ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 499/2014 НА КОМИСИЯТА
от 11 март 2014 година
за допълване на регламенти (ЕС) № 1308/2013 и (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета чрез изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 на Комисията по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/01 и (ЕО) № 1234/07 на Съвета (1), и по-специално член 37, буква в), подточка iv) и буква г), подточка xiii), член 173, параграф 1, букви б), в) и е), член 181, параграф 2 и член 231, параграф 1 от него,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/00, (ЕО) № 1290/05 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (2), и по-специално член 64, параграф 6 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 (3) на Комисията беше приет въз основа на Регламент (ЕО) № 1234/2007 (4) на Съвета, който беше отменен и заменен с Регламент (ЕС) № 1308/2013.
(2)
Регламент (ЕС) № 1308/2013 съдържа някои нови разпоредби относно секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци. Тези разпоредби трябва да бъдат допълнени по отношение на финансовите вноски на членовете на организация на производители в сектора на плодовете и зеленчуците („организация на производители“), предлагането на пазара на цялата продукция чрез организацията на производители, възлагането на дейности на външни изпълнители, демократичната отчетност, определянето на тавани за разходите за управление и предотвратяване на кризи, условията за презасаждане на овощни градини като мярка за управление и предотвратяване на кризи, някои елементи на процедурата в случай на неспазване на критериите за признаване и прилагането на системата на входни цени, както и условия за предоставяне на гаранция.
(3)
Член 160 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 предвижда уставът на организацията на производителите да изисква от производителите, които са нейни членове, да предлагат на пазара цялата си съответна продукция посредством организацията на производителите. За да се осигури гъвкавост в сектора на плодовете и зеленчуците, е целесъобразно да се позволи на производителите при определени условия да предлагат на пазара продукцията си извън организацията на производителите.
(4)
Съгласно член 26 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 основната дейност на организацията на производители е свързана с концентриране на предлагането и предлагане на пазара на продуктите на членовете ѝ, за които е призната. Необходимо е да се изясни как се извършва тази дейност, по-специално в случай на възлагане на дейности на външни изпълнители. Освен това, за да се позволи на държавите членки да осъществяват необходимия контрол, организациите на производители следва да съхраняват водената отчетност, която осигурява възможност на държавите членки да установяват, че организацията на производители е изпълнила своите задачи.
(5)
Член 27 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 изисква организацията на производители да продължава да бъде отговорна за възложените на външни изпълнители дейности. Целесъобразно е по-подробното уточняване на средствата, чрез които се гарантира, че възложените на външни изпълнители дейности продължават да бъдат контролирани от организацията на производители, която е възложила тези дейности.
(6)
Член 31 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 изисква от държавите членки да предприемат всички мерки, които считат за необходими, за да предотвратят злоупотреба с власт или влияние от страна на един или няколко от членовете на организация на производители. Организациите на производители следва да предоставят доказателства на държавите членки за своята демократична отчетност по отношение на производители, които са техни членове. Във връзка с това следва да се ограничи максималният процент за правото на глас и дяловете, които всяко физическо или юридическо лице може да притежава в организация на производители.
(7)
Член 153, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 1308/2013 изисква уставът на организацията на производители да предвижда налагането на задължение на членовете за финансови вноски, необходими за нейното финансиране. За да се гарантира, че членовете на организацията на производители заплащат финансовите вноски, необходими за създаването и захранването на оперативния фонд, предвиден в член 32 от регламента, е необходимо да се предвиди включване на такова задължение в устава на организацията на производители.
(8)
С цел да се избегнат ситуации, в които мерките за предотвратяване и управление на кризи видят до неравномерно финансиране в рамките на асоциация на организации на производители, на равнището на всяка членуваща организация на производители следва да се изчислят тавани на разходите за предотвратяване и управление на кризи по оперативните програми на асоциации на организации на производители. Освен това следва да се установят и условия за презасаждане на овощни градини като мярка за управление и предотвратяване на кризи. За да се избегне неравномерно финансиране на оперативни програми, следва да се определи максимален процент на разходите, които могат да се предвидят за презасаждане на овощни градини.
(9)
В член 114 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 се установяват санкциите, които да се прилагат при неспазване на критериите за признаване. Съгласно член 154, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 държавите членки трябва да извършват редовни проверки, за да потвърдят, че организациите на производители спазват критериите за признаване, налагат санкции на тези организации при неспазване или нередности и при необходимост вземат решение за оттегляне на признаването. По-ефективна би била системата, при която се прави разграничаване на съществените и незначителните нередности при спазването на критериите за признаване, като така би се избегнало различното тълкуване от страна на държавите членки. Поради това е целесъобразно да се установи опростена процедура или система със степени на санкции, както се предвижда в член 64 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, за да се избегне неправомерното възползване от подпомагане от Съюза от страна на организации на производители, които вече не отговарят на изискванията за признаване.
(10)
Член 181 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 предвижда прилагане на Митническия кодекс за митническо оформяне на стоки по системата на входни цени. Тъй като въпросните стоки са малотрайни и стойността им в момента на митническото оформяне невинаги е установена, е необходимо на Комисията да се предостави възможност да приеме правила с цел проверка на достоверността на декларираната входна цена на съответна партида спрямо фиксирана стойност при вноса, за да се ускорят процедурите за митническо оформяне. Освен това опитът, придобит при прилагането на системата на входни цени, показа, че е целесъобразно да се поиска предоставяне на гаранция, когато митническата стойност, определена в съответствие с договорната стойност, посочена в член 29 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (5), надвишава с повече от 8 % стандартната стойност при вноса, изчислена от Комисията.
(11)
Поради това Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 следва да бъде съответно изменен.
(12)
За да се гарантира плавен преход при оперативните програми, одобрени съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007, в новите правила на Регламент (ЕС) № 1308/2013 следва да бъдат предвидени преходни разпоредби.
