkonna nimi tarbijale arusaadavas sõnastuses või kaart või piktogramm, millel on näidatud kõnealune piirkond või erandina kõnealusest nõudest nende kalapüügitoodete puhul, mis on püütud mujal kui Kirde-Atlandi piirkonnas (FAO püügipiirkond 27) ning Vahemere ja Musta mere piirkonnas (FAO püügipiirkond 37), FAO püügipiirkonna nimi;
b)
mageveekogust püütud kalapüügitoodete puhul viide päritoluveekogule liikmesriigis või kolmandas riigis, kust kõnealune toode pärineb;
c)
vesiviljelustoodete puhul viide liikmesriigile või kolmandale riigile, kus kõnealune toode saavutas vähemalt poole oma lõplikust massist või asus vähemalt poole oma kasvatamisperioodist või, karploomade puhul, kus toode läbis viimase vähemalt kuuekuulise kasvatus- või viljelusetapi.
2. Lisaks lõikes 1 osutatud teabele võivad ettevõtjad märkida täpsema püügi- või tootmispiirkonna.
Artikkel 39
Vabatahtlik lisateave
1. Lisaks artikli 35 kohaselt nõutud kohustuslikule teabele võib vabatahtlikult esitada järgmist teavet, tingimusel et see on selge ja ühene:
a)
kalapüügi- või vesiviljelustoodete püügikuupäev;
b)
kalapüügitoodete lossimise kuupäev või teave sadama kohta, kus tooted lossiti;
c)
üksikasjalikum teave kalapüügivahendi alaliigi kohta vastavalt III lisa teisele veerule;
d)
merel püütud kalapüügitoodete puhul üksikasjad riigi kohta, mille lipu all kõnealused tooted püüdnud laev sõidab;
e)
keskkonnateave;
f)
eetilist või sotsiaalset laadi teave;
g)
andmed tootmismeetodite ja -tavade kohta;
h)
andmed toote toiteväärtuse kohta.
2. Osa või kogu artikli 35 lõikes 1 loetletud teabe esitamisel võib kasutada QR-koodi.
3. Vabatahtlikku teavet ei esitata nii, et see vähendaks märgistusel või etiketil kohustusliku teabe jaoks ette nähtud pinda.
4. Ei lisata vabatahtlikku teavet, mida ei ole võimalik kontrollida.
V PEATÜKK
KONKURENTSIEESKIRJAD
Artikkel 40
Konkurentsieeskirjade kohaldamine
ELi toimimise lepingu artikli 101 lõikes 1 ja artiklis 102 osutatud kokkulepete, otsuste ja tegevuste suhtes, mis seonduvad kalapüügi- ja vesiviljelustoodete tootmise või turustamisega, kohaldatakse ELi toimimise lepingu artikleid 101-106 ja nende rakendussätteid.
Artikkel 41
Erandid konkurentsieeskirjade kohaldamisest
1. Olenemata käesoleva määruse artiklist 40 ei kohaldata ELi toimimise lepingu artikli 101 lõiget 1 tootjaorganisatsioonide selliste kokkulepete, otsuste ja tegevuste suhtes, mis seonduvad kalapüügi- ja vesiviljelustoodete tootmise või müügi või ühiste seadmete kasutamisega kõnealuste toodete ladustamiseks, käitlemiseks või töötlemiseks, ja mis:
a)
on vajalikud ELi toimimise lepingu artiklis 39 sätestatud eesmärkide saavutamiseks;
b)
ei kohusta kehtestama ühesuguseid hindu;
c)
ei põhjusta liidu turgude mis tahes vormis jaotamist;
d)
ei välista konkurentsi ning
e)
ei kõrvalda konkurentsi kõnealuste toodete olulise osa suhtes;
2. Olenemata käesoleva määruse artiklist 40 ei kohaldata ELi toimimise lepingu artikli 101 lõiget 1 tootmisharudevaheliste organisatsioonide selliste kokkulepete, otsuste ja tegevuste suhtes, mis:
a)
on vajalikud ELi toimimise lepingu artiklis 39 sätestatud eesmärkide saavutamiseks;
b)
ei kohusta kohaldama kindlaksmääratud hinda;
c)
ei põhjusta liidu turgude mis tahes vormis jaotamist;
d)
ei kohalda teiste kaubanduspartneritega tehtavate võrdväärsete tehingute suhtes teistsuguseid tingimusi, pannes neid sellega ebasoodsasse konkurentsiolukorda;
e)
ei kõrvalda konkurentsi kõnealuste toodete olulise osa suhtes ning
f)
ei loo konkurentsipiiranguid, mis ei ole hädavajalikud ühise kalanduspoliitika eesmärkide saavutamiseks.
VI PEATÜKK
TURUTEAVE
Artikkel 42
Turuteave
1. Komisjon:
a)
kogub, analüüsib ja levitab tarneahelas majandusalast teavet ja teadmisi liidu kalapüügi- ja vesiviljelustoodete turu kohta, arvestades rahvusvahelist konteksti;
b)
pakub praktilist tuge tootjaorganisatsioonidele ja tootmisharudevahelistele organisatsioonidele, et paremini koordineerida teabevahetust turul osalevate ettevõtjate ja töötlejate vahel;
c)
jälgib regulaarselt hindu liidu kalapüügi- ja vesiviljelustoodete tarneahelas ning analüüsib turusuundumusi;
d)
teeb sihtotstarbelisi turu-uuringuid ning kehtestab hinnakujundust käsitlevate uuringute metoodika.
2. Lõike 1 rakendamiseks võtab komisjon järgmisi meetmeid:
a)
liidu õiguse kohaselt kogutud ning kalapüügi- ja vesiviljelustooteid käsitleva olemasoleva teabe kättesaadavuse hõlbustamine;
b)
turuteabe, näiteks hinnauuringute, turuanalüüside ja -uuringute kõigile sidusrühmadele ja üldsusele kättesaadavaks tegemine juurdepääsetaval ja arusaadaval viisil, kui Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusest (EÜ) nr 45/2001 (19) ei tulene teisiti.
3. Liikmesriigid toetavad lõikes 1 osutatud eesmärkide saavutamist.
VII PEATÜKK
MENETLUSSÄTTED
Artikkel 43
Komiteemenetlus
1. Komisjoni abistab komitee. Nimetatud komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
VIII PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 44
Määruse (EÜ) nr 1184/2006 muutmine
Määruse (EÜ) nr 1184/2006 artikkel 1 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 1
Käesoleva määrusega kehtestatakse eeskirjad seoses Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artiklite 101-106 ja artikli 108 lõigete 1 ja 3 kohaldatavusega ELi toimimise lepingu I lisas loetletud toodete, välja arvatud nõukogu määrusega (EÜ) nr 1234/2007 (20) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1379/2013 (21) hõlmatud tooted, tootmise või nendega kauplemise suhtes.
Artikkel 45
Määruse (EÜ) nr 1224/2009 muutmine
Määrust (EÜ) nr 1224/2009 muudetakse järgmiselt:
1)
artikli 57 lõikesse 1 lisatakse järgmised laused:
„Liikmesriigid kontrollivad normidele vastavust. Kontrolle võib teostada kõikidel turustusetappidel ja vedamise ajal.”;
2)
artikli 58 lõiget 5 muudetakse järgmiselt:
a)
punkt g asendatakse järgmisega:
„g)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1379/2013 (22) artikliga 35 ette nähtud teave tarbijatele;
b)
punkt h jäetakse välja.
Artikkel 46
Kehtetuks tunnistamine
Määrus (EÜ) nr 104/2000 tunnistatakse kehtetuks. Artiklit 4 kohaldatakse siiski kuni 12. detsembrini 2014.
Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele ning neid loetakse vastavalt IV lisas esitatud vastavustabelile.
Artikkel 47
Eeskirjad, millega kehtestatakse ühised turustusnormid
Jätkuvalt kohaldatakse eeskirju, millega kehtestatakse ühised turustusnormid, eelkõige nõukogu määrust (EMÜ) nr 2136/89 (23), nõukogu määrust (EMÜ) nr 1536/92 (24), nõukogu määrust (EÜ) nr 2406/96 (25) ning muid ühiste turustusnormide kohaldamiseks vastu võetud eeskirju, näiteks komisjoni määrust (EMÜ) nr 3703/85 (26).
Artikkel 48
Läbivaatamine
Komisjon esitab hiljemalt 31. detsembriks 2022 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva määruse kohaldamise tulemuste kohta.
Artikkel 49
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014, välja arvatud IV peatükki ja artiklit 45, mida kohaldatakse alates 13. detsembrist 2014.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Strasbourg, 11. detsember 2013