ДИРЕКТИВА 2014/61/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
относно мерките за намаляване на разходите за разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Цифровата икономика променя радикално вътрешния пазар. Предвид свързаните с нея иновации, скорост и трансграничен обхват тя има потенциала да изведе интеграцията на вътрешния пазар на ново равнище. Целта на Съюза е изграждането на цифрова икономика, която осигурява устойчиви икономически и социални ползи въз основа на съвременни онлайн услуги и бързи интернет връзки. Наличието на висококачествена цифрова инфраструктура е в основата на почти всички сектори на модерната и новаторска икономика и е от стратегическо значение за социалното и териториалното сближаване. Следователно всички граждани, както и частният и публичният сектор трябва да имат възможност да участват в цифровата икономика.
(2)
Като отчетоха важността на разгръщането на високоскоростен широколентов достъп, държавите членки потвърдиха амбициозните цели относно широколентовия достъп, определени в съобщението на Комисията, озаглавено „Програма в областта на цифровите технологии за Европа: цифровите технологии - двигател на европейския икономически растеж“ (наричано по-долу „Програмата в областта на цифровите технологии“), а именно да се осигури основен широколентов достъп за всички европейци до 2013 г. и да се гарантира, че до 2020 г. всички европейци ще имат достъп до интернет с много по-висока скорост - над 30 Mbps, а най-малко 50 % от домакинствата в Съюза ще имат абонаменти за достъп до интернет със скорост над 100 Mbps.
(3)
Предвид бързото развитие на технологиите, експоненциалното нарастване на широколентовия трафик и все по-голямото търсене на електронни услуги заложените в Програмата в областта на цифровите технологии цели следва да се разглеждат като абсолютен минимум, а Съюзът следва да се насочи към по-амбициозни цели по отношение на широколентовия достъп, за да постигне по-голям растеж, конкурентоспособност и производителност. В рамките на прегледа на настоящата директива Комисията следва да прецени дали и по какъв начин настоящата директива може допълнително да допринесе за тази цел.
(4)
В Програмата в областта на цифровите технологии се констатира и необходимостта от политики за намаляване на разходите за разгръщане на широколентовия достъп на територията на целия Съюз, включително от надлежно планиране и координация и от намаляване на административната тежест. В това отношение е необходимо държавите членки да направят значителни инвестиции на началния етап, за да направят възможно съвместното използване на физическата инфраструктура. Като имат предвид целите на Програмата в областта на цифровите технологии и същевременно отчитат значителното намаляване на финансовите средства, заделени за широколентовите мрежи в Механизма за свързване на Европа, създаден с Регламент (ЕС) № 1316/2013 на Европейския парламент и на Съвета (4), за постигането на целите на настоящата директива държавите членки следва да имат правото да използват финансиране от Съюза, предоставяно в съответствие с приложимите разпоредби на Съюза.
(5)
Намаляването на разходите за разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи би допринесло също така и за завършване на цифровизацията на обществения сектор, което, освен че създава условия за намаляване на разходите за публичните администрации и за по-висока ефективност в обслужването на гражданите, действа като цифров стимул за всички сектори на икономиката.
(6)
Като се отчита необходимостта от действия на равнището на Съюза за осигуряването на по-добро широколентово покритие, включително чрез намаляване на разходите за високоскоростната широколентова инфраструктура, която е отчетена в заключенията на Европейския съвет от 13 и 14 декември 2012 г., в съобщението на Комисията, озаглавено „Акт за единния пазар II“, се подчертава необходимостта от допълнителни усилия за бързо постигане на целите, определени в Програмата в областта на цифровите технологии, като се обърне внимание, наред с другото, на предизвикателствата, свързани с инвестициите във високоскоростни мрежи.
(7)
Разгръщането на високоскоростни фиксирани и мобилни електронни съобщителни мрежи в целия Съюз изисква значителни инвестиции, съществен дял от които съставляват разходите за инженерно-строителни дейности. Ограничаването на някои от инженерно-строителните дейности, свързани с високи разходи, би увеличило ефективността на разгръщането на широколентовия достъп.
(8)
Голяма част от тези разходи могат да бъдат отдадени на недостатъци в процеса на разгръщане, свързани с използването на съществуващата пасивна инфраструктура (като например канали, кабелопроводи, шахти, разпределителни кутии, стълбове, мачти, антенни съоръжения, кули и други поддържащи конструкции), затруднения, свързани с координирането на строежи, тромави административни процедури за издаване на разрешения, както и затруднения във връзка с разгръщането на мрежите в самите сгради, което води до значителни финансови пречки, особено в селските райони.
(9)
Мерките, насочени към повишаване на ефикасността на използване на съществуващата инфраструктура и към намаляване на разходите и пречките за извършване на нови инженерно-строителни дейности, следва да имат съществен принос за осигуряване на бързото и широко разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, като същевременно се запази ефективната конкуренция, без да се оказва неблагоприятно въздействие върху безопасността, сигурността и безпроблемното функциониране на съществуващите обществени инфраструктури.
(10)
Някои държави членки са приели мерки, имащи за цел да намалят разходите за разгръщане на широколентовия достъп. Тези мерки обаче остават ограничени и разпокъсани. Разпространяването на тези мерки в целия Съюз би могло да допринесе значително за създаването на цифров единен пазар. Освен това различията в регулаторните изисквания понякога възпрепятстват сътрудничеството между предприятията за комунални услуги и могат да създадат пречки за навлизането на нови мрежови оператори и нови възможности за стопанска дейност, като така спират развитието на вътрешен пазар за използването и разгръщането на физически инфраструктури за високоскоростни електронни съобщителни мрежи. На последно място, инициативите на равнище държави членки не винаги изглеждат всеобхватни, а е от съществено значение да се предприемат действия, обхващащи целия процес на разгръщане и различните сектори, с цел постигане на съгласувано и значително въздействие.
(11)
С настоящата директива се цели установяването на някои минимални права и задължения, приложими в целия Съюз, за да се улесни разгръщането на високоскоростни електронни съобщителни мрежи и междусекторната координация. Следва да се осигури минимално равнище на равнопоставеност, като при това в съответствие с принципа на субсидиарност следва да не се засягат съществуващите най-добри практики и мерки, приети на национално и местно равнище, които включват по-подробни разпоредби и условия, както и допълнителните мерки, които допълват тези права и задължения.
(12)
Предвид принципа за предимство на специалния закон (lex specialis), когато в съответствие с правото на Съюза са приложими по-специални регулаторни мерки, те следва да имат предимство пред минималните права и задължения, предвидени в настоящата директива. Поради това настоящата директива следва да не засяга регулаторната рамка на Съюза за електронните съобщения, уредена с Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5), както и Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6), Директива 2002/20/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7), Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (8) и Директива 2002/77/ЕО на Комисията (9), включително националните мерки, приети съгласно тази регулаторна рамка, като например специални симетрични или асиметрични регулаторни мерки.
(13)
За оператори на електронни съобщителни мрежи, по-специално за нови участници, е възможно да се окаже значително по-ефикасно да използват вече съществуващите физически инфраструктури, включително тези на други комунални услуги, за да разгърнат електронни съобщителни мрежи, особено в райони, в които няма подходяща електронна съобщителна мрежа или в които изграждането на нова физическа инфраструктура може да не е икономически възможно. Освен това полезните взаимодействия между отделните сектори могат значително да намалят нуждата от строежи за целите на разгръщането на електронни съобщителни мрежи, а по този начин и социалните и екологичните разходи, свързани с тях, като например замърсяването, вредните въздействия и натовареността на движението. Поради това настоящата директива следва да се прилага не само за доставчици на обществени съобщителни мрежи, а и за всеки собственик или титуляр на права за ползване, в последния случай без да се засягат правата на собственост на трети лица, на обширни и универсални физически инфраструктури, които могат да приемат елементите на електронна съобщителна мрежа, като например физически мрежи за доставка на електричество, газ, вода и канализация и дренажни системи, отопление и транспортни услуги.