(13)
Разпоредбите относно предотвратяването и управлението на кризи следва да се прилагат от 1 януари 2014 г., т.е. датата, от която се прилагат съответните нови разпоредби на Регламент (ЕС) № 1308/2013. С цел да се осигури възможност на организациите на производители да се адаптират към новите правила относно изискванията за възлагане на дейности на външни изпълнители и за демократична отчетност, съответните разпоредби следва да се прилагат едва от 1 януари 2015 г. Член 181 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се прилага от 1 октомври 2014 г. нататък и поради това съответните нови разпоредби на този регламент относно проверката на достоверността на декларираната входна цена на партида и условията за предоставяне на гаранция следва да се прилагат от същата дата,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 се изменя, както следва:
1.
В член 26, параграф 1 се добавят следните втора и трета алинеи:
„Пускането на пазара се извършва от организацията на производители или под контрола на организацията на производители в случай на възлагане на дейности на външни изпълнители съгласно член 27. Това включва решението за продукта, който ще се продава, избора на канал на разпространение и освен ако продажбата не се извършва чрез търг, договарянето на неговото количество и цена.
Организациите на производители съхраняват водената отчетност, включително счетоводни документи, в продължение на поне 5 години, с които се доказва, че организацията на производители е концентрирала предлагането и е пускала на пазара продуктите на членове, за които е призната“
2.
Вмъква се следният член 26а:
„Член 26а
Предлагане на пазара на продукцията извън организацията на производители
Когато организацията на производители позволява това и когато се спазват условията, определени от организацията на производители, членуващите производители могат:
1)
да продават не повече от определен процент от своята продукция или продукти пряко или извън стопанства на производители, в които участват, на потребители за техни лични нужди, като процентите се определят от държавите членки в размер на не по-малко от 10 %;
2)
да предлагат на пазара сами или чрез друга организация на производители, определена от тяхната собствена организация, количества продукти, които са незначителни спрямо обема на предлаганата на пазара продукция от собствената им организация;
3)
да предлагат на пазара сами и чрез друга организация на производители, определена от тяхната собствена организация, продукти, които поради своите характеристики не се включват обичайно в търговската дейност на съответната организация на производители.“
3.
Член 27 се заменя със следния текст:
„Член 27
Възлагане на дейности на външни изпълнители
1. Дейностите, чието възлагане на външни изпълнители може да бъде разрешено от държавите членки в съответствие с член 155 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета (6), са свързани с целите на организациите на производители, определени в член 152, параграф 1, буква в) от посочения регламент, и могат да включват, наред с другото, събиране, съхраняване, пакетиране и предлагане на пазара на продукта на членовете на организацията на производители.
2. Организация на производители, която възлага дейност на външни изпълнители, сключва търговско споразумение чрез писмен договор с друг субект, включително един или няколко от своите членове или дъщерно дружество, с цел извършване на съответната дейност. Организацията на производители продължава да бъде отговорна за гарантиране на изпълнението на възложената на външни изпълнителни дейност, както и за контрола върху цялостното управление и наблюдението на търговското споразумение за извършване на дейността.
3. Контролът върху цялостното управление и наблюдението, посочени в параграф 2, се извършват ефективно, като се изисква договорът за възлагане на дейности на външни извършители:
а)
да позволява на организацията на производители да издава обвързващи инструкции и да включва условия, позволяващи на организацията на производители да прекратява договора, ако доставчикът на услуги не спазва сроковете и условията на договора за възлагане на дейности на външни изпълнители,
б)
да съдържа подробни условия, включително задължения за докладване и крайни срокове, които позволяват на организацията на производители да извършва оценка и да упражнява действителен контрол над възложените на външни изпълнители дейности.
Договорите за възлагане на дейности на външни изпълнители, както и докладите, посочени в буква б), се съхраняват от организацията на производители поне 5 години за целите на последващи проверки и са достъпни за всички членове при поискване от тяхна страна.
(6) Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/01 и (ЕО) № 1234/2007 на Съвета (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 671).“" 						
4.
Член 31 се заменя със следния текст:
„Член 31
Демократична отчетност на организациите на производители
1. Държавите членки определят максимален процент за правото на глас и дяловете, които всяко физическо или юридическо лице може да притежава в организация на производители. Максималният процент за право на глас и дялове трябва да бъде под 50 % от общите права на глас и под 50 % от дяловете. В надлежно обосновани случаи държавите членки могат да определят по-висок максимален процент за дяловете, които юридическо лице може да притежава в организация на производители, при условие че е избегната всякаква възможност за злоупотребата с власт от страна на това юридическо лице.
Посредством дерогация от първа алинея, когато организации на производители изпълняват оперативна програма към 17 май 2014 г., максималният процент на дяловете, определен от държавата членка за изпълнението на първа алинея, се прилага едва след края на срока на оперативната програма.
2. Органите на държавите членки извършват проверки на правата на глас и дяловете, включващи проверки на самоличността на физическите или юридическите лица, притежаващи дялове на членовете на организацията на производители, които от своя страна са юридически лица.
3. Когато организация на производители е ясно обособена част от юридическо лице, държавите членки приемат мерки, с които се ограничават или забраняват правомощията на това юридическо лице да изменя, одобрява или отхвърля решения на организацията на производители.“
5.
В член 53 се добавя следният параграф 3:
„3. Уставът на организация на производители в сектора на плодовете и зеленчуците изисква членуващите в нея производители да заплащат финансовите вноски, предвидени в нейния учредителен акт, за създаването и попълването на оперативния фонд, предвиден в член 32 от Регламент (ЕС) № 1308/2013.“
6.
В член 62 се добавя следният параграф 5:
„5. Таванът на разходите за управление и предотвратяване на кризи, посочен в член 33, параграф 3, четвърта алинея от Регламент (ЕС) № 1308/2013, по оперативните програми на асоциации на организации на производители се изчислява на равнището на всяка членуваща организация на производители.“
7.
Вмъква се следният член 89а:
„Член 89а
Презасаждане на овощни градини поради задължително изкореняване
Когато държавите членки включат в националната си стратегия презасаждането на овощни градини поради задължително изкореняване по съображения, свързани със здравето на човека или растенията, като мярка при кризи, те определят видовете и при необходимост сортовете, които са допустими за тази мярка, и условията, свързани с нейното прилагане. В случай на изкореняване поради съображения, свързани със здравето на растенията, мерките, предприети от държавите членки за презасаждане на овощни градини, са съобразени с Директива 2000/29/ЕО на Съвета (7).
За презасаждането на овощни градини не се изразходват повече от 20 % от общите разходи по оперативната програма. Държавите членки могат да вземат решение за определяне на по-нисък процент.
(7) Директива 2000/29/ЕС на Съвета от 8 май 2000 г. относно защитните мерки срещу въвеждането в Общността на вредители по растенията или растителните продукти и срещу тяхното разпространение в Общността (ОВ L 169, 10.7.2000 г., стр. 1).“" 						
8.
Член 114 се заменя със следния текст:
„Член 114
Неспазване на критериите за признаване
1. Ако държава членка установи, че организация на производители не спазва някой от критериите за признаване, свързани с изискванията от членове 21, 23, член 26, параграфи 1 и 2 и член 31, тя изпраща на въпросната организация на производители, не по-късно от 2 месеца след установяване на неспазването, предупредително писмо с препоръчана поща, в което се посочва установената нередност, коригиращите мерки и срокът, в рамките на който се предприемат тези мерки, като той не трябва да надвишава 4 месеца. От момента на установяване на неспазването държавите членки преустановяват плащанията на помощи, докато не бъдат предприети удовлетворяващи ги коригиращи мерки.
2. Неспазването на критериите за признаване, посочени в параграф 1, в рамките на определения от държавата членка срок, води до спиране на признаването на организацията на производители. Държавата членка уведомява организацията на производители за периода на спиране, който не надвишава 12 месеца от датата на получаване на предупредителното писмо от страна на организацията на производители. Тази мярка се прилага, без да се засяга прилагането на хоризонталното национално законодателство, което може да предвижда спирането на такива действия след започване на свързани съдебни производства.
В периода на спиране на признаването организацията на производители може да продължи да извършва дейност, но плащанията на помощи се преустановяват до отмяната на спирането на признаването. Годишната стойност на помощта се намалява с 2 % за всеки започнат календарен месец, през който е спряно признаването.
Спирането на признаването се прекратява в деня на проверката, която показва, че въпросните критерии за признаване са изпълнени.
3. Ако критериите не са изпълнени до края на срока за спиране на признаването, определен от компетентния орган на държавата членка, държавата членка оттегля признаването, считано от датата, на която условията за признаване не са изпълнени, или, ако не е възможно тази дата да бъде установена, от датата на установяване на нередността. Тази мярка се прилага, без да се засяга прилагането на хоризонталното национално законодателство, което може да предвижда спирането на такива действия след започване на свързани съдебни производства. Дължимите помощи не се изплащат, а неправомерно платените помощи се възстановяват.
4. Ако държава членка установи, че организация на производители не спазва някой от другите критерии за признаване, установени в член 154 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, освен посочените в параграф 1, тя изпраща на въпросната организация на производители, не по-късно от 2 месеца след установяване на неспазването, предупредително писмо с препоръчана поща, в което се посочва установената нередност, коригиращите мерки и срокът, в рамките на който се предприемат тези мерки, като той не трябва да надвишава 4 месеца.
5. Непредприемането на коригиращите мерки, посочени в параграф 4, в рамките на определения от държавата членка срок, води до временно преустановяване на плащанията и намаляване на размера на годишната помощ с 1 % за всеки започнат календарен месец, който надвишава този срок. Тази мярка се прилага, без да се засяга прилагането на хоризонталното национално законодателство, което може да предвижда спирането на такива действия след започване на свързани съдебни производства.
6. Когато обаче организация на производители предостави на държавата членка доказателства, че поради природни бедствия, неблагоприятни климатични условия, болести или нашествия от вредители, въпреки че е предприела необходимите мерки за предотвратяване на риска, тя не е в състояние да спазва условията за признаване, предвидени в член 154, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1308/2013 по отношение на минималния обем или стойност на предлаганата на пазара продукция, определени от държавата членка, държавата членка може за въпросната година да приложи дерогация от минималния обем или стойност на предлаганата на пазара продукция за тази организация на производители.
7. В случаите когато се прилагат параграфи 1, 2, 4 и 5, държавите членки може да извършват плащания след крайния срок, посочен в член 70, когато това е необходимо за прилагането на този член. Тези плащания обаче не могат да бъдат извършвани по-късно от 15 октомври през втората година след годината на изпълнение на програмата.“
9.
Член 137 се заменя със следния текст:
„Член 137
Основа за входни цени
1. Член 181, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се прилага по отношение на продуктите, изброени в приложение XVI.
2. Когато митническата стойност на продуктите, изброени в част A на приложение XVI, се определя според договорната стойност, посочена в член 29 от Регламент (ЕИО) № 2913/92, и тази митническа стойност е по-висока с повече от 8 % от фиксираната стойност, изчислена от Комисията като стандартната стойност при вноса в момента на съставяне на декларацията за допускане на продуктите за свободно обращение, вносителят трябва да предостави гаранцията, посочена в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93. За тази цел размерът на вносното мито, което в крайна сметка би се дължало за продуктите, изброени в част А от приложение XVI, се равнява на дължимото мито, ако въпросният продукт е бил класифициран въз основа на съответната стандартна стойност при вноса.
Първа алинея не се прилага, когато съответната стандартна стойност при вноса е по-висока от входните цени, изброени в приложение I, част III, раздел I, приложение 2 към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета (8) и когато заявителят изисква незабавното вписване в сметките на размера на митото, което може в крайна сметка да е дължимо за стоките, вместо предоставяне на гаранция.
3. Когато митническата стойност на продуктите, изброени в част А от приложение XVI, се изчислява в съответствие с член 30, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 2913/92, приспадането на митото се извършва при условията, предвидени в член 136, параграф 1 от настоящия регламент. В такъв случай вносителят предоставя гаранция съгласно член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, която е равна на размера на митото, което той би платил, ако класификацията на продуктите се правеше на основата на стандартната стойност при вноса.
4. Митническата стойност на стоките, внесени на консигнация, се определя директно в съответствие с член 30, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 2913/92, като за тази цел по време на срока, в който е в сила, се прилага стандартната стойност при вноса, изчислена в съответствие с член 136.
5. Вносителят разполага с един месец от продажбата на въпросните продукти, като се спазва максималният срок от четири месеца от датата на приемане на декларацията за допускане за свободно обращение, да докаже, че партидата е освободена според условия, потвърждаващи правилното определяне на цените, посочени в член 29 от Регламент (ЕИО) № 2913/92, или да определи митническата стойност, посочена в член 30, параграф 2, буква в) от този регламент. Неспазването на един от тези крайни срокове води до загуба на предоставената гаранция, без да се засяга прилагането на параграф 6.
Предоставената гаранция се освобождава, при условие че се предоставя удовлетворяващо митническите органи доказателство за условията на освобождаване. В противен случай гаранцията се задържа посредством плащане на вносни мита.
За да се докаже, че партидата е освободена съгласно условията, посочени в първа алинея, освен фактурата вносителят предоставя всички документи, необходими за извършването на съответната митническа проверка по отношение на продажбата и освобождаването на всеки продукт от въпросната партида, включително документите, свързани с транспорта, застраховката, обработката и съхраняването на партидата.
Когато пазарните стандарти, посочени в член 3, изискват сортът на продукта или търговският вид на плодовете и зеленчуците да бъдат посочени на опаковката, сортът на продукта или търговският вид на плодовете и зеленчуците, които съставляват част от партидата, се посочват на документите, свързани с транспорта, фактурите и ордера за доставка.
6. Максималният срок от четири месеца, посочен в параграф 5, първа алинея, може да бъде удължен от компетентните органи на държавата членка максимум с три месеца по искане на вносителя, което трябва да бъде надлежно обосновано.
Ако при проверка компетентните органи на държавите членки установят, че изискванията на настоящия член не са спазени, те събират дължимото мито по член 220 от Регламент (ЕИО) № 2913/92. Размерът на митата, които следва да бъдат събрани или които остава да бъдат събрани, включва лихва от датата на допускане на стоките за свободно обращение до датата на събиране на дължимите мита. Прилаганият лихвен процент е този, който е в сила за операциите по събиране на вземания съгласно националното законодателство.
(8) Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 г. относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, 7.9.1987 г., стр. 1).“" 						
Член 2
Преходни разпоредби
Когато държава членка е одобрила оперативна програма съгласно член 64, параграф 2, трета алинея от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 преди 20 януари 2014 г., тази оперативна програма се счита за одобрена съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Без да се засягат членове 65 и 66 от изменя Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011, по искане на организация на производители оперативна програма, одобрена съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007, може:
а)
да продължи да се изпълнява до приключването ѝ;
б)
да бъде изменена, така че да отговаря на изискванията на Регламент (ЕС) № 1308/2013; или
в)
да бъде заменена с нова оперативна програма, одобрена съгласно Регламент (ЕС) № 1308/2013.
Член 3
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 1, параграфи 6 и 7 и член 2 се прилагат от 1 януари 2014 г.
Член 1, параграф 9 се прилага от 1 октомври 2014 г.
Член 1, параграфи 3 и 4 се прилагат от 1 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 11 март 2014 година.
KOMISJONI DELEGEERITUD MÄÄRUS (EL) nr 499/2014,
11. märts 2014,
millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1308/2013 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1306/2013, muutes komisjoni rakendusmäärust (EL) nr 543/2011, mis käsitleb puu- ja köögiviljasektorit ning töödeldud puu- ja köögivilja sektorit
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrust (EL) nr 1308/2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 922/72, (EMÜ) nr 234/79, (EÜ) nr 1037/2001 ja (EÜ) nr 1234/2007, (1) eriti selle artikli 37 punkti c alapunkti iv ja punkti d alapunkti xiii, artikli 173 lõike 1 punkte b, c ja f, artikli 181 lõiget 2 ja artikli 231 lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrust (EL) nr 1306/2013 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 165/94, (EÜ) nr 2799/98, (EÜ) nr 814/2000, (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 485/2008, (2) eriti selle artikli 64 lõiget 6,
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 543/2011 (3) võeti vastu nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 (4) alusel, mis tunnistati kehtetuks ja asendati määrusega (EL) nr 1308/2013.
(2)
Määrus (EL) nr 1308/2013 hõlmab mõningaid uusi puu- ja köögiviljasektorit ning töödeldud puu- ja köögivilja sektorit käsitlevaid sätteid. Neid sätteid tuleb täiendada küsimustes, mis on seotud puu- ja köögiviljasektori tootjaorganisatsiooni (edaspidi „tootjaorganisatsioon”) liikmete rahalise panusega, kogu toodangu turustamisega tootjaorganisatsiooni kaudu, tegevuse allhangetega, demokraatliku vastutusega, kriisiennetamise ja -ohjamise kulude ülemmäärade kehtestamisega, viljapuuaedade taasistutamise kui kriisiennetamise ja -ohjamise meetme tingimustega, tunnustamiskriteeriumide eiramise korral kohaldatava menetluse teatavate aspektidega ning piiril kehtiva hinna süsteemi kohaldamise ja tagatise esitamise tingimustega.
(3)
Määruse (EL) nr 1308/2013 artiklis 160 on ette nähtud, et puu- ja köögiviljasektori tootjaorganisatsiooni põhikirjas peab olema nõue, et tootjaliikmed turustaksid kogu oma vastava toodangu tootjaorganisatsiooni kaudu. Puu- ja köögiviljasektori paindlikkuse tagamiseks on asjakohane lubada tootjatel teatavatel tingimustel turustada oma toodangut väljaspool tootjaorganisatsiooni.
(4)
Vastavalt rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artiklile 26 peab tootjaorganisatsiooni põhitegevus olema seotud tarnete kontsentreerimise ja oma liikmete toodetud selliste toodete turuleviimisega, mille suhtes teda on tunnustatud. Tuleks selgitada, kuidas seda tehakse, eriti allhanke korral. Lisaks peaksid tootjaorganisatsioonid liikmesriikide vajaliku kontrolli võimaldamiseks säilitama dokumente, mille alusel liikmesriigid saaksid kontrollida, kas tootjaorganisatsioon on täitnud oma ülesanded.
(5)
Rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artiklis 27 on sätestatud, et tootjaorganisatsioonid peavad jääma vastutavaks allhanke korras korraldatud tegevuse eest. On asjakohane täpsustada, kuidas tuleks tagada allhanke korraldanud tootjaorganisatsiooni kontroll allhanke korras korraldatud tegevuse üle.
(6)
Rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artiklis 31 on sätestatud, et liikmesriigid peavad võtma enda arvates vajalikuks peetavaid meetmeid, et vältida tootjaorganisatsiooni ühe või mitme liikme poolset võimu või mõju kuritarvitamist. Tootjaorganisatsioonid peaksid esitama liikmesriikidele tõendid oma tootjaliikmete demokraatlikust vastutusest. Selleks tuleks piirata füüsiliste või juriidiliste isikute hääleõiguse ja osakute suurimat protsendimäära tootjaorganisatsioonis.
(7)
Määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 153 lõike 2 punktiga b on ette nähtud, et tootjaorganisatsiooni põhikirjas peab olema sätestatud liikmete kohustus maksta tootjaorganisatsiooni rahastamiseks vajalikku rahalist panust. Selleks et tagada, et tootjaorganisatsiooni liikmed maksavad määruse artiklis 32 sätestatud rakendusfondi loomiseks ja selle vahendite täiendamiseks vajalikku rahalist panust, tuleb ette näha, et tootjaorganisatsiooni põhikirjas oleks kehtestatud vastav kohustus.
(8)
Selleks et vältida olukordi, kus kriisiennetamise ja -ohjamise meetmete tõttu on rahastamine tootjaorganisatsioonide liidus ebaühtlane, tuleks iga liikmeks oleva tootjaorganisatsiooni kohta arvutada välja tootjaorganisatsioonide liidu rakenduskavade kriisiennetamise ja -ohjamise kulude ülemmäär. Lisaks tuleks kehtestada viljapuuaedade taasistutamise kui kriisiennetamise ja -ohjamise meetme tingimused. Rakenduskavade ebaühtlase rahastamise vältimiseks tuleks määrata kindlaks viljapuuaedade taasistutamise kulude suurim protsendimäär.
(9)
Rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikliga 114 on kehtestatud karistused tunnustamiskriteeriumide eiramise eest. Vastavalt määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 154 lõikele 4 peavad liikmesriigid kontrollima korrapäraste ajavahemike järel tootjaorganisatsioonide vastavust tunnustamiskriteeriumidele, nõuetele mittevastavuse või eeskirjade eiramise korral määrama neile organisatsioonidele karistuse ning vajaduse korral otsustama, kas tunnustamine tuleks lõpetada. Selline kord, kus rängemad tunnustamiskriteeriumide eiramised oleksid eristatud kergematest, oleks tõhusam ja välistaks liikmesriikide lahknevad tõlgendused. Seega on asjakohane kehtestada lihtsustatud menetlus ja progressiivne karistamine, nagu on ette nähtud määruse (EL) nr 1306/2013 artikliga 64, et mitte võimaldada tunnustamiskriteeriumidele enam mitte vastavatel tootjaorganisatsioonidel saada põhjendamatult osa liidu toetusest.
(10)
Määruse (EL) nr 1308/2013 artikliga 181 on ette nähtud tolliseadustiku kohaldamine piiril kehtiva hinna süsteemi alla kuuluva kauba tollivormistusel. Kuna asjaomane kaup on kergesti riknev ning selle väärtus tollivormistuse hetkel võib jääda määramata, tuleb komisjonil võimaldada võtta vastu eeskirjad, mille kohaselt saaks kontrollida kaubasaadetise piiril deklareeritud hinna õigsust kindla impordiväärtuse alusel, mis kiirendaks tollivormistust. Lisaks on piiril kehtiva hinna süsteemi kohaldamisel saadud kogemused näidanud, et tagatise esitamine on asjakohane juhtudel, kui nõukogu määruse (EMÜ) nr 2913/92 (5) artiklis 29 osutatud tehinguväärtuse kohaselt määratud tolliväärtus on komisjoni arvutatud kindlast impordiväärtusest enam kui 8 % suurem.
(11)
Seega tuleks rakendusmäärust (EL) nr 543/2011 vastavalt muuta.
(12)
Selleks et tagada määruse (EÜ) nr 1234/2007 alusel kinnitatud rakenduskavade sujuv kohandamine määruse (EL) nr 1308/2013 alusel kehtestatud uute eeskirjadega, tuleks ette näha üleminekusätted.
(13)
Kriisiennetamise ja -ohjamise sätteid tuleks kohaldada alates 1. jaanuarist 2014, st kuupäevast, mil kohaldatakse määruse (EL) nr 1308/2013 vastavaid uusi sätteid. Et võimaldada tootjaorganisatsioonidel kohaneda tegevuse allhanke ja demokraatliku vastutuse uute eeskirjadega, tuleks asjakohaseid sätteid hakata kohaldama alates alles 1. jaanuarist 2015. Kuna määruse (EL) nr 1308/2013 artiklit 181 tuleb hakata kohaldama alates 1. oktoobrist 2014, tuleks samal kuupäeval hakata kohaldama ka kõnealuse määruse neid uusi sätteid, mis käsitlevad kaubasaadetise piiril deklareeritud hinna õigsuse kontrollimist ja tagatise esitamise tingimusi,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Rakendusmäärust (EL) nr 543/2011 muudetakse järgmiselt.
1)
Artikli 26 lõikele 1 lisatakse teine ja kolmas lõik:
„Tooted viiakse turule tootjaorganisatsiooni poolt või artiklis 27 sätestatud allhangete korral tootjaorganisatsiooni kontrolli all. Turuleviimine hõlmab müüdava toote üle otsustamist, turustusahela valimist ja kokkuleppimist toote koguses ja hinnas, kui müük ei toimu enampakkumise korras.
Tootjaorganisatsioonid säilitavad vähemalt viis aastat dokumente, sealhulgas raamatupidamisdokumente, mis tõendavad, et tootjaorganisatsioon koondas pakkumist ja viis turule oma liikmete neid tooteid, mille osas tootjaorganisatsiooni on tunnustatud.”
2)
Lisatakse järgmine artikkel 26a:
„Artikkel 26a
Toodangu turustamine väljaspool tootjaorganisatsiooni
Kui tootjaorganisatsioon seda lubab ja kui see on kooskõlas tootjaorganisatsiooni sätestatud tingimustega, võivad tootjaliikmed:
1)
müüa vaid kindlaksmääratud osa oma toodangust otse või väljaspool oma põllumajanduslikku majapidamist tarbijatele nende isiklike vajaduste rahuldamiseks; nimetatud osa suuruse määrab kindlaks liikmesriik ja see ei või olla väiksem kui 10 %;
2)
turustada ise või oma organisatsiooni määratud teise tootjaorganisatsiooni kaudu tooteid kogustes, mis on nende organisatsioonis turustatava toodangu mahuga võrreldes tähtsusetud;
3)
turustada ise või oma organisatsiooni määratud teise tootjaorganisatsiooni kaudu tooteid, mis nende omaduste tõttu ei kuulu tavaliselt asjaomase tootjaorganisatsiooni äritegevuse alla.”
3)
Artikkel 27 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 27
Allhanked
1. Tegevus, mida liikmesriik võib Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1308/2013 (6) artikli 155 kohaselt lubada korraldada allhanke korras, peab olema seotud kõnealuse määruse artikli 152 lõike 1 punktis c sätestatud tootjaorganisatsioonide eesmärkidega ning võib muu hulgas hõlmata tootjaorganisatsiooni liikmete toodangu kogumist, ladustamist, pakkimist ja turustamist.
2. Tegevust allhanke korras korraldav tootjaorganisatsioon sõlmib asjaomase tegevuse läbiviimiseks kaubanduskokkuleppe kirjaliku lepingu vormis teise majandusüksusega, sh ühe või mitme oma liikme või tütarettevõttega. Tootjaorganisatsioon jääb vastutavaks allhanke korras korraldatud tegevuse tagamise ning selleks sõlmitud kaubanduskokkuleppe täieliku halduskontrolli ja järelevalve eest.
3. Lõikes 2 osutatud täielik halduskontroll ja järelevalve peavad olema tõhusad ja seadma allhankelepingule järgmised tingimused:
a)
allhankeleping võimaldab tootjaorganisatsioonil jagada siduvaid juhtnööre ja sisaldab sätteid, mis võimaldavad tootjaorganisatsioonil lepingu lõpetada, kui teenusepakkuja ei täida allhankelepingu tingimusi;
b)
allhankelepingus on kehtestatud üksikasjalikud tingimused, sealhulgas aruandluskohustused ja tähtajad, mis võimaldavad tootjaorganisatsioonil hinnata ja reaalselt kontrollida allhanke korras korraldatud tegevust.
Tootjaorganisatsioon hoiab allhankelepinguid ja punktis b osutatud aruandeid alles vähemalt viis aastat järelkontrolli jaoks ning teeb need kõigile liikmetele soovi korral kättesaadavaks.
(6) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1308/2013, 17. detsember 2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 922/72, (EMÜ) nr 234/79, (EÜ) nr 1037/2001 ja (EÜ) nr 1234/2007 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 671).”" 						
4)
Artikkel 31 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 31
Tootjaorganisatsioonide demokraatlik vastutus
1. Liikmesriigid kehtestavad suurima protsendimäära hääleõigusele ja osakutele, mida füüsilised või juriidilised isikud võivad tootjaorganisatsioonis omada. Hääleõiguse suurim protsendimäär peab jääma alla 50 % koguhääleõigusest ning osakute suurim protsendimäär alla 50 % osakutest. Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võivad liikmesriigid kehtestada juriidilisele isikule kuuluvatele tootjaorganisatsiooni osakutele kõrgema suurima protsendimäära, tingimusel et asjakohase juriidilise isiku võimu kuritarvitamine on igal juhul välistatud.
Erandina esimesest lõigust, juhul kui tootjaorganisatsioonid rakendavad rakenduskava 17. mail 2014, kohaldatakse esimese lõigu kohaldamiseks liikmesriigi kehtestatud osakute suurimat protsendimäära alles pärast rakenduskava lõppemist.
2. Liikmesriikide ametiasutused kontrollivad nende füüsiliste ja juriidiliste hääleõigust ja osalust, sealhulgas nende isikusamasust, kellel on osakud tootjaorganisatsiooni juriidilisest isikust liikmetes.
3. Kui tootjaorganisatsioon on mõne juriidilise isiku selgelt määratletud osa, võtavad liikmesriigid vastu meetmed, millega piiratakse või keelatakse kõnealusel juriidilisel isikul muuta, heaks kiita või tagasi lükata tootjaorganisatsiooni otsuseid.”
5)
Artiklile 53 lisatakse järgmine lõige 3:
„3. Puu- ja köögiviljasektori tootjaorganisatsiooni põhikirjas nõutakse tootjaliikmetelt põhikirjas sätestatud rahalise panuse maksmist määruse (EL) nr 1308/2013 artiklis 32 sätestatud rakendusfondi loomiseks ja selle vahendite täiendamiseks.”
6)
Artiklile 62 lisatakse järgmine lõige 5:
„5. Määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 33 lõike 3 neljandas lõigus osutatud kriisiohje- ja -ennetuskulude ülemmäär tootjaorganisatsioonide liitude rakenduskavades arvutatakse välja iga liikmeks oleva tootjaorganisatsiooni kohta.”
7)
Lisatakse järgmine artikkel 89a:
„Artikkel 89a
Viljapuuaedade taasistutamine pärast kohustuslikku väljajuurimist
Kui liikmesriikide strateegia hõlmab ka viljapuuaedade taasistutamist pärast tervisega seotud või fütosanitaarsetel põhjustel kriisimeetmena rakendatud kohustuslikku väljajuurimist, määravad liikmesriigid, millised liigid ja vajaduse korral sordid sobivad selle meetme alla ning mis tingimustel meedet kohaldatakse. Kui puud on välja juuritud fütosanitaarsetel põhjustel, peavad liikmesriikides viljapuuaedade taasistutamise kohta kehtivad meetmed olema kooskõlas nõukogu direktiiviga 2000/29/EÜ (7).
Viljapuuaedade taasistutamine ei tohi hõlmata rohkem kui 20 % rakenduskavade kogukulust. Liikmesriigid võivad kehtestada ka madalama protsendimäära.
(7) Nõukogu direktiiv 2000/29/EÜ, 8. mai 2000, taimedele või taimsetele saadustele kahjulike organismide ühendusse sissetoomise ja seal levimise vastu võetavate kaitsemeetmete kohta (EÜT L 169, 10.7.2000, lk 1).”" 						
8)
Artikkel 114 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 114
Tunnustamiskriteeriumide eiramine
1. Kui liikmesriik on tuvastanud, et tootjaorganisatsioon eirab mõnda artiklite 21, 23, artikli 26 lõigete 1 ja 2 ning artikli 31 nõuetega seotud tunnustamiskriteeriumit, saadab ta hiljemalt kaks kuud pärast eiramise avastamist asjakohasele tootjaorganisatsioonile tähitud hoiatuskirja, milles märgitakse avastatud eiramine, parandusmeetmed ja parandusmeetmete võtmise ajavahemik, mis ei tohi ületada nelja kuud. Liikmesriigid peatavad toetusmaksed alates eiramise avastamise hetkest kuni ammendavate parandusmeetmete võtmiseni.
2. Kui tootjaorganisatsioon ei järgi lõikes 1 osutatud tunnustamiskriteeriume liikmesriigi kehtestatud ajavahemikus, peatatakse tootjaorganisatsiooni tunnustus. Liikmesriik teatab tootjaorganisatsioonile peatamisaja kestuse, mis ei tohi ületada 12 kuud alates hoiatuskirja jõudmisest tootjaorganisatsioonini. See ei piira liikmesriigi selliste horisontaalsete õigusaktide kohaldamist, millega võidakse ette näha peatamine, kui on algatatud kõnealuse küsimusega seotud kohtumenetlus.
Tunnustuse peatamise ajal võib tootjaorganisatsioon jätkata oma tegevust, kuid toetust ei maksta kuni tunnustuse peatamise lõppemiseni. Aastast toetussummat vähendatakse 2 % iga alanud kalendrikuu kohta, mil tunnustus on peatunud.
Tunnustuse peatamine lõpeb päeval, mil kontrollimine näitab, et asjaomased kriteeriumid on täidetud.
3. Kui liikmesriigi pädeva asutuse poolt tunnustuse peatamiseks kehtestatud ajavahemiku lõpuks ei ole kriteeriumid täidetud, tühistab liikmesriik tunnustuse alates kuupäevast, mil tunnustamistingimused ei olnud enam täidetud, või kui seda kuupäeva ei ole võimalik välja selgitada, alates eiramise avastamise kuupäevast. See ei piira liikmesriigi selliste horisontaalsete õigusaktide kohaldamist, millega võidakse ette näha peatamine, kui on algatatud kõnealuse küsimusega seotud kohtumenetlus. Toetuse jääki välja ei maksta ja alusetult makstud toetus nõutakse tagasi.
4. Kui liikmesriik on teinud kindlaks, et tootjaorganisatsioon eirab mis tahes muid määruse (EL) nr 1308/2013 artikliga 154 kehtestatud toetuskriteeriume, mida ei ole nimetatud lõikes 1, saadab ta hiljemalt kaks kuud pärast eiramise avastamist asjakohasele tootjaorganisatsioonile tähitud hoiatuskirja, milles märgitakse avastatud eiramine, parandusmeetmed ja parandusmeetmete võtmise ajavahemik, mis ei tohi ületada nelja kuud.
5. Kui tootjaorganisatsioon ei võta lõikes 4 osutatud parandusmeetmeid liikmesriigi kehtestatud ajavahemiku jooksul, peatatakse maksed ja vähendatakse aastast toetussummat 1 % iga alanud kalendrikuu kohta, mis ületab kehtestatud ajavahemikku. See ei piira liikmesriigi selliste horisontaalsete õigusaktide kohaldamist, millega võidakse ette näha peatamine, kui on algatatud kõnealuse küsimusega seotud kohtumenetlus.
6. Kui aga tootjaorganisatsioon esitab liikmesriigile tõendusmaterjali selle kohta, et hoolimata vajalike ohuennetusmeetmete võtmisest ei suuda ta loodusõnnetuste, halbade ilmastikutingimuste, haiguste või kahjurite leviku tõttu järgida määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 154 lõike 1 punktis b liikmesriikide kehtestatud turustatava toodangu miinimumkoguse või -väärtuse kohta kehtestatud tunnustamiskriteeriume, võib liikmesriik teha asjakohase aasta kohta sellele tootjaorganisatsioonile turustatava toodangu miinimumkoguse või -väärtuse erandi.
7. Kui kohaldatakse lõikeid 1, 2, 4 ja 5, võivad liikmesriigid teha makseid pärast artiklis 70 sätestatud tähtaega, kui see on käesoleva artikli kohaldamiseks vajalik. Kõnealuseid makseid ei tohi siiski teha hiljem kui rakenduskava rakendamisele järgneva teise aasta 15. oktoobril.”
9)
Artikkel 137 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 137
Piiril kehtiva hinna alus
1. XVI lisas loetletud toodete suhtes kohaldatakse määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 181 lõiget 1.
2. Kui XVI lisa A osas loetletud toodete tolliväärtus määratakse määruse (EMÜ) nr 2913/92 artiklis 29 sätestatud tehinguväärtuse kohaselt ja kui kõnealune tolliväärtus ületab rohkem kui 8 % võrra komisjoni poolt kindla määrana arvutatud kindlat impordiväärtust, mida kohaldatakse kõnealuse toote vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni koostamise ajal, esitab importija määruse (EMÜ) nr 2454/93 artikli 248 lõikes 1 osutatud tagatise. Sel eesmärgil võrdub imporditollimaksu summa, mida XVI lisa A osas loetletud toodete eest võidakse lõpuks maksta, tollimaksu summaga, mida oleks tulnud maksta, kui kõnealust toodet oleks liigitatud asjaomase kindla impordiväärtuse põhjal.
Esimest lõiku ei kohaldata juhul, kui kindel impordiväärtus on suurem kui nõukogu määruse (EMÜ) nr 2658/87 (8) I lisa III osa I jao lisas 2 loetletud hinnad piiril ja kui deklarant taotleb, et tagatise esitamise asemel tehakse tollimaksu arvestuskanne viivitamata selle tollimaksu summa kohta, mis võib hiljem tasumisele kuuluda.
3. Kui XVI lisa A osas loetletud toodete tolliväärtus arvutatakse määruse (EMÜ) nr 2913/92 artikli 30 lõike 2 punkti c kohaselt, arvestatakse tollimaks kõnealuse määruse artikli 136 lõike 1 kohaselt maha. Sel juhul esitab importija määruse (EMÜ) nr 2454/93 artikli 248 lõikes 1 osutatud tagatise, mis on võrdne tollimaksusummaga, mille ta oleks maksnud juhul, kui tooted oleks klassifitseeritud kohaldatava kindla impordiväärtuse alusel.
4. Komisjonimüügiks imporditava kauba tolliväärtus määratakse vahetult määruse (EMÜ) nr 2913/92 artikli 30 lõike 2 punkti c kohaselt ja kehtivatel perioodidel kohaldatakse artikli 136 kohaselt arvutatud kindlat impordiväärtust.
5. Importijal on alates kõnealuste toodete müügist üks kuu, kuid mitte rohkem kui neli kuud alates vabasse ringlusesse lubamise deklaratsiooni vastuvõtmiskuupäevast, aega tõendada, et partii on müüdud tingimustel, mis kinnitavad määruse (EMÜ) nr 2913/92 artiklis 29 osutatud hindade korrektsust, või määrata kindlaks kõnealuse määruse artikli 30 lõike 2 punktis c osutatud tolliväärtus. Kui ühest kõnealusest tähtajast kinni ei peeta, võetakse esitatud tagatis ära, ilma et see piiraks lõike 6 kohaldamist.
Esitatud tagatis tagastatakse ulatuses, mille kohta esitatakse tolli rahuldavad tõendid realiseerimistingimuste täitmise kohta. Vastasel korral jäetakse tagatis imporditollimaksude katteks.
Selle tõendamiseks, et partii on müüdud esimeses lõigus sätestatud tingimustel, teeb importija lisaks arvele kättesaadavaks kõik asjakohaste tollikontrollide tarbeks vajalikud asjaomase partii iga toote müügi ja realiseerimisega seotud dokumendid, sealhulgas dokumendid, mis käsitlevad partii vedu, kindlustust, käitlemist ja ladustamist.
Kui artiklis 3 osutatud turustamisstandardite kohaselt tuleb pakendil näidata puu- ja köögiviljade sort või kaubanduslik tüüp, näidatakse veo, arvete ja tarnekorraldusega seotud dokumentidel partiisse kuuluvate puu- ja köögiviljade sort või kaubanduslik tüüp.
6. Liikmesriigi pädev asutus võib importija nõuetekohaselt põhjendatud taotluse korral pikendada lõike 5 esimeses lõigus osutatud neljakuulist tähtaega kuni kolme kuu võrra.
Kui pädevad asutused leiavad kontrolli käigus, et käesoleva artikli nõuded ei ole täidetud, nõuavad nad tasumisele kuuluva tollimaksu tagasi vastavalt määruse (EMÜ) nr 2913/92 artiklile 220. Tagasinõutava või tagasinõudmisele kuuluva tollimaksu määr sisaldab intressi alates kauba vabasse ringlusse lubamise kuupäevast kuni tagasimakse laekumiseni. Kohaldatakse liikmesriikide õigusaktidega tagasinõudmistoimingute suhtes kehtestatud intressimäära.
(8) Nõukogu määrus (EMÜ) nr 2658/87, 23. juuli 1987, tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (EÜT L 256, 7.9.1987, lk 1).”" 						
Artikkel 2
Üleminekueeskirjad
Kui liikmesriik kinnitas rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikli 64 lõike 2 kolmanda lõigu kohaselt rakenduskava enne 20. jaanuari 2014, loetakse kõnealune rakenduskava kinnitatuks määruse (EÜ) nr 1234/2007 alusel.
Ilma et see piiraks rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artiklite 65 ja 66 kohaldamist, võib määruse (EÜ) nr 1234/2007 alusel kinnitatud rakenduskava tootjaorganisatsiooni palvel
a)
rakendada kuni selle lõppemiseni;
b)
muuta määruse (EL) nr 1308/2013 nõuetele vastavaks või
c)
asendada uue, määruse (EL) nr 1308/2013 alusel kinnitatava rakenduskavaga.
Artikkel 3
Jõustumine ja kohaldamine
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikli 1 lõikeid 6 ja 7 ning artiklit 2 kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014.
Artikli 1 lõiget 9 kohaldatakse alates 1. oktoobrist 2014.
Artikli 1 lõikeid 3 ja 4 kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2015.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 11. märts 2014