РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (EС) 2015/296 НА КОМИСИЯТА
от 24 февруари 2015 година
за определяне на процедурни условия за сътрудничество между държавите членки по отношение на електронната идентификация съгласно член 12, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 910/2014 на Европейския парламент и на Съвета относно електронната идентификация и удостоверителните услуги при електронни трансакции на вътрешния пазар
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 910/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 2014 година относно електронната идентификация и удостоверителните услуги при електронни трансакции на вътрешния пазар и за отмяна на Директива 1999/93/ЕО (1), и по-специално член 12, параграф 7 от него,
като има предвид, че:
(1)
Сътрудничеството между държавите членки по отношение на оперативната съвместимост и сигурността на схемите за електронна идентификация е от съществено значение, за да се осигури високо равнище на доверие и сигурност, отговарящи на степента на риск при такива схеми.
(2)
Съгласно член 7, буква ж) от Регламент (ЕС) № 910/2014 от уведомяващата държава членка се изисква да предостави на останалите държави членки описание на схемата шест месеца предварително, за да могат държавите членки да си сътрудничат по начина, описан в член 12, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 910/2014.
(3)
Сътрудничеството между държавите членки изисква опростени процедури. Оперативната съвместимост и сигурността на схемите за електронна идентификация не могат да се постигнат чрез процедури, провеждани на различни езици. Използването на английски език по време на сътрудничеството следва да улесни постигането на оперативна съвместимост и сигурност на схемите за електронна идентификация, като обаче преводът на вече съществуващи документи не следва да причини неприемлива тежест.
(4)
Различните елементи на схемите за електронна идентификация се управляват от различни власти или органи в държавите членки. С цел да се позволи ефективно сътрудничество и опростяване на административните процедури, е подходящо да се гарантира, че всяка държава членка има единна точка, чрез която да се осъществява връзка със съответните ѝ власти и органи.
(5)
Обменът на информация, опит и добри практики между държавите членки спомага за разработването на схеми за електронна идентификация и служи като средство за постигане на техническа оперативна съвместимост. Необходимостта от такова сътрудничество е особено обоснована в случаите, когато става въпрос за корекции на вече нотифицирани електронни схеми за идентификация, за промени на схемите за електронна идентификация, за които на държавите членки е била предоставена информация преди уведомяването, и когато настъпят важни събития или инциденти, които могат да засегнат оперативната съвместимост или сигурността на схемите за електронна идентификация. Също така държавите членки следва да разполагат с необходимите средства, за да поискат такъв вид информация относно оперативната съвместимост и сигурността на схемите за електронна идентификация от останалите държави членки.
(6)
Партньорската проверка на схемите за електронна идентификация следва да се разглежда като процес на взаимно обучение, който допринася за изграждането на доверие между държавите членки и гарантира оперативната съвместимост и сигурността на нотифицираните схеми за електронна идентификация. Това изисква уведомяващите държави членки да предоставят достатъчно информация за своите схеми за електронна идентификация. Трябва обаче да бъде взета предвид необходимостта държавите членки да запазят определени данни поверителни, когато това е от решаващо значение за сигурността.
(7)
За да се гарантира, че процесът на партньорска оценка е ефективен по отношение на разходите и води до ясни и убедителни резултати, и за да се избегне излишната тежест за държавите членки, те следва да проведат една партньорска проверка заедно.
(8)
Държавите членки следва да вземат под внимание оценките на независима трета страна, ако има такива, когато си сътрудничат по въпросите, свързани със схемите за електронна идентификация, включително при извършването на партньорска проверка.
(9)
С цел да се улесни процедурният механизъм за постигане на целите в член 12, параграфи 5 и 6 от Регламент (ЕС) № 910/2014, следва да бъде създадена мрежа за сътрудничество. Целта е да се осигури форум, който може да включва всички държави членки и да ги ангажира в официално сътрудничество по отношение на практическите аспекти на поддържането на рамката за оперативна съвместимост.
(10)
Мрежата за сътрудничество следва да разглежда проектите на формуляри за уведомяване, предоставени от държавите членки съгласно член 7, буква ж) от Регламент (ЕС) № 910/2014, и да предоставя становища с указания по отношение на съответствието на схемите, описани в тях, с изискванията на член 7, член 8, параграфи 1-2 и член 12, параграф 1 от посочения регламент и на акта за изпълнение, посочен в член 8, параграф 3 от същия регламент. В член 9, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕС) № 910/2014 се изисква уведомяващите държави членки да опишат как схемата за електронна идентификация, за която се извършва уведомяване, изпълнява изискванията за оперативна съвместимост съгласно член 12, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 910/2014. По-специално, когато държавите членки подготвят изпълнението на задължението си съгласно член 9, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕС) № 910/2014 да опишат пред Комисията как схемата за електронна идентификация, за която се извършва уведомяване, изпълнява изискванията за оперативна съвместимост съгласно член 12, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 910/2014, те следва да вземат предвид становищата на мрежата за сътрудничество.
(11)
Всички страни, участващи в уведомяването, следва да вземат под внимание становището на мрежата за сътрудничество като насоки за процесите на пълно сътрудничество, уведомяване и оперативна съвместимост.
(12)
С цел да се гарантира ефективността на процеса на партньорска оценка, провеждан съгласно настоящото решение, е целесъобразно мрежата за сътрудничество да осигури насоки за държавите членки.
(13)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на комитета, създаден по силата на член 48 от Регламент (ЕС) № 910/2014,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Цел
Съгласно член 12, параграф 7 от регламента, с настоящето решение се определят процедурните условия за улесняване на сътрудничеството между държавите членки, което е необходимо, за да се гарантира оперативната съвместимост и сигурността на схемите за електронна идентификация, за които държавите членки възнамеряват да уведомят или са уведомили Комисията. Условията засягат по-специално:
а)
обмена на информация, опит и добри практики във връзка със схемите за електронна идентификация и анализ на значимите новости в сектора на електронната идентификация, както е определено в глава II;
б)
партньорска проверка на схемите за електронна идентификация, както е определено в глава III; както и
в)
сътрудничество чрез мрежата за сътрудничество, както е определено в глава IV.
Член 2
Език на сътрудничеството
1. Освен ако не е договорено друго между съответните държави членки, сътрудничеството се извършва на английски език.
2. Без да се засягат разпоредбите на параграф 1, държавите членки не са длъжни да преведат придружаващите документи по член 10, параграф 2, когато това би създало прекомерна тежест.
Член 3
Единни точки за контакт
1. За целите на сътрудничеството между държавите членки съгласно член 12, параграфи 5 и 6 от Регламент (ЕС) № 910/2014 всяка държава членка определя единна точка за контакт.
2. Всяка държава членка съобщава на останалите държави членки и на Комисията информацията относно единната точка за контакт. Комисията публикува онлайн списък на единните точки за контакт.
ГЛАВА II
ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ, ОПИТ И ДОБРИ ПРАКТИКИ
Член 4
Обмен на информация, опит и добри практики
1. Държавите членки обменят информация, опит и добри практики във връзка със схемите за електронна идентификация с останалите държави членки.
2. Всяка държава членка съответно информира останалите държави членки, когато въведе която и да е от следните промени, подобрения или корекции, свързани с оперативната съвместимост и нивата на осигуреност на схемата:
а)
подобрения или корекции в своята вече нотифицирана схема за електронна идентификация, когато за тях не е нужно уведомяване съгласно член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 910/2014;
б)
промени, подобрения или корекции в описанието на своята схема за електронна идентификация, предоставено съгласно член 7, буква ж) от Регламент (ЕС) № 910/2014, когато те са се случили преди уведомяването.
3. Когато държава членка научи за важно развитие или инцидент, което/който няма връзка със нотифицираната ѝ схема за електронна идентификация, но би могло/могъл да засегне сигурността на други нотифицирани схеми за електронна идентификация, тя информира за това останалите държави членки.
Член 5
Искане на информация относно оперативната съвместимост и сигурността
1. Когато държава членка счита, че за да се гарантира оперативната съвместимост между схемите за електронна идентификация, се нуждае от повече информация относно схема за електронна идентификация, отколкото вече е била предоставена от съответната уведомяваща държава членка, тя може да поиска допълнителна информация от последната. Уведомяващата държава членка предоставя тази информация, освен ако:
а)
не разполага с тази информация и нейното получаване би причинило прекомерна административна тежест;
б)
тази информация засяга въпроси на обществената или националната сигурност;
в)
тази информация засяга търговски, професионални или дружествени тайни.
2. С цел да се подобри сигурността на схемите за електронна идентификация, държава членка, която е загрижена по отношение на сигурността на схема, за която е направено уведомяване или тече процесът на уведомяване, може да поиска информация във връзка с елемента, пораждащ загрижеността. Запитаната държава членка предоставя на всички държави членки съответната необходима информация, за да се установи дали е възникнал пробив в сигурността по член 10 от Регламент (ЕС) № 910/2014 или дали е налице реален риск от възникването на такъв пробив, освен ако:
а)
не разполага с тази информация и нейното получаване би причинило прекомерна административна тежест;
б)
тази информация засяга въпроси на обществената или националната сигурност;
в)
тази информация засяга търговски, професионални или дружествени тайни.
Член 6
Обмен на информация чрез единните точки за контакт
Държавите членки обменят информация съгласно членове 4 и 5 посредством единните точки за контакт и предоставят съответната изискана информация без неоправдано забавяне.
ГЛАВА III
ПАРТНЬОРСКА ПРОВЕРКА
Член 7
Принципи
1. Партньорската проверка е механизъм за сътрудничество между държавите членки, чиято цел е да се гарантира оперативната съвместимост и сигурността на нотифицираните схеми за електронна идентификация.
2. Участието на държавите членки в партньорски проверки е доброволно. Държавата членка, чиято схема за електронна идентификация ще бъде предмет на партньорска проверка, не може да откаже участието на никоя друга държава членка в процеса на партньорска проверка.
3. Всяка държава членка, която участва в процеса на партньорска проверка, поема разходите, които е направила при участието си в този процес.
4. Всяка информация, получена в процеса на партньорска проверка, се използва единствено за тази цел. Представителите на държавите членки, които провеждат партньорската проверка, не разкриват пред трети страни никаква чувствителна или поверителна информация, получена по време на партньорската проверка.
5. Държавите членки, които провеждат партньорската проверка, разкриват всички възможни конфликти на интереси, които могат да имат представителите, посочени от тях за участие в дейностите по партньорската проверка.
Член 8
Започване на процес на партньорска проверка
1. Процесът на партньорска проверка може да бъде започнат по един от двата начина:
а)
Държава членка поисква партньорска проверка за своята схема за електронна идентификация.
б)
Държава членка или държави членки изразяват желание да направят партньорска проверка на схема за електронна идентификация на друга държава членка. В искането си те посочват причините за желанието си да проведат партньорска проверка и обясняват как партньорската проверка би допринесла за оперативната съвместимост или сигурността на схемите за електронна идентификация на държавите членки.
2. Искане по параграф 1 се съобщава на мрежата за сътрудничество съгласно параграф 3. Всяка държава членка, която възнамерява да участва в партньорската проверка, информира мрежата за сътрудничество в срок от един месец.
3. Държавата членка, чиято схема за електронна идентификация ще бъде предмет на партньорска проверка, предоставя на мрежата за сътрудничество следната информация:
а)
схемата за електронна идентификация, която ще бъде подложена на партньорска проверка;
б)
държавите членки, които ще проведат партньорската проверка;
в)
срокът, в който очакваните резултати ще бъдат предоставени на мрежата за сътрудничество; както и
г)
условията, при които ще се извършва партньорската проверка съгласно член 9, параграф 2.
4. Схема за електронна идентификация не подлежи на нова партньорска проверка в рамките на две години след завършването на предишната партньорска проверка, освен ако не е одобрено друго от мрежата за сътрудничество;
Член 9
Подготовка за партньорската проверка
1. Държавите членки, които ще проведат партньорската проверка, предоставят на държавата членка, чиято схема за електронна идентификация ще бъде предмет на партньорска проверка, имената и данните за контакт на своите представители, които ще извършат партньорската проверка, в срок от 2 седмици, след като тези държави членки са уведомили за намерението си да участват в проверката съгласно член 8, параграф 2. Държавата членка, чиято схема за електронна идентификация ще бъде предмет на партньорска проверка, може да откаже участието на който и да е представител в случай на конфликт на интереси.
2. Като вземат предвид насоките, предоставени от мрежата за сътрудничество, държавата членка, чиято схема за електронна идентификация ще бъде предмет на партньорска проверка, и участващите в проверката държави членки се договарят относно:
а)
обхвата и правилата на партньорската проверка въз основа на приложното поле на член 7, буква ж) или член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 910/2014 и интереса, изразен от участващите в проверката държави членки през началната фаза;
б)
графика на дейностите във връзка с проверката, като се определи краен срок, който не може да надхвърля 3 месеца, след като участващите в проверката държави членки са предоставили имената и данните за контакт на своите представители съгласно параграф 1;
в)
други организационни правила във връзка с процеса на партньорска проверка.
Държавата членка, чиято схема за електронна идентификация ще бъде предмет на партньорска проверка, информира мрежата за сътрудничество за договореното.
Член 10
Партньорска проверка
1. Участващите държави членки провеждат съвместно партньорската проверка. Представителите на държавите членки избират помежду си един представител, който координира партньорската проверка.
2. Държавата членка, чиято схема за електронна идентификация е обект на партньорска проверка, предоставя на участващите в проверката държави членки формуляра за уведомяване, изпратен до Комисията, или описание на схемата съгласно член 7, буква ж) от Регламент (ЕС) № 910/2014, ако за съответната схема за електронна идентификация все още не е било направено уведомяване. Предоставят се и всички придружаващи документи, както и допълнителна съответна информация.
3. Партньорската проверка може да включва, но не се ограничава до, една или повече от следните мерки:
а)
оценката на съответната документация;
б)
анализ на процесите;
в)
технически семинари; както и
г)
разглеждане на оценка на независима трета страна.
4. Участващите в проверката държави членки могат да изискат допълнителна документация, свързана с уведомяването. Държавата членка, чиято схема за електронна идентификация е предмет на партньорска проверка, предоставя такава информация, освен ако:
а)
не разполага с тази информация и нейното получаване би причинило прекомерна административна тежест;
б)
тази информация засяга въпроси на обществената или националната сигурност;
в)
тази информация засяга търговски, професионални или дружествени тайни.
Член 11
Резултати от партньорската проверка
В срок от един месец след приключване на процеса на партньорска проверка участващите в проверката държави членки подготвят и представят доклад за мрежата за сътрудничество. Членовете на мрежата за сътрудничество могат да поискат допълнителна информация или пояснения от държавата членка, чиято схема за електронна идентификация е била предмет на партньорска проверка, или от участващите в проверката държави членки.
ГЛАВА IV
МРЕЖА ЗА СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 12
Създаване и методи на работа
Създава се мрежа за насърчаване на сътрудничеството съгласно член 12, параграфи 5 и 6 от Регламент (ЕС) № 910/2014 („мрежата за сътрудничество“). Мрежата за сътрудничество осъществява дейността си чрез комбинация от заседания и писмена процедура.
Член 13
Проект на формуляр за уведомяване
Когато уведомяващата държава членка предоставя описанието на схемата си за електронна идентификация съгласно член 7, буква ж) от Регламент (ЕС) № 910/2014, тя предоставя на мрежата за сътрудничество надлежно попълнения проект на формуляр за уведомяване заедно с всички необходими придружаващи документи, посочени в член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 910/2014 и в акта за изпълнение по член 9, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 910/2014.
Член 14
Задачи
Мрежата за сътрудничество се упълномощава да:
а)
улеснява сътрудничеството между държавите членки по отношение на създаването и функционирането на рамката за оперативна съвместимост съгласно член 12, параграфи 5 и 6 от Регламент (ЕС) № 910/2014 чрез обмен на информация;
б)
създава методи за ефективен обмен на информация по всички въпроси, свързани с електронната идентификация;
в)
проучва важните новости в сектора на електронната идентификация, обсъжда и разработва добри практики в областта на оперативната съвместимост и сигурността на схемите за електронна идентификация;
г)
приема становища относно разработки във връзка с рамката за оперативна съвместимост по член 12, параграфи 2-4 от Регламент (ЕС) № 910/2014;
д)
приема становища по разработки относно минималните технически спецификации, стандарти и процедури, свързани с нивата на осигуреност, определени в акта за изпълнение, приет съгласно член 8, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 910/2014, и насоките, които придружават посочения акт за изпълнение;
е)
приема насоки относно обхвата на партньорската проверка и нейните условия;
ж)
разглежда резултатите от партньорските проверки съгласно член 11;
з)
разглежда попълнените проекти на формулярите за уведомяване;
и)
приема становища как схема за електронна идентификация с предстоящо уведомяване, чието описание е било предоставено съгласно член 7, буква ж) от Регламент (ЕС) № 910/2014, отговаря на изискванията на член 7, член 8, параграфи 1 и 2 и член 12, параграф 1 от посочения регламент и акта за изпълнение по член 8, параграф 3 от същия регламент.
Член 15
Членство
1. В мрежата за сътрудничество членуват държавите членки и страните от Европейското икономическо пространство.
2. Представителите на присъединяващи се държави се поканват от председателя за участие в заседанията на мрежата за сътрудничество като наблюдатели, считано от датата на подписване на договора за присъединяване.
3. Председателят може да покани външни експерти със специфична компетентност по въпрос от дневния ред, които да участват в работата на мрежата за сътрудничество или на подгрупа, създадена на ad hoc основа, след консултация с мрежата за сътрудничество. Освен това председателят може да даде статут на наблюдатели на физически лица и организации след консултация с мрежата за сътрудничество.
Член 16
Функциониране
1. Заседанията на мрежата за сътрудничество се председателстват от Комисията.
2. В съгласие с Комисията мрежата за сътрудничество може да създава подгрупи, които да разглеждат конкретни въпроси въз основа на мандат, определен от мрежата за сътрудничество. Тези подгрупи се разпускат веднага щом мандатът им бъде изпълнен.
3. Членовете на мрежата за сътрудничество, както и поканените експерти и наблюдатели, спазват задълженията за запазване на професионалната тайна, предвидени в Договорите и в правилата за прилагането им, а така също и правилата на Комисията относно сигурността, свързани със защитата на класифицираната информация на ЕС, предвидени в приложението към Решение 2001/844/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията (2). При неспазване на тези задължения Комисията може да предприеме съответните мерки.
4. Мрежата за сътрудничество провежда заседанията си в сгради на Комисията. Комисията осигурява секретарските услуги.
5. Мрежата за сътрудничество публикува своите становища, приети съгласно член 14, буква и), на специален уебсайт. Когато такова становище съдържа поверителна информация, мрежата за сътрудничество приема неповерителна версия на същото становище за целите на това публикуване.
6. Мрежата за сътрудничество приема свой процедурен правилник чрез обикновено мнозинство на членовете си.
Член 17
Разходи за заседанията
1. Комисията не заплаща за услугите на лицата, които участват в дейностите на мрежата за сътрудничество.
2. Пътните разходи на участниците в заседанията на мрежата за сътрудничество могат да бъдат възстановени от Комисията. Възстановяването се извършва в съответствие с разпоредбите в сила за Комисията и според наличния бюджет, предоставен на службите на Комисията в рамките на годишната процедура за разпределение на средствата.
Член 18
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 24 февруари 2015 година.
KOMISJONI RAKENDUSOTSUS (EL) 2015/296,
24. veebruar 2015,
millega kehtestatakse menetluskord liikmesriikidevaheliseks koostööks e-identimise valdkonnas vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 910/2014 (e-identimise ja e-tehingute jaoks vajalike usaldusteenuste kohta siseturul) artikli 12 lõikele 7
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. juuli 2014. aasta määrust (EL) nr 910/2014 (e-identimise ja e-tehingute jaoks vajalike usaldusteenuste kohta siseturul ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 1999/93/EÜ), (1) eriti selle artikli 12 lõiget 7,
ning arvestades järgmist:
(1)
Liikmesriikidevaheline koostöö e-identimise süsteemide koosvõime ja turvalisuse küsimustes on vajalik soodustada usalduse ja turvalisuse kõrget taset, mis vastaks kõnealuste süsteemide riski astmele.
(2)
Määruse (EL) nr 910/2014 artikli 7 punktiga g kohustatakse teavitavat liikmesriiki esitama kõnealuse süsteemi kirjeldus teistele liikmesriikidele kuus kuud varem, et liikmesriigid saaksid määruse (EL) nr 910/2014 artikli 12 lõikes 5 kirjeldatud viisil koostööd teha.
(3)
Liikmesriikidevaheliseks koostööks on tarvis lihtsustatud menetlusi. E-identimise süsteemide koosvõimet ja turvalisust ei saa luua eri keeltes läbiviidatavate menetlustega. Inglise keele kasutamine koostöö käigus peaks hõlbustama e-identimise süsteemide koosvõime ja turvalisuse saavutamist, samas ei tohiks juba olemasolevate dokumentide tõlkimine tekitada põhjendamatut koormust.
(4)
E-identimise süsteemide eri elemente haldavad liikmesriikides eri asutused või organid. Tõhusa koostöö võimaldamiseks ja haldusmenetluste lihtsustamiseks on asjakohane tagada, et igal liikmesriigil oleks ühtne kontaktpunkt, kelle kaudu saab pöörduda riigi asjaomaste asutuste ja organite poole.
(5)
Teabe, kogemuste ja heade tavade vahetamine liikmesriikide vahel hõlbustab e-identimise süsteemide väljatöötamist ja aitab saavutada tehnilise koosvõime. Vajadus selliseks koostööks on iseäranis põhjendatud, kui tekib vajadus kohandada juba teavitatud e-identimise süsteeme, muuta e-identimise süsteeme, mille kohta on teave liikmesriikidele esitatud enne teavitamist, ning oluliste arengute või intsidentide korral, mis võivad mõjutada e-identimise süsteemide koosvõimet ja turvalisust. Liikmesriikidel peaksid ka olema vahendid e-identimise süsteemide koosvõimet ja turvalisust käsitleva teabe nõudmiseks teistelt liikmesriikidelt.
(6)
E-identimise süsteemide vastastikust hindamist tuleks käsitada ühise õppeprotsessina, mis aitab luua usaldust liikmesriikide vahel ning tagab teavitatud e-identimise süsteemide koosvõime ja turvalisuse. See eeldab teavitavatelt liikmesriikidelt piisava teabe esitamist oma e-identimise süsteemide kohta. Siiski tuleb samuti arvestada liikmesriikide kohustusega hoida teatavat teavet konfidentsiaalsena, kui see on turvalisuse seisukohalt määrava tähtsusega.
(7)
Selle tagamiseks, et vastastikuse hindamise protsess oleks kulutõhus ning annaks selgeid ja veenvaid tulemusi, ning selleks, et mitte tekitada liikmesriikidele liigset koormust, peaksid liikmesriigid ühiselt teostama ühtse vastastikuse hindamise.
(8)
E-identimise süsteemidega seonduvates küsimustes koostööd tehes, sealhulgas vastastikusi hindamisi teostades, peaksid liikmesriigid arvesse võtma sõltumatute kolmandate isikute hinnanguid, kui need on kättesaadavad.
(9)
Määruse (EL) nr 910/2014 artikli 12 lõigetes 5 ja 6 sätestatud eesmärkide saavutamiseks vajaliku menetluskorra hõlbustamiseks tuleks luua koostöövõrk. Selle eesmärk on tagada sellise foorumi toimimine, mis hõlmaks kõiki liikmesriike ning kaasaks neid ametlikult tegema koostööd koosvõime raamistiku ülalpidamise praktiliste aspektide vallas.
(10)
Koostöövõrk peaks vaatama läbi teatisevormi kavandid, mille liikmesriigid esitavad määruse (EL) nr 910/2014 artikli 7 punkti g kohaselt, ning hindama neis kirjeldatud süsteemide vastavust kõnealuse määruse artikli 7, artikli 8 lõigete 1-2 ja artikli 12 lõike 1 nõuetele ning kõnealuse määruse artikli 8 lõikes 3 osutatud rakendusaktile. Määruse (EL) nr 910/2014 artikli 9 lõike 1 punkti e kohaselt peavad teavitavad liikmesriigid kirjeldama, kuidas on teavitatud e-identimise süsteemi puhul täidetud koosvõime nõuded vastavalt määruse (EL) nr 910/2014 artikli 12 lõikele 1. Liikmesriigid peaksid koostöövõrgu arvamusi silmas pidama eelkõige valmistudes täitma määruse (EL) nr 910/2014 artikli 9 lõike 1 punktis e sätestatud kohustust kirjeldada komisjonile, kuidas on teavitatud e-identimise süsteemi puhul täidetud koosvõime nõuded vastavalt määruse (EL) nr 910/2014 artikli 12 lõikele 1.
(11)
Kõik teavitamise osalised peaksid koostöö-, teavitamis- ja koosvõimemenetlustes lähtuma koostöövõrgu arvamusest.
(12)
Käesoleva otsuse alusel teostatava vastastikuse hindamise protsessi tõhususe tagamiseks on asjakohane, et koostöövõrk annaks liikmesriikidele suuniseid.
(13)
Käesolevas otsuses sätestatud meetmed on kooskõlas määruse (EL) nr 910/2014 artikli 48 alusel loodud komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
I PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
Artikkel 1
Eesmärk
Määruse artikli 12 lõike 7 kohaselt kehtestatakse käesoleva otsusega menetluskord liikmesriikidevahelise koostöö hõlbustamiseks, kuna see on vajalik selleks, et tagada nende e-identimise süsteemide koosvõime ja turvalisus, millest komisjonid kavatsevad komisjonile teatada või on seda juba teinud. Menetluskord on seotud eelkõige järgmisega:
a)
e-identimise süsteemidega seotud teabe, kogemuste ja heade tavade vahetamine ning e-identimise sektoris toimuvate asjakohaste arengute analüüsimine, nagu on sätestatud II peatükis;
b)
e-identimise süsteemide vastastikune hindamine, nagu on sätestatud III peatükis, ning
c)
koostöövõrgu kaudu tehtav koostöö, nagu on sätestatud IV peatükis.
Artikkel 2
Koostöökeel
1. Kui asjaomased liikmesriigid ei lepi kokku teisiti, on koostöökeel inglise keel.
2. Ilma et see piiraks lõike 1 kohaldamist, ei ole liikmesriigid kohustatud tõlkima artikli 10 lõikes 2 osutatud tõendavaid dokumente, kui see tooks kaasa põhjendamatu koormuse.
Artikkel 3
Ühtsed kontaktpunktid
1. Määruse (EL) nr 910/2014 artikli 12 lõigetes 5 ja 6 ettenähtud liikmesriikidevahelise koostöö hõlbustamiseks määrab iga liikmesriik ühtse kontaktpunkti.
2. Iga liikmesriik esitab teistele liikmesriikidele ja komisjonile teabe ühtse kontaktpunkti kohta. Komisjon avaldab ühtsete kontaktpunktide loetelu internetis.
II PEATÜKK
TEABE, KOGEMUSTE JA HEADE TAVADE VAHETAMINE
Artikkel 4
Teabe, kogemuste ja heade tavade vahetamine
1. Liikmesriigid jagavad teiste liikmesriikidega teavet, kogemusi ja häid tavasid e-identimise süsteemide kohta.
2. Iga liikmesriik teavitab teisi liikmesriike, kui ta teeb süsteemi koosvõime või usaldusväärsuse tasemetega seoses järgmisi muudatusi, edasiarendusi või kohandusi:
a)
juba teavitatud e-identimise süsteemi edasiarendused või kohandused, kui need ei nõua määruse (EL) nr 910/2014 artikli 9 lõike 1 kohast teavitamist;
b)
määruse (EL) nr 910/2014 artikli 7 punkti g kohaselt esitatud e-identimise süsteemi kirjelduse muudatused, edasiarendused või kohandused, kui need tehti enne teavitamist.
3. Kui liikmesriik saab teada mõnest olulisest arengust või intsidendist, mis ei seondu tema teavitatud e-identimise süsteemiga, kuid võib mõjutada muude e-identimise süsteemide turvalisust, teatab ta sellest teistele liikmesriikidele.
Artikkel 5
Koosvõimet ja turvalisust käsitleva teabe nõue
1. Kui liikmesriik leiab, et e-identimise süsteemide vahelise koosvõime tagamiseks on vaja teavet, mida e-identimise süsteemist teatanud liikmesriik ei ole veel esitanud, võib ta viimaselt seda teavet nõuda. Teavitav liikmesriik esitab kõnealuse teabe, välja arvatud juhul, kui
a)
ta ei valda kõnealust teavet ning selle saamine tekitaks ebamõistlikku halduskoormust;
b)
kõnealune teave seondub avaliku julgeoleku või riigi julgeoleku küsimustega;
c)
kõnealune teave seondub äri-, töö- või ettevõtte saladuste küsimustega.
2. E-identimise süsteemide turvalisuse suurendamiseks võib liikmesriik, kellel on turvalisusega seonduv probleem, mis mõjutab teavitatud süsteemi või süsteemi, millest teavitamine on pooleli, küsida teavet turvalisusega seonduva probleemi kohta. Taotluse saanud liikmesriik esitab seejärel kõikidele liikmesriikidele nõutud asjakohase teabe, et teha kindlaks, kas on aset leidnud määruse (EL) nr 910/2014 artiklis 10 osutatud turvarikkumine või kas on olemas tõeline oht, et selline rikkumine võib aset leida, välja arvatud juhul, kui
a)
ta ei valda kõnealust teavet ning selle saamine tekitaks ebamõistlikku halduskoormust;
b)
kõnealune teave seondub avaliku julgeoleku või riigi julgeoleku küsimustega;
c)
kõnealune teave seondub äri-, töö- või ettevõtte saladuste küsimustega.
Artikkel 6
Teabevahetus ühtsete kontaktpunktide kaudu
Liikmesriik vahetab artiklite 4 ja 5 kohaselt teavet ühtsete kontaktpunktide kaudu ning esitab nõutud asjakohase teabe põhjendamatu viivituseta.
III PEATÜKK
VASTASTIKUNE HINDAMINE
Artikkel 7
Põhimõtted
1. Vastastikune hindamine on liikmesriikidevahelise koostöö mehhanism, mis on loodud teavitatud e-identimise süsteemide koosvõime ja turvalisuse tagamiseks.
2. Liikmesriikide osalemine vastastikuses hindamises on vabatahtlik. Liikmesriik, kelle e-identimise süsteemi suhtes viiakse läbi vastastikune hindamine, ei või keelduda ühegi vastastikust hindamist teostava liikmesriigi osalemisest vastastikuse hindamise protsessis.
3. Iga vastastikuse hindamise protsessis osalev liikmesriik kannab kõnealuses protsessis osalemisel tekkivad kulud.
4. Vastastikuse hindamise protsessi kaudu saadavat teavet kasutatakse üksnes sellel eesmärgil. Vastastikust hindamist läbi viivate liikmesriikide esindajad ei tohi kolmandatele isikutele avaldada vastastikuse hindamise käigus saadud tundlikku või konfidentsiaalset teavet.
5. Vastastikust hindamist teostav liikmesriik avalikustab mis tahes võimaliku huvide konflikti, mis võib tekkida esindajatel, kelle nad on määranud osalema vastastikuses hindamises.
Artikkel 8
Vastastikuse hindamise protsessi algatamine
1. Vastastikuse hindamise protsessi algatamiseks on kaks viisi.
a)
Liikmesriik taotleb oma e-identimise süsteemi vastastikust hindamist.
b)
Liikmesriik või liikmesriigid avaldavad soovi teise liikmesriigi e-identimise süsteemi vastastikuse hindamise läbiviimiseks. Oma taotluses põhjendavad nad vastastikuse hindamise läbiviimise soovi ning selgitavad, kuidas edendaks vastastikune hindamine liikmesriikide e-identimise süsteemide koosvõimet või turvalisust.
2. Lõike 1 kohasest taotlusest antakse vastavalt lõikele 3 teada koostöövõrgule. Iga vastastikuses hindamises osaleda kavatsev liikmesriik teavitab sellest koostöövõrku ühe kuu jooksul.
3. Liikmesriik, kelle e-identimise süsteemi suhtes viiakse läbi vastastikune hindamine, esitab koostöövõrgule järgmise teabe:
a)
e-identimise süsteem, mille suhtes viiakse läbi vastastikune hindamine;
b)
vastastikust hindamist teostav(ad) liikmesriik (liikmesriigid);
c)
oodatava tulemuse koostöövõrgule esitamise tähtaeg ning
d)
vastastikuse hindamise läbiviimise menetluskord vastavalt artikli 9 lõikele 2.
4. Kahe aasta jooksul pärast vastastikuse hindamise läbiviimist ei teostata e-identimise süsteemi suhtes täiendavat vastastikust hindamist, v.a juhul, kui koostöövõrk lepib kokku teisiti.
Artikkel 9
Vastastikuseks hindamiseks ettevalmistumine
1. Vastastikust hindamist teostavad liikmesriigid esitavad liikmesriikidele, kelle e-identimise süsteemi hinnatakse, oma vastastikust hindamist teostavate esindajate nimed ja kontaktandmed kahe nädala jooksul pärast seda, kui vastastikust hindamist teostavad liikmesriigid on andnud teada oma kavatsusest osaleda artikli 8 lõike 2 kohases hindamises. Liikmesriik, kelle e-identimise süsteemi suhtes viiakse läbi vastastikust hindamist, võivad huvide konflikti korral keelata mis tahes esindaja osaluse.
2. Koostöövõrgu esitatud suuniseid arvesse võttes lepivad liikmesriik, kelle e-identimise süsteemi suhtes viiakse läbi vastastikust hindamist, ning vastastikust hindamist teostavad liikmesriigid kokku järgmises:
a)
vastastikuse hindamise ulatus ja kord, tuginedes määruse (EL) nr 910/2014 artikli 7 punkti g või artikli 9 lõike 1 reguleerimisalale ning vastastikust hindamist teostavate liikmesriikide poolt algatamisel väljendatud huvile;
b)
vastastikuse hindamise ajakava, määrates kindlaks lõpptähtaja, mis ei või ületada kolme kuud pärast seda, kui vastastikust hindamist teostavad liikmesriigid on esitanud oma esindajate nimed ja kontaktandmed vastavalt lõikele 1;
c)
muud vastastikuse hindamise protsessiga seonduvad korralduslikud kokkulepped.
Liikmesriik, kelle e-identimise süsteemi suhtes viiakse läbi vastastikust hindamist, teavitab koostöövõrku kokkuleppest.
Artikkel 10
Vastastikuse hindamise läbiviimine
1. Osalevad liikmesriigid viivad vastastikuse hindamise läbi ühiselt. Liikmesriikide esindajad valivad endi seast ühe esindaja vastastikuse hindamise koordineerimiseks.
2. Liikmesriik, kelle e-identimise süsteemi suhtes viiakse läbi vastastikust hindamist, esitab vastastikust hindamist teostavatele liikmesriikidele komisjonile saadetud teatisevormi või määruse (EL) nr 910/2014 artikli 7 punkti g kohase süsteemi kirjelduse, kui vastavast e-identimise süsteemist ei ole veel teavitatud. Samuti esitatakse kõik tõendavad dokumendid ja asjakohane lisateave.
3. Vastastikune hindamine võib muu hulgas hõlmata üht või mitut järgmist meedet:
a)
asjaomaste dokumentide hindamine;
b)
menetluste kontroll;
c)
tehnilised seminarid ning
d)
sõltumatu kolmanda isiku hinnangu arvestamine.
4. Vastastikust hindamist teostavad liikmesriigid võivad teavitamisega seoses nõuda lisadokumente. Liikmesriik, kelle e-identimise süsteemi suhtes viiakse läbi vastastikust hindamist, esitab sellise teabe, välja arvatud juhul, kui
a)
ta ei valda kõnealust teavet ning selle saamine tekitaks ebamõistlikku halduskoormust;
b)
kõnealune teave seondub avaliku julgeoleku või riigi julgeoleku küsimustega;
c)
kõnealune teave seondub äri-, töö- või ettevõtte saladuste küsimustega.
Artikkel 11
Vastastikuse hindamise tulemus
Ühe kuu jooksul pärast vastastikuse hindamise protsessi lõppu valmistavad vastastikust hindamist teostavad liikmesriigid ette aruande ning esitavad selle koostöövõrgule. Koostöövõrgu liikmed võivad nõuda lisateavet või selgitusi liikmesriigilt, kelle e-identimise süsteemi suhtes viidi läbi vastastikune hindamine, või vastastikust hindamist teostavatelt liikmesriikidelt.
IV PEATÜKK
KOOSTÖÖVÕRK
Artikkel 12
Loomine ja töömeetodid
Käesolevaga luuakse võrk määruse (EL) nr 910/2014 artikli 12 lõigetes 5-6 ettenähtud koostöö edendamiseks („koostöövõrk”). Koostöövõrk kombineerib oma töös koosolekuid ja kirjalikku menetlust.
Artikkel 13
Teatisevormi kavand
Kui teavitav liikmesriik esitab oma e-identimise süsteemi kirjelduse vastavalt määruse (EL) nr 910/2014 artikli 7 punktile g, esitab ta koostöövõrgule nõuetekohaselt täidetud teatisevormi kavandi ja kõik vajalikud saatedokumendid, nagu on täpsustatud määruse (EL) nr 910/2014 artikli 9 lõikes 1 ning määruse (EL) nr 910/2014 artikli 9 lõikes 5 osutatud rakendusaktis.
Artikkel 14
Ülesanded
Koostöövõrgule antakse järgmised volitused:
a)
hõlbustada määruse (EL) nr 910/2014 artikli 12 lõigetes 5-6 ettenähtud liikmesriikidevahelist koostööd koosvõime raamistiku loomise ja toimimise vallas teabevahetuse kaudu;
b)
luua kõigi e-identimise küsimustega seoses tõhusa teabevahetuse meetodid;
c)
analüüsida e-identimise sektori asjakohaseid arenguid ning arutada e-identimise süsteemide koosvõime ja turvalisusega seonduvate heade tavade üle ja töötada vastavad tavad välja;
d)
võtta vastu arvamusi määruse (EL) nr 910/2014 artikli 12 lõigetes 2-4 osutatud koosvõime raamistiku arengute kohta;
e)
võtta vastu arvamusi minimaalsete tehniliste kirjelduste, standardite ja menetluste arengute kohta seoses usaldusväärsuse tasemetega, mis on sätestatud määruse (EL) nr 910/2014 artikli 8 lõike 3 kohaselt vastu võetud rakendusaktis ning kõnealusele rakendusaktile lisatud suunistes;
f)
võtta vastu suuniseid vastastikuse hindamise ulatuse ja korra kohta;
g)
analüüsida vastastikuse hindamise tulemusi vastavalt artiklile 11;
h)
kontrollida täidetud teatisevormi kavandeid;
i)
võtta vastu arvamusi selle kohta, kuidas teavitatav e-identimise süsteem, mille kirjeldus esitati vastavalt määruse (EL) nr 910/2014 artikli 7 punktile g, vastab kõnealuse määruse artiklis 7, artikli 8 lõigetes 1-2 ja artikli 12 lõikes 1 ning kõnealuse määruse artikli 8 lõikes 3 osutatud rakendusaktis sätestatud nõuetele.
Artikkel 15
Liikmesus
1. Koostöövõrgu liikmed on liikmesriigid ning Euroopa Majanduspiirkonna riigid.
2. Juhataja kutsub ühinevate riikide esindajaid osalema koostöövõrgu koosolekutel vaatlejana alates ühinemislepingu allkirjastamise kuupäevast.
3. Pärast koostöövõrguga konsulteerimist võib juhataja vajaduse korral kutsuda koostöövõrgu või alarühma töös osalema väliseksperte, kes on pädevad konkreetses päevakorraküsimuses. Lisaks võib juhataja pärast koostöövõrguga konsulteerimist anda vaatleja staatuse üksikisikutele ja organisatsioonidele.
Artikkel 16
Tegevus
1. Koostöövõrgu koosolekuid juhatab komisjon.
2. Kokkuleppel komisjoniga võib koostöövõrk luua alarühmi, kes koostöövõrgu määratletud volituste alusel tegelevad konkreetsete küsimustega. Sellised alarühmad lõpetavad tegevuse kohe, kui nende ülesanded on täidetud.
3. Koostöövõrgu liikmed ning kutsutud eksperdid ja vaatlejad järgivad aluslepingute ja nende rakenduseeskirjade kohaseid ametisaladuse hoidmise kohustusi, samuti komisjoni otsuse 2001/844/EÜ, ESTÜ, Euratom (2) lisa kohaseid turvaeeskirju seoses Euroopa Liidu salastatud teabe kaitsmisega. Kõnealuste nõuete rikkumise korral võib komisjon võtta kõik asjakohased meetmed.
4. Koostöövõrgu koosolekud toimuvad komisjoni ruumides. Komisjon tagab sekretariaaditeenuste osutamise.
5. Koostöövõrk avaldab artikli 14 punkti i kohaselt vastuvõetud otsused vastaval veebisaidil. Kui otsus sisaldab konfidentsiaalset teavet, võtab koostöövõrk avaldamise eesmärgil vastu kõnealuse otsuse mittekonfidentsiaalse versiooni.
6. Koostöövõrk võtab liikmete lihthäälteenamusega vastu oma töökorra.
Artikkel 17
Koosolekutega seotud kulud
1. Komisjon ei maksa koostöövõrgu tegevusega seotud isikutele osutatud teenuste eest tasu.
2. Komisjon võib hüvitada koostöövõrgu koosolekutel osalejate reisikulud. Kulud hüvitatakse vastavalt komisjonis kehtivatele eeskirjadele ja nende summade piires, mis on komisjoni talitustele iga-aastase vahendite eraldamise korra kohaselt selleks otstarbeks eraldatud.
Artikkel 18
Jõustumine
Käesolev otsus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Brüssel, 24. veebruar 2015