(14)
С цел по-доброто разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи на вътрешния пазар в настоящата директива следва да се определят права за доставчиците на обществени съобщителни мрежи на достъп до физическа инфраструктура, независимо от местонахождението ѝ, при справедливи и разумни условия, които са съвместими с нормалното упражняване на правата на собственост. Задължението за предоставяне на достъп до физическата инфраструктура следва да не засяга правата на собственика на земята или сградата, в която се намира инфраструктурата.
(15)
Предвид тяхната ниска степен на диференциация физическите съоръжения на дадена мрежa често могат едновременно да приемат широк набор елементи на електронни съобщителни мрежи, включително такива, които могат да предоставят услуги за широколентов достъп със скорост от най-малко 30 Mbps в съответствие с принципа за технологична неутралност, без да се засяга основната предоставяна услуга и с минимални разходи за адаптиране. Следователно дадена физическа инфраструктура, чието предназначение е единствено да приема други елементи от мрежа без самата тя да се превръща в активен мрежов елемент, какъвто е например случаят с тъмните оптични влакна, може по принцип да бъде използвана за разполагане на електронни съобщителни кабели, оборудване или каквито и да е други елементи на електронни съобщителни мрежи, независимо от нейната действителна употреба или нейния собственик, при условие че няма опасения във връзка със сигурността или увреждане на бъдещите бизнес интереси на собственика на инфраструктурата. Физическата инфраструктура на обществените съобщителни мрежи може по принцип също да бъде използвана за разполагане на елементи на други мрежи, следователно държавите членки могат да решат в подходящи случаи да прилагат принципа на реципрочност и да позволяват на операторите на обществени съобщителни мрежи да предлагат достъп до мрежите си за разгръщане на други мрежи. Без да се засягат конкретни общи интереси, свързани с предоставянето на основната услуга, полезните взаимодействия между мрежовите оператори следва да бъдат насърчавани, за да се допринесе същевременно за успоредното постигане на целите на Програмата в областта на цифровите технологии.
(16)
Независимо че настоящата директива следва да не засяга специфичните защитни мерки, необходими, за да се гарантира безопасността и общественото здраве, сигурността и целостта на мрежите, особено на критичната инфраструктура, както и да се гарантира, че не е засегната основната услуга, предоставяна от мрежовия оператор, по-специално при мрежите, използвани за снабдяване с вода, предназначена за консумация от човека, ако в националното законодателство съществуват общи правила, забраняващи на мрежовите оператори да договарят достъп до физическата инфраструктура за доставчиците на електронни съобщителни мрежи, тези правила биха могли да възпрепятстват възникването на пазар за достъп до физическа инфраструктура. Ето защо такива общи правила следва да бъдат отменени. В същото време мерките, определени в настоящата директива, следва да не засягат възможността държавите членки да направят предоставянето на достъп до инфраструктурата по-привлекателно за операторите на комунални инфраструктури чрез изключване на приходи, произтичащи от предоставянето на тази услуга, от базата за изчисляване на тарифите за крайните потребители в рамките на тяхната основна дейност или дейности, в съответствие с приложимото право на Съюза.
(17)
Мрежов оператор може да откаже достъп до конкретни физически инфраструктури по обективни причини. Възможно е по-специално физическата инфраструктура да е технически неподходяща поради конкретните обстоятелства, свързани с инфраструктурата, до която е поискан достъп, като например липсата на свободно пространство в момента или поради бъдеща необходимост от пространство, която е доказана по задоволителен начин, например чрез публично достъпни инвестиционни планове. Също така, при определени обстоятелства съвместното използване на инфраструктура може да застраши безопасността или общественото здраве, целостта и сигурността на мрежата, включително на критична инфраструктура, или може да застраши предоставянето на основните услуги, осигурявани чрез тази инфраструктура. Освен това, когато мрежовият оператор вече предлага достъп до физическа мрежова инфраструктура на едро, отговарящ на нуждите на търсещия достъп, достъпът до основната физическа инфраструктура може да има неблагоприятно икономическо въздействие върху неговия бизнес модел и неговата мотивация за инвестиции, като евентуално може да доведе до неефикасно дублиране на мрежови елементи. В същото време, когато съществуват задължения за предоставяне на достъп до физическа инфраструктура, наложени съгласно регулаторната рамка на Съюза за електронните съобщения, като например задълженията за предприятията със значително въздействие върху пазара, положението би било вече регулирано чрез специалните регулаторни задължения, които следва да останат незасегнати от настоящата директива.
(18)
Когато предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, поискат достъп в определен район, мрежовите оператори следва да представят оферта за съвместно използване на съоръженията при справедливи и разумни условия, включително цена, освен ако откажат достъпа по обективни причини. В зависимост от обстоятелствата редица елементи биха могли да оказват влияние върху условията, при които се предоставя достъп, като всякакви допълнителни разходи за поддръжка и адаптиране; евентуалните превантивни защитни мерки, които следва да бъдат приети, за да се ограничат неблагоприятните въздействия върху безопасността, сигурността и целостта на мрежата; специални правила за отговорност при вреди; използването на публични субсидии, предоставени за изграждане на инфраструктурата, включително конкретните условия и ред, с които е обвързано предоставянето им или които са предвидени в националното право в съответствие с правото на Съюза; способността да се изгражда или предоставя инфраструктурен капацитет за изпълнение на задължения, свързани с обществени услуги, евентуалните ограничения, произтичащи от националните разпоредби за опазване на околната среда, общественото здраве, обществената сигурност или за изпълнение на целите за градско и териториално устройство.
(19)
Ако по време на търговските преговори не бъде постигнато съгласие по техническите и търговските условия, всяка от страните следва да може да се обърне към орган за уреждане на спорове на национално равнище с молба да постанови решение за двете страни, за да бъдат избегнати необосновани откази за договаряне и налагането на неразумни условия. При определяне на цените за предоставяне на достъп органът за уреждане на спорове следва да гарантира, че доставчикът на достъп разполага със справедлива възможност да възстанови разходите, които е направил за предоставянето на достъп до своята физическа инфраструктура, като отчита конкретните национални условия и евентуални тарифни структури, въведени за осигуряване на справедлива възможност за възстановяване на разходите, като се вземат предвид предходни коригиращи мерки, наложени от национални регулаторни власти. При това органът за уреждане на спорове следва също така да отчита въздействието на поискания достъп върху бизнесплана на доставчика на достъп, включително инвестициите, които е направил доставчикът, от когото е поискан достъп, по-специално инвестициите във физическата инфраструктура, до която е поискан достъп. В конкретния случай на достъп до физически инфраструктури на доставчиците на обществени съобщителни мрежи инвестициите, направени в тези инфраструктури, могат пряко да допринесат за постигането на целите на Програмата в областта на цифровите технологии, а конкуренцията надолу по веригата може да бъде повлияна от паразитизъм. Поради това при налагането на задължения за предоставяне на достъп следва в пълна степен да се вземат предвид икономическата жизнеспособност на тези инвестиции предвид техния рисков профил, сроковете за възвращаемост на инвестициите, въздействието на предоставения достъп върху конкуренцията надолу по веригата и съответно - върху цените и възвращаемостта на инвестициите, всички видове амортизация на активите на мрежата в момента на подаване на заявлението за достъп, икономическите аргументи в подкрепа на инвестициите, по-специално във физическите инфраструктури, използвани за предоставяне на високоскоростни електронни съобщителни услуги, и възможностите за съвместно разгръщане, предложени преди това на търсещия достъп.
(20)
С цел ефективно планиране на разгръщането на високоскоростни електронни съобщителни мрежи и за да се гарантира най-ефективното използване на съществуващите инфраструктури, подходящи за разгръщане на електронните съобщителни мрежи, предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, следва да имат възможност за достъп до минимално количество информация относно наличните в района на разгръщане физически инфраструктури. Тази минимална информация следва да даде възможност за оценка на потенциала за използване на съществуващата инфраструктура в даден район, както и за намаляване на вредите върху съществуващите физически инфраструктури. Предвид броя на участващите заинтересовани страни и за да се улесни достъпът до тази информация и в междусекторен и трансграничен план, тази минимална информация следва да бъде достъпна чрез единна информационна точка. Тази единна информационна точка следва да позволява достъп до минималната информация, която вече е на разположение в електронен формат, като се спазват ограниченията, необходими за гарантирането на сигурността и целостта на мрежата, особено на критична инфраструктура, или за опазването на законни оперативни и търговски тайни.
(21)
Без да налага на държавите членки нови задължения за картографиране, настоящата директива следва да предвижда предоставянето на разположение на единната информационна точка, например чрез хипервръзка, на минималната информация, която вече е била събрана от органите от обществения сектор и която е налична в електронен формат в съответствие с националните инициативи, както и с правото на Съюза, като Директива 2007/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (10). Това би дало възможност за координиран достъп на доставчиците на обществени съобщителни мрежи до информация относно физическите инфраструктури, като едновременно се гарантира сигурността и целостта на тази информация, особено по отношение на националната критична инфраструктура. Предоставянето на разположение на такава информация следва да не засяга изискванията за прозрачност, които вече са приложими за повторната употреба на информацията от обществения сектор в съответствие с Директива 2003/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (11). Когато информацията, която е на разположение на обществения сектор, не гарантира запознаване в достатъчна степен със съществуващите физически инфраструктури в даден район или от определен тип, мрежовите оператори следва да предоставят информацията на предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи.
(22)
Когато минималната информация не е достъпна чрез единната информационна точка, на предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, следва въпреки това да се осигури възможност да поискат пряко такава конкретна информация от всеки мрежов оператор в съответния район. Освен това, ако искането е разумно, по-специално, ако това е необходимо предвид възможността за съвместно използване на съществуващите физически инфраструктури или за координиране на строежи, на предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, следва да се предостави възможността да извършват огледи на място и да изискват информация за планираните строежи при прозрачни, пропорционални и недискриминационни условия и без да се засягат защитните мерки, предприети за гарантиране сигурността и целостта на мрежата, както и за защита на поверителността и за опазването на оперативни и търговски тайни. Следва да се насърчава въвеждането на повече прозрачност относно планирани строежи от самите мрежови оператори или чрез единни информационни точки, особено в областите от най-голяма полза, чрез пренасочване на имащите право оператори към такава информация, когато това е възможно.
(23)
В случай че възникнат спорове относно достъпа до информация за физическите инфраструктури с оглед на разгръщането на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, органът за уреждане на спорове следва да е в състояние да решава такива спорове чрез обвързващо решение. При всички случаи решенията на този орган следва да не засягат възможността всяка от страните да отнесе случая до съда.
(24)
Координирането на строежите, свързани с физическите инфраструктури, може да осигури значителни икономии и да намали неудобствата в района, засегнат от разгръщането на нови електронни съобщителни мрежи. По тази причина следва да се забрани въвеждането на регулаторни ограничения, които по принцип не позволяват преговорите между мрежовите оператори за координиране на такива дейности, с цел разгръщане също на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. При строежи, които не са финансирани с публични средства, настоящата директива следва да не засяга правото на участниците да сключват споразумения за координиране на строежи в съответствие със своите инвестиционни и бизнеспланове и с предпочитания от тях график.
(25)
При строежи, финансирани изцяло или частично с публични средства, следва да се цели максималното увеличаване на общия положителен резултат, като се използват положителните междусекторни външни ефекти на тези строежи и се осигурят еднакви възможности за съвместно използване на наличната и планираната физическа инфраструктура с оглед разгръщане на електронни съобщителни мрежи. Не следва да има неблагоприятно въздействие върху основната цел на строежите, финансирани с публични средства, но при това своевременните и обосновани искания за координиране на разполагането на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, гарантиращи например покриването на всякакви допълнителни разходи, включително и причинените от забавянето, и свеждането до минимум на промените в първоначалните планове, следва да бъдат изпълнявани от мрежовия оператор, изпълняващ пряко или непряко, например чрез подизпълнител, съответните строежи при пропорционални, недискриминационни и прозрачни условия. Без да се засягат приложимите правила за държавна помощ, държавите членки следва да могат да предвидят правила за пропорционално разпределение на разходите, свързани с координираното разгръщане. Следва да има специални процедури за уреждане на спорове, за да се гарантира бързото разрешаване на спорове, свързани с преговорите по споразумения за координиране при пропорционални, справедливи и недискриминационни условия. Тези разпоредби следва да не засягат правото на държавите членки да резервират капацитет за електронни съобщителни мрежи, дори при липсата на конкретни искания, с оглед задоволяване на бъдещи нужди от физически инфраструктури, за да се увеличи максимално ползата от строежите, нито тяхното право да приемат мерки, водещи до сходни права за координиране на строежи за оператори на други видове мрежи като тези в газоснабдяването и електроснабдяването.
(26)
За да се защитят общите интереси на национално равнище и на равнището на Съюза, може да са необходими редица различни разрешения за разгръщането на електронни съобщителни мрежи или разполагането на нови мрежови елементи, включително разрешения в областта на строителството, градоустройството, опазването на околната среда и други. Броят разрешения, изисквани за разгръщане на различни видове електронни съобщителни мрежи, и местният характер на разгръщането на мрежи могат да доведат до прилагането на разнородни процедури и условия. Без да се засяга правото на всеки компетентен орган да участва във вземането на решения и да запази своите правомощия за вземане на решения в съответствие с принципа на субсидиарност, цялата необходима информация за процедурите и общите условия, приложими към строежите, следва да е достъпна чрез единната информационна точка. Това може да намали сложността и да повиши ефикасността и прозрачността, особено за нови участници или по-малки оператори, които не извършват дейност в съответния район.Освен това държавите членки следва да могат да предвидят за предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени електронни съобщителни мрежи, правото да подават заявленията си за издаване на разрешение чрез единно звено за контакт.
(27)
За да се гарантира, че процедурите за издаване на разрешения не се превръщат в пречка за инвестициите и не оказват неблагоприятно въздействие върху вътрешния пазар, държавите членки следва да гарантират, че решението дали да се удовлетворят заявления за издаване на разрешения, свързани с разгръщането на електронни съобщителни мрежи или с разполагането на нови мрежови елементи, следва във всички случаи да бъде взето в срок до четири месеца, без да се засягат други специални срокове или задължения, предвидени за правилното провеждане на процедурата, които са приложими към процедурата за издаване на разрешения в съответствие с националното право или правото на Съюза. Такова решение може да бъде мълчаливо или изрично, в съответствие с приложимите правни разпоредби. Когато е целесъобразно, държавите членки следва да предвидят право на обезщетение за доставчиците, които търпят вреди поради забавянето на компетентния орган да издаде разрешение в приложимите срокове.
(28)
За да гарантират приключването в разумни срокове на тези процедури по издаване на разрешения, държавите членки могат да разгледат възможността за въвеждане на различни гаранции, например мълчаливо одобрение, или да вземат мерки за опростяване на процедурите по издаване, наред с другото - чрез намаляване на броя на разрешенията, необходими за разгръщане на електронните съобщителни мрежи, или чрез освобождаване на някои категории малки или стандартизирани строежи от изискването за получаване на разрешение. Органите на национално, регионално или местно равнище следва да обосновават отказите за издаване на разрешения в рамките на своята компетентност въз основа на обективни, прозрачни, недискриминационни и пропорционални критерии и условия. Това следва да става без да се засягат мерките, приети от държавите членки за освобождаване на някои елементи на електронните съобщителни мрежи, независимо дали пасивни или активни, от изискването за получаване на разрешение.
(29)
Постигането на целите на Програмата в областта на цифровите технологии изисква разгръщането на инфраструктурата да достигне точки в близост до крайните потребители, като се спазва изцяло принципът на пропорционалност относно всяко ограничение на правото на собственост в полза на общия интерес. Следва да се улесни наличието на високоскоростните електронни съобщителни мрежи в близост до крайния потребител, като същевременно се осигури технологична неутралност, по-специално посредством физическа инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи. Предвид факта, че допълнителните разходи за осигуряване на мини-канали по време на строежа на сграда са много ниски, докато допълнителното оборудване на вече завършени сгради с високоскоростна инфраструктура може да представлява значителна част от разходите за разгръщане на високоскоростна мрежа, всички нови или преминаващи през основен ремонт сгради следва да бъдат оборудвани с физическа инфраструктура, позволяваща свързването на крайните потребители с високоскоростни мрежи. За да бъдат разгърнати високоскоростните електронни съобщителни мрежи новите многофамилни сгради и преминаващите през основен ремонт многофамилни сгради следва да бъдат снабдени с точка за достъп, чрез която доставчикът може да се свърже с инфраструктурата в сградата. Освен това строителните предприемачи следва да предвидят празни канали, свързващи всяко жилище с точката за достъп, разположена в многофамилната сграда или извън нея. Възможни са случаи, като например изграждането на нови еднофамилни жилища или извършването на някои категории дейности по основен ремонт в изолирани райони, при които перспективата за високоскоростна връзка се счита по обективни причини за твърде далечна, за да може да бъде оправдано оборудването на сградата с физическа инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи, или с точка за достъп, или при които подобно оборудване на сградата би било непропорционално по други икономически съображения или по съображения, свързани с опазването на градското наследство и околната среда, като например при конкретни категории паметници.
(30)
За да се помогне на бъдещите купувачи и наематели да установят кои са сградите, оборудвани с физическа инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи, и които следователно имат значителен потенциал за икономия на разходи, както и за да се насърчи подготовката на сградите за високоскоростни мрежи, държавите членки следва да могат да разработят доброволна маркировка „подготвен за широколентова мрежа“ за сгради, оборудвани с такава инфраструктура и точка за достъп в съответствие с настоящата директива.
(31)
Когато доставчици на обществени съобщителни мрежи разгръщат високоскоростни електронни съобщителни мрежи в даден район, възникват значителни икономии от мащаба, ако те могат да поставят крайна точка на своята мрежа в точката за достъп на сградата, независимо дали към този момент има изразен изричен интерес към услугата от страна на абонат, при спазване на условието въздействието върху частната собственост да бъде сведено до минимум, като се използва съществуващата физическа инфраструктура и като се възстановява състоянието на засегнатата зона. Когато крайната точка на мрежата е поставена в точката за достъп, свързването на допълнителен потребител е възможно на значително по-ниска цена, по-специално посредством вертикални сегменти в сградата, подготвени за разполагането на високоскоростни мрежи, ако такива вече съществуват. Тази цел е изпълнена и когато самата сграда вече е оборудвана с високоскоростна електронна съобщителна мрежа, като на всеки доставчик на обществена съобщителна мрежа, който има активен абонат в сградата, се предоставя достъп до мрежата при прозрачни, пропорционални и недискриминационни условия. Такова може по-специално да бъде положението в държави членки, които са предприели мерки въз основа на член 12 от Директива 2002/21/ЕО.
(32)
Новите сгради следва да са оборудвани с инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи, а многофамилните сгради - с точка за достъп, но държавите членки следва да разполагат с известна степен на гъвкавост при постигането на тази цел. В това отношение настоящата директива няма за цел хармонизиране на правилата относно свързаните разходи, включително относно възстановяването на разходите за оборудване на сградите с подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи физическа инфраструктура в тях и с точка за достъп.
(33)
С оглед на обществените ползи, произтичащи от приобщаването към цифровото общество, и като се вземат предвид икономическите модели за разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, когато не съществува пасивна или активна инфраструктура, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи и обслужваща крайните потребители, нито алтернативни начини за предоставяне на високоскоростни електронни съобщителни мрежи на абонатите, всеки доставчик на обществена съобщителна мрежа следва да има правото да постави крайна точка на своята мрежа в частни помещения за своя собствена сметка, при условие че въздействието върху частната собственост е сведено до минимум, например, когато е възможно, чрез повторно използване на съществуващата физическа инфраструктура в сградата или чрез осигуряване на пълното възстановяване на засегнатите зони.
(34)
В съответствие с принципа на субсидиарност настоящата директива следва да се прилага, без да се засяга възможността на държавите членки да възложат регулаторните задачи, предвидени в нея, на органи, които са най-подходящи за тяхното изпълнение в съответствие с вътрешната конституционна система за разпределяне на компетентността и правомощията, както и с изискванията, определени в настоящата директива.
(35)
Следва да се осигури безпристрастност и независимост на определения орган за уреждане на спорове по отношение на засегнатите страни и той следва да разполага с подходяща компетентност и ресурси.
(36)
Държавите членки следва да предвидят подходящи, ефективни, пропорционални и възпиращи санкции в случай на нарушение на националните мерки, приети съгласно настоящата директива.
(37)
За да гарантират ефективността на единните информационни точки, предвидени в настоящата директива, държавите членки следва да осигурят адекватни ресурси, както и наличието на съответна информация относно конкретни райони в единните информационни точки на оптималното равнище на агрегиране, при което може да бъде осигурено най-ефикасно използване с оглед на възложените задачи, включително в местния кадастър. В това отношение държавите членки могат да обмислят възможни полезни взаимодействия и икономии от съчетаването с единните звена за контакт по смисъла на член 6 от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (12), с цел използване на съществуващите структури и максимално увеличаване на ползите за крайните потребители.
(38)
Тъй като целите на настоящата директива, насочена към улесняване на разгръщането на физически инфраструктури, пригодни за високоскоростни електронни съобщителни мрежи в целия Съюз, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а поради обхвата и последиците на действието могат да бъдат постигнати по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(39)
Настоящата директива е съобразена с основните права и съблюдава принципите, признати по-конкретно с Хартата на основните права на Европейския съюз, по-специално с правото на неприкосновеност на личния живот и на защита на търговската тайна, свободата на стопанската инициатива, правото на собственост и правото на ефективни правни средства за защита. Настоящата директива трябва да се прилага от държавите членки в съответствие с тези права и принципи,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет и обхват
1. Настоящата директива има за цел да улесни и стимулира разгръщането на високоскоростни електронни съобщителни мрежи чрез насърчаване на съвместното използване на съществуващата физическа инфраструктура и чрез създаване на условия за по-ефикасно разгръщане на нова физическа инфраструктура, така че тези мрежи да могат да се разгръщат на по-ниска цена.
2. С настоящата директива се установяват минимални изисквания по отношение на строежите и физическата инфраструктура с цел сближаване на определени аспекти на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки в тези области.
3. Държавите членки могат да запазват или въвеждат мерки в съответствие с правото на Съюза, които надхвърлят установените с настоящата директива минимални изисквания, с оглед на по-успешното постигане на целта, посочена в параграф 1.
4. Ако разпоредба на настоящата директива е в противоречие с разпоредба на Директива 2002/21/ЕО, Директива 2002/19/ЕО, Директива 2002/20/ЕО, Директива 2002/22/ЕО или Директива 2002/77/ЕО, предимство има съответната разпоредба на посочените директиви.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат определенията, установени в Директива 2002/21/ЕО.
Прилагат се и следните определения:
1)
„мрежов оператор“ означава предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи, както и предприятие, предоставящо физическа инфраструктура, предназначена да осигурява:
а)
услуга за производство, пренос или разпределение на:
i)
газ;
ii)
електричество, включително обществено осветление;
iii)
отопление;
iv)
вода, включително отвеждане или пречистване на отпадъчни води и канализация, и дренажни системи;
б)
транспортни услуги, включително железопътни линии, пътища, пристанища и летища;
2)
„физическа инфраструктура“ означава всеки елемент от мрежа, който е предназначен за разполагане на други елементи от мрежа, без самият той да се превръща в активен елемент от мрежата, като например тръбопроводи, мачти, канали, инспекционни шахти, шахти, разпределителни кутии, сгради или подстъпи към сгради, антенни съоръжения, кули и стълбове; кабелите, включително тъмните оптични влакна, както и елементите от мрежи, използвани за снабдяване с вода, предназначена за консумация от човека, съгласно определението в член 2, точка 1 от Директива 98/83/ЕО на Съвета (13), не съставляват физическа инфраструктура по смисъла на настоящата директива;
3)
„високоскоростна електронна съобщителна мрежа“ означава електронна съобщителна мрежа, която е в състояние да доставя услуги за широколентов достъп със скорост най-малко 30 Mbps;
4)
„строеж“ означава резултатът от строителни или инженерни дейности в тяхната цялост, който сам по себе си е достатъчен, за да изпълнява определена икономическа или техническа функция, и съдържа един или повече елементи на физическата инфраструктура;
5)
„орган от обществения сектор“ означава държавен, регионален или местен орган, публичноправна организация или сдружение, съставено от един или повече такива органи или от една или повече такива публичноправни организации;
6)
„публичноправни организации“ означава организации, които имат всички изброени по-долу характеристики:
а)
създадени са с конкретната цел да задоволяват нужди от обществен интерес, които нямат промишлен или търговски характер;
б)
имат правосубектност; както и
в)
финансирани са изцяло или в по-голямата си част от държавата, от регионални или местни органи или от други публичноправни организации; или са обект на управленски контрол от страна на тези органи или организации; или имат административен, управителен или надзорен орган, в който повече от половината от членовете са назначени от държавата, от регионални или местни органи или от други публичноправни организации;
7)
„физическа инфраструктура в сградата“ означава физическа инфраструктура или инсталации в мястото на живеене на крайния потребител, включително елементи в режим на съсобственост, предназначени да приемат кабелни и/или безжични мрежи за достъп, когато тези мрежи за достъп са в състояние да предоставят електронни съобщителни услуги, както и да свързват точката за достъп в сградата с крайната точка на мрежата;
8)
„физическа инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи“ означава физическа инфраструктура в сградата, предназначена да приеме елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи или да направи възможно предоставянето на високоскоростни електронни съобщителни мрежи;
9)
„дейности по основен ремонт“ означава строителни или инженерни дейности в мястото на живеене на крайния потребител, включващи структурни изменения на цялата физическа инфраструктура в сградата или на значителна част от нея, за които се изисква разрешение за строеж;
10)
„разрешение“ означава изрично или мълчаливо решение на компетентния орган в рамките на всяка процедура, при която от дадено предприятие се изисква да предприеме определени стъпки, за да може да извършва законно строителни или инженерни дейности;
11)
„точка за достъп“ означава физическа точка, разположена във или извън сградата, до която имат достъп предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, и чрез която се осигурява връзка с физическата инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи.
Член 3
Достъп до съществуваща физическа инфраструктура
1. Държавите членки гарантират, че всеки мрежов оператор има право да предлага на предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят електронни съобщителни мрежи, достъп до своята физическа инфраструктура с оглед разполагане на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. Реципрочно държавите членки могат да предвидят за операторите на обществени съобщителни мрежи правото да предлагат достъп до физическата си инфраструктура за целите на разгръщането на мрежи, различни от електронни съобщителни мрежи.
2. Държавите членки гарантират, че при писмено искане от страна на предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи, всеки мрежов оператор е задължен да удовлетворява всички разумни искания за достъп до неговата физическа инфраструктура при справедливи и разумни условия, включително цена, с оглед разполагане на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. В писменото искане се посочват елементите на проекта, за който се иска достъп, включително конкретните срокове.
3. Държавите членки изискват всеки отказ на достъп да се основава на обективни, прозрачни и пропорционални критерии, като например:
а)
техническата пригодност на физическата инфраструктура, до която е поискан достъп, да приеме елементите на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, посочени в параграф 2;
б)
наличието на пространство за разполагане на елементите на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, посочени в параграф 2, включително бъдещата необходимост от пространство за мрежовия оператор, която е доказана по задоволителен начин;
в)
съображения за безопасност и обществено здраве;
г)
целостта и сигурността на всяка мрежа, особено на критичната национална инфраструктура;
д)
риска от възникване на сериозни смущения в работата на планираните електронни съобщителни услуги в резултат от предоставянето на други услуги чрез същата физическа инфраструктура;
е)
наличието на жизнеспособни алтернативни средства за достъп на едро до физическата мрежова инфраструктура, предоставян от мрежовия оператор и подходящ за разгръщането на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, при условие че достъпът се предлага при справедливи и разумни условия.
Държавите членки гарантират, че мрежовият оператор посочва причините за отказа в срок от два месеца от датата на получаване на пълното заявление за достъп.
4. Когато бъде отказан достъп или когато в срок от два месеца, считано от датата на получаване на искането за достъп, не бъде постигнато споразумение по конкретни условия, включително цена, държавите членки гарантират, че всяка от страните има право да отнесе въпроса до компетентния национален орган за уреждане на спорове.
5. Държавите членки изискват от националния орган за уреждане на спорове, посочен в параграф 4, при пълно зачитане на принципа на пропорционалност да постанови обвързващо решение за уреждане на спора, започнат съгласно параграф 4, което включва определянето на справедливи и разумни условия, включително цена, когато е приложимо.
Националният орган за уреждане на спорове разрешава спора в най-краткия възможен срок и при всички случаи в рамките на четири месеца от датата на получаване на пълното искане, освен при изключителни обстоятелства, като не се засяга възможността всяка от страните да отнесе случая до съда.
Когато спорът се отнася до достъп до инфраструктура на доставчик на електронна съобщителна мрежа, а националният орган за уреждане на спорове е националната регулаторна власт, той, когато е приложимо, взема предвид целите, определени в член 8 от Директива 2002/21/ЕО. При определянето на цената органът за уреждане на спорове гарантира, че доставчикът на достъп има справедлива възможност да възстанови разходите си, и взема предвид въздействието на искания достъп върху бизнес плана на доставчика на достъп, включително инвестициите, направени от мрежовия оператор, от когото е поискан достъп, и по-специално за физическите инфраструктури, използвани за предоставянето на високоскоростни електронни съобщителни услуги.
6. Настоящият член не засяга правото на собственост на собственика на физическата инфраструктура, когато мрежовият оператор не е собственик, както и правото на собственост на други трети лица, като например собствениците на земя и на друга частна собственост.
Член 4
Прозрачност по отношение на физическата инфраструктура
1. Държавите членки гарантират, че за да поиска достъп до физическа инфраструктура в съответствие с член 3, параграф 2, всяко предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи, при поискване има право на достъп до следната минимална информация относно съществуващата физическа инфраструктура на който и да било мрежов оператор:
а)
местоположение и трасе;
б)
вид на инфраструктурата и текущото ѝ използване; и
в)
звено за контакт.
Държавите членки гарантират, че предприятието, което иска достъп, посочва района, в който планира разполагането на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи.
Държавите членки могат да допуснат ограничаване на достъпа до минималната информация само ако това е необходимо с оглед на сигурността на мрежите и тяхната цялост, националната сигурност, общественото здраве или безопасност, поверителността или опазването на оперативни и търговски тайни.
2. Държавите членки могат да изискват от всеки орган от обществения сектор, който поради своите задължения разполага в електронен формат с елементи от минималната информация, посочена в параграф 1, която е свързана с физическата инфраструктура на даден мрежов оператор, да предостави достъп до нея с електронни средства чрез единната информационна точка преди 1 януари 2017 г., като държавите членки изискват от такива органи от обществения сектор да предоставят достъп до нея при поискване на предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, без да се засягат ограниченията по параграф 1. Всяко актуализиране на тази информация и всеки нов елемент от минималната информация, посочена в параграф 1, получени от органа от обществения сектор, се предоставят на единната информационна точка в рамките на два месеца от датата на тяхното получаване. Този срок може да бъде удължен най-много с един месец, когато това се изисква за гарантиране на надеждността на предоставената информация.
3. Минималната информация, предоставена на единна информационна точка съгласно параграф 2, трябва да бъде бързо достъпна чрез единната информационна точка в електронен формат и при пропорционални, недискриминационни и прозрачни условия. Държавите членки гарантират, че достъпът до минималната информация съгласно настоящия параграф започва да се предоставя чрез единната информационна точка не по-късно от 1 януари 2017 г.
4. Когато минималната информация, посочена в параграф 1, не е достъпна чрез единната информационна точка, държавите членки изискват от мрежовите оператори да предоставят достъп до такава информация при конкретно писмено искане от предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи. В това искане се посочва районът, в който се планира разполагането на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. Достъпът до информация се предоставя в срок от два месеца от датата на получаване на писменото искане при пропорционални, недискриминационни и прозрачни условия, без да се засягат ограниченията по параграф 1.
5. При конкретно писмено искане от страна на предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи, държавите членки изискват от мрежовите оператори да удовлетворяват разумните искания за огледи на място на конкретни елементи на тяхната физическа инфраструктура. В това искане се посочват елементите на мрежата, до които се отнася разполагането на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. Огледи на място на посочените елементи на мрежата се допускат при пропорционални, недискриминационни и прозрачни условия в рамките на един месец от датата на получаване на писменото искане, без да се засягат ограниченията по параграф 1.
6. Държавите членки гарантират, че при спор, възникнал във връзка с правата и задълженията, посочени в настоящия член, всяка страна има право да отнесе спора до национален орган за уреждане на спорове. Националният орган за уреждане на спорове, като зачита в пълна степен принципа на пропорционалност, постановява обвързващо решение за уреждане на спора в най-краткия възможен срок и при всички случаи в рамките на два месеца, освен при изключителни обстоятелства, като това не засяга възможността на всяка от страните да отнесе случая до съда.
7. Държавите членки могат да предвидят освобождаване от задълженията, предвидени в параграфи 1-5, в случай на съществуващи физически инфраструктури, които се считат за технически неподходящи за разгръщане на високоскоростни електронни съобщителни мрежи или в случай на критична национална инфраструктура. Освобождаването се обосновава надлежно. На заинтересованите страни се предоставя възможност да представят бележки по проектите за освобождаване в рамките на разумен срок. Комисията се уведомява за всеки такъв случай на освобождаване.
8. Държавите членки гарантират, че предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи и които са получили достъп до информация съгласно настоящия член, предприемат подходящи мерки за осигуряване на зачитането на поверителността и опазването на оперативните и търговските тайни.
Член 5
Координиране на строежи
1. Държавите членки осигуряват на всеки мрежов оператор правото да договаря споразумения за координиране на строежи с предприятията, които предоставят или които имат право да предоставят електронни съобщителни мрежи, с оглед разполагане на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи.
2. Държавите членки гарантират, че всеки мрежов оператор, който изпълнява пряко или непряко строежи, изцяло или частично финансирани с публични средства, изпълнява всяко разумно искане за координиране на строежите при прозрачни и недискриминационни условия, подадено от предприятията, които предоставят или имат право да предоставят обществени съобщителни мрежи, с оглед разполагане на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. Искането се удовлетворява, при условие че:
а)
това не води до допълнителни разходи, включително поради допълнително забавяне, за първоначално планираните строежи;
б)
това не възпрепятства контрола върху координирането на строителните работи; и
в)
искането за координиране е подадено във възможно най-кратък срок и във всеки случай най-малко един месец преди представяне на окончателния проект на компетентните органи за издаване на разрешение.
Държавите членки могат да предвидят правила за пропорционално разпределение на разходите, свързани с координирането на строежите.
3. Когато в рамките на един месец от датата на получаване на официалното искане за провеждане на преговори не бъде постигнато споразумение за координиране на строежи по параграф 2, държавите членки гарантират, че всяка от страните има право да отнесе въпроса до компетентния национален орган за уреждане на спорове.
4. Държавите членки гарантират, че националният орган за уреждане на спорове, посочен в параграф 3, като зачита в пълна степен принципа на пропорционалност, постановява решение за разрешаване на спора, започнат съгласно параграф 3, включително за определяне на справедливи и недискриминационни условия, ред и такси, когато това е целесъобразно.
Националният орган за уреждане на спорове разрешава спора в най-краткия възможен срок и при всички случаи в рамките на два месеца от датата на получаване на пълното искане, освен при изключителни обстоятелства, като това не се засяга възможността на всяка от страните да отнесе случая до съда.
5. Държавите членки могат да предвидят освобождаване от задълженията, посочени в настоящия член, за строежи с незначително значение, например по отношение на стойността, мащаба или продължителността, или в случай на критична национална инфраструктура.Освобождаването се обосновава надлежно. На заинтересованите страни се предоставя възможност да представят бележки по проектите за предоставяне на освобождаване в рамките на разумен срок. Комисията се уведомява за всеки такъв случай на освобождаване.
Член 6
Прозрачност относно планирани строежи
1. За целите на договарянето на споразумения за координиране на строежи по член 5 държавите членки изискват от всеки мрежов оператор - при подадено конкретно писмено искане от страна на предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи - да дава достъп до следната минимална информация относно текущи или планирани строежи, свързани с неговата физическа инфраструктура, за които е било издадено разрешение, или за които е в ход процедура за издаване на разрешение, или във връзка с които се предвижда първоначално подаване на документи пред компетентните органи за издаване на разрешение в рамките на следващите шест месеца:
а)
място и вид на дейностите;
б)
засегнати елементи на мрежата;
в)
планирана дата на започване на дейностите и тяхната продължителност; и
г)
звено за контакт.
В искането на предприятието, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи, се посочва районът, в който се планира разполагане на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи. В рамките на две седмици след датата на получаване на писменото искане мрежовите оператори предоставят исканата информация при пропорционални, недискриминационни и прозрачни условия. Държавите членки могат да допуснат ограничаване на достъпа до минималната информация само ако това бъде счетено за необходимо с оглед на сигурността на мрежите и тяхната цялост, националната сигурност, общественото здраве или безопасност, поверителността или опазването на оперативни и търговски тайни.
2. Мрежовият оператор може да отхвърли искане по параграф 1, ако:
а)
е предоставил публичен достъп до исканата информация в електронен формат; или
б)
достъпът до тази информация е осигурен посредством единната информационна точка.
3. Държавите членки гарантират, че мрежовият оператор предоставя исканата минимална информация, посочена в параграф 1, чрез единната информационна точка.
4. Държавите членки гарантират, че при спор, възникнал във връзка с правата и задълженията, посочени в настоящия член, всяка страна има право да отнесе спора до национален орган за уреждане на спорове. Националният орган за уреждане на спорове, като зачита в пълна степен принципа на пропорционалност, постановява обвързващо решение за уреждане на спора в най-краткия възможен срок и при всички случаи в рамките на два месеца, освен при изключителни обстоятелства, като това не засяга възможността на всяка от страните да отнесе случая до съда.
5. Държавите членки могат да предвидят освобождаване от задълженията, посочени в настоящия член, за строежи с незначителна стойност или в случай на критична национална инфраструктура. Освобождаването се обосновава надлежно. На заинтересованите страни се предоставя възможност да представят бележки по проектите за освобождаване в рамките на разумен срок. Комисията се уведомява за всички случаи на освобождаване.
Член 7
Процедура за издаване на разрешение
1. Държавите членки осигуряват чрез единната информационна точка достъп до цялата необходима информация, отнасяща се до приложимите условия и процедури за издаване на разрешения за строежи, необходими с оглед разполагането на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи, включително информацията за освобождаванията, приложими към такива елементи, относно някои или всички разрешения, изисквани съгласно националното право.
2. Държавите членки могат да предвидят, че всяко предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи, има право да подава по електронен път, чрез единната информационна точка, заявления за издаване на разрешения за строежите, които са необходими с оглед разполагането на елементи на високоскоростни електронни съобщителни мрежи.
3. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че компетентните органи издават или отказват издаването на разрешения в срок от четири месеца от датата на получаване на пълно заявление за издаване на разрешение, без да се засягат други специални срокове или задължения, предвидени за правилното провеждане на процедурата, които са приложими към процедурата за издаване на разрешение в съответствие с националното право или правото на Съюза, или на производство по обжалване. Държавите членки могат да предвидят, че по изключение, в надлежно обосновани случаи този срок може да бъде удължен. Удължаването на срока трябва да е възможно най-краткото, което позволява издаване или отказ от издаване на разрешението. Всеки отказ трябва да е надлежно обоснован въз основа на обективни, прозрачни, недискриминационни и пропорционални критерии.
4. Държавите членки могат да предвидят, че всяко предприятие, което предоставя или което има право да предоставя обществени съобщителни мрежи и което е претърпяло вреди в резултат на неспазване на крайните срокове, приложими съгласно параграф 3, има право да получи обезщетение за претърпените вреди в съответствие с националното право.
Член 8
Физическа инфраструктура в сградата
1. Държавите членки гарантират, че всички новопостроени сгради в местоположението на крайния потребител, включително техните елементи в режим на съсобственост, за които са били подадени заявления за разрешения за строителство след 31 декември 2016 г., са оборудвани с физическа инфраструктура в сградата, подготвена за разполагането на високоскоростни мрежи, включително до крайните точки на мрежата. Същото задължение се прилага и при дейности по основен ремонт, за които са били подадени заявления за разрешения за строителство след 31 декември 2016 г.
2. Държавите членки гарантират, че всички новопостроени многофамилни сгради, за които са били подадени заявления за издаване на разрешения за строителство след 31 декември 2016 г., са оборудвани с точка за достъп. Същото задължение се прилага и в случай на дейности по основен ремонт на многофамилни сгради, за които са били подадени заявления за издаване на разрешения за строителство след 31 декември 2016 г.
3. Сградите, оборудвани в съответствие с настоящия член, трябва да отговарят на условията за получаване на доброволната маркировка „подготвен за широколентов достъп“ в държавите членки, които са избрали да въведат такава маркировка.
4. Държавите членки могат да предвидят освобождаване от задълженията, предвидени в параграфи 1 и 2, за някои категории сгради, по-специално еднофамилни жилища, или за дейности по основен ремонт, когато изпълнението на тези задължения е непропорционално, например от гледна точка на разходите за отделните собственици или съсобственици или от гледна точка на вида сгради, като например конкретни категории паметници, исторически сгради, ваканционни жилища, военни сгради или други сгради, използвани за целите на националната сигурност. Освобождаването се обосновава надлежно. На заинтересованите страни се предоставя възможност да представят бележки по проектите за освобождаване в рамките на разумен срок. Комисията се уведомява за всеки такъв случай на освобождаване.
Член 9
Достъп до физическата инфраструктура в сградата
1. При спазване на параграф 3, първа алинея, държавите членки гарантират, че всеки доставчик на обществена съобщителна мрежа има право да разгърне своята мрежа за своя собствена сметка до точката за достъп.
2. При спазване на параграф 3, първа алинея, държавите членки гарантират,че всеки доставчик на обществена съобщителна мрежа има право на достъп до всякаква съществуваща физическа инфраструктура в сградата с оглед разполагането на високоскоростна електронна съобщителна мрежа, ако дублирането е техническо невъзможно или икономически неефективно.
3. Държавите членки гарантират, че всеки титуляр на право за ползване на точката за достъп и на физическата инфраструктура в сградата удовлетворява всички разумни искания за достъп, подадени от доставчици на обществени съобщителни мрежи, при справедливи и недискриминационни условия, включително цена, когато е приложимо.
Когато в рамките на два месеца от датата на получаване на официалното искане за достъп не бъде постигнато споразумение за достъпа, посочен в параграфи 1 или 2, държавите членки гарантират, че всяка страна има право да отнесе въпроса до компетентния национален орган за уреждане на спорове, за да бъде направена оценка на съответствието с изискванията, предвидени в посочените параграфи. Националният орган за уреждане на спорове, като зачита в пълна степен принципа на пропорционалност, постановява обвързващо решение за уреждане на спора в най-краткия възможен срок и при всички случаи в рамките на два месеца, освен при изключителни обстоятелства, като това не засяга възможността на всяка от страните да отнесе случая до съда.
4. Държавите членки могат да предоставят освобождаване от параграфи 1-3 за сградите, в които при обективни, прозрачни, пропорционални и недискриминационни условия е осигурен достъп до съществуваща мрежа, която е с крайна точка в мястото на живеене на крайния потребител и е подходяща за предоставяне на високоскоростни електронни съобщителни услуги.
5. Когато сградата не е оборудвана с подготвена за високоскоростни мрежи инфраструктура, държавите членки гарантират, че всеки доставчик на обществена съобщителна мрежа има право да постави крайна точка на своята мрежа в помещение на абоната, при условие че абонатът е дал своето съгласие и че с това се свежда до минимум въздействието върху частната собственост на трети лица.
6. Настоящият член не засяга правото на собственост на собственика на точката за достъп или физическата инфраструктура в сградата, ако титулярът на правото за ползване на тази инфраструктура или точка за достъп не е нейният собственик, нито засяга правото на собственост на други трети лица, като например собствениците на земя и на сгради.
Държавите членки могат да установят правила за подходящо парично обезщетяване на лицата, претърпели вреди в резултат на упражняването на правата, предвидени в настоящия член.
Член 10
Компетентни органи
1. Държавите членки гарантират, че всяка една от задачите, възложени на националния орган за уреждане на спорове, се поема от един или повече компетентни органи.
2. Националният орган за уреждане на спорове, определен от държава членка в съответствие с параграф 1, е правно обособен и функционално независим от мрежовите оператори. Държавите членки могат да разрешат на националния орган за уреждане на спорове да налага такси за покриване на разходите за изпълнение на възложените му задачи.
3. Държавите членки изискват от всички страни да сътрудничат пълноценно с националния орган за уреждане на спорове.
4. Държавите членки определят един или повече компетентни органи на национално, регионално или местно равнище, които да изпълняват функциите на единната информационна точка по членове 4, 6 и 7. За покриването на разходите за изпълнение на тези функции държавите членки могат да разрешат налагането на такси за използването на единните информационни точки.
5. Най-късно до 1 юли 2016 г. държавите членки уведомяват Комисията за всеки компетентен орган, който в съответствие с настоящия член изпълнява дадена функция по настоящата директива, и за всички промени във връзка с този орган, преди определянето на органа или промяната в тази връзка да влезе в сила.
6. Всички решения, които се вземат от компетентните органи, посочени в настоящия член, подлежат на съдебно обжалване в съответствие с националното право.
Член 11
Санкции
Държавите членки установяват система от санкции, приложими за нарушения на националните мерки, приети в съответствие с настоящата директива, и предприемат всички необходими мерки, за да гарантират тяхното прилагане. Предвидените санкции трябва да бъдат подходящи, ефективни, пропорционални и възпиращи.
Член 12
Преглед
До 1 юли 2018 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно изпълнението на настоящата директива. Докладът съдържа обобщение на въздействието на мерките, предвидени в настоящата директива, и оценка на напредъка към постигането на определените в нея цели, включително дали и как настоящата директива може допълнително да допринесе за постигането на по-амбициозни цели по отношение на широколентовия достъп в сравнение с целите, определени в Програмата в областта на цифровите технологии.
Член 13
Транспониране
Държавите членки приемат и публикуват законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до 1 януари 2016 г. Те информират Комисията за това.
Те прилагат тези мерки, считано от 1 юли 2016 г.
Когато държавите членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
Член 14
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 15
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2014/61/EL,
15. mai 2014,
kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõtukulude vähendamise meetmete kohta
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (2),
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (3)
ning arvestades järgmist:
(1)
Digitaalmajandus muudab siseturgu põhjalikult. Tänu innovaatilisusele, kiirusele ja piiriülesele ulatusele on sellel potentsiaali, mis võib viia siseturu integratsiooni uuele tasemele. Liidu eesmärk on arendada välja digitaalmajandus, mis nüüdisaegsete võrguteenuste ja kiire interneti ühenduse abil annaks jätkusuutlikku majanduslikku ja sotsiaalset kasu. Kvaliteetne digitaalne taristu toetab praktiliselt kõiki nüüdisaegse ja innovaatilise majanduse sektoreid ning omab sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse seisukohast strateegilist tähtsust. Seetõttu peab kõigil kodanikel ning samuti era- ja avalikul sektoril ja ettevõtjatel olema võimalus osaleda digitaalmajanduses.
(2)
Liikmesriigid on tunnistanud kiirele lairibaühendusele ülemineku tähtsust ja heaks kiitnud komisjoni teatises „Euroopa digitaalarengu tegevuskava - Euroopa majanduskasvu kiirendamine digitaalsete vahenditega” („digitaalarengu tegevuskava”) sätestatud kaugelepürgivad eesmärgid seoses lairibaühendusega, nimelt võimaldada 2013. aastaks kõigile eurooplastele lairibaühenduse baasteenus ja tagada, et 2020. aastaks on kõigil eurooplastel juurdepääs palju kiiremale internetiühendusele kiirusega üle 30 Mbit/s ning et 50 % või enamal liidu kodumajapidamistest on internetiühendus kiirusega üle 100 Mbit/s.
(3)
Arvestades tehnoloogia kiiret arengut, lairibaühenduse liikluse eksponentsiaalset kasvu ja kasvavat nõudlust e-teenuste järele, tuleks digitaalarengu tegevuskavas määratletud eesmärke lugeda absoluutseks miinimumiks ja liit peaks seadma endale suuremad lairibaühendusega seotud eesmärgid, et saavutada suurem majanduskasv, konkurentsivõime ja tootlikkus. Käesoleva direktiivi läbivaatamise raames peaks komisjon hindama, kas käesolev direktiiv saab sellele eesmärgi saavutamisele veelgi kaasa aidata ja kui saab, siis kuidas.
(4)
Digitaalarengu tegevuskavas tehti kindlaks ka vajadus poliitika järele, mis aitaks vähendada lairibaühenduse kasutuselevõtu kulusid kogu liidu territooriumil, muu hulgas nõuetekohase planeerimise ja koordineerimise ning halduskoormuse vähendamisega. Sellega seoses peavad liikmesriigid tegema märkimisväärseid eelnevaid investeeringuid, et teha võimalikuks füüsilise taristu jagamine. Võttes arvesse digitaalarengu tegevuskava eesmärke, teadvustades samal ajal Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1316/2013 (4) loodud Euroopa ühendamise rahastu kaudu lairibaühenduste jaoks eraldatud rahaliste vahendite olulist vähenemist, peaksid liikmesriigid saama käesoleva direktiivi eesmärkide saavutamiseks kasutada kohaldatavate liidu õigusaktide kohaselt kättesaadavaid liidu vahendeid.
(5)
Kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõtukulude vähendamine aitaks kaasa ka avaliku sektori digiteerimisele, võimaldades lisaks avaliku halduse kulude vähendamisele ja kodanikele pakutavate teenuste tõhustamisele saavutada digitaalne võimendav mõju majanduse kõigile valdkondadele.
(6)
Pidades silmas vajadust võtta liidu tasandi meetmeid parema lairibaühenduse kättesaadavuse tagamiseks, sealhulgas kiire lairibaühenduse taristuga seotud kulude vähendamiseks, nagu on kajastatud 13.-14. detsembri 2012. aasta Euroopa Ülemkogu järeldustes, rõhutatakse komisjoni teatises „Ühtse turu akt II” vajadust täiendavate pingutuste järele, et saavutada kiiresti digitaalarengu tegevuskavaga seatud eesmärgid, muu hulgas käsitledes kiiretesse võrkudesse investeerimisega seotud probleemi.
(7)
Kiire elektroonilise side traadita ja traadiga võrkude kasutuselevõtuks kogu liidus on vaja teha suuri investeeringuid, millest märkimisväärse osa moodustavad tsiviilehitustööde kulud. Teatud kulukate tsiviilehitustööde piiramine muudaks lairibaühenduse kasutuselevõtu tõhusamaks.
(8)
Suure osa nendest kuludest võib omistada tõhususe puudumisele kasutuselevõtuprotsessis seoses olemasoleva passiivse taristu (näiteks kaablikanalid, juhtmed, juurdepääsuluugid, kaablikapid, postid, mastid, antennirajatised, tornid ja muud tugikonstruktsioonid) kasutamisega, ehitustööde koordineerimisega seotud kitsaskohtadele, koormavale halduslubade andmise menetlusele ning võrkude hoonesisese kasutuselevõtuga seotud kitsaskohtadele, mis põhjustavad suuri rahalisi takistusi, eriti maapiirkondades.
(9)
Meetmed, mille eesmärk on tõhustada olemasolevate taristute kasutamist ning vähendada uute tsiviilehitustööde läbiviimise kulusid ja takistusi, peaksid olulisel määral kaasa aitama kiire elektroonilise side võrkude hoogsa ja ulatusliku kasutuselevõtu tagamisele, säilitades samas tõhusa konkurentsi, ilma et see avaldaks negatiivset mõju olemasoleva avaliku taristu ohutusele, turvalisusele ja sujuvale toimimisele.
(10)
Mõned liikmesriigid on võtnud lairibaühenduse kasutuselevõtukulude vähendamisele suunatud meetmeid. Sellised tavad jäävad siiski piiratuks ja killustatuks. Nende meetmete parimate tavade kasutamise laiendamine kogu liidus võiks oluliselt kaasa aidata digitaalse ühtse turu loomisele. Lisaks ei võimalda regulatiivsete nõuete erinevused mõnikord kommunaalettevõtjate koostööd ning võivad takistada uute võrguoperaatorite turule sisenemist ja uute ärivõimaluste kasutamist, pidurdades siseturu arendamist lairibaühenduse füüsiliste taristute kasutuseks ja kasutuselevõtuks seoses kiire elektroonilise side võrkudega. Lisaks sellele tundub, et liikmesriikide tasandil rakendatavad algatused ei ole alati terviklikud, ehkki meetmeid tuleks ühtse ja ulatusliku mõju saavutamiseks võtta tingimata kogu kasutuselevõtuprotsessi vältel ja kõigi sektorite lõikes.
(11)
Käesoleva direktiiviga soovitakse kehtestada teatavad liiduüleselt kohaldatavad minimaalsed õigused ja kohustused, et hõlbustada kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõttu ja sektoriülest koordineerimist. Tagada tuleks minimaalsed võrdsed tingimused, kuid see ei tohiks kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega piirata riiklikul ja kohalikul tasandil kehtestatud olemasolevaid parimaid tavasid ja meetmeid, mis hõlmavad üksikasjalikumaid sätteid ja tingimusi, ega ka kõnealuseid õigusi ja kohustusi täiendavaid lisameetmeid.
(12)
Kui kooskõlas liidu õigusega kohaldatakse täpsemaid reguleerivaid meetmeid, peaksid need lex specialis põhimõtet silmas pidades olema ülimuslikud käesolevas direktiivis sätestatud miinimumõiguste ja -kohustuste suhtes. Seega ei tohiks käesoleva direktiivi kohaldamine piirata liidu elektroonilise side õigusraamistikku, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2002/21/EÜ (5) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2002/19/EÜ, (6) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2002/20/EÜ, (7) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2002/22/EÜ (8) ning komisjoni direktiivis 2002/77/EÜ, (9) sealhulgas kõnealuse õigusraamistiku alusel vastu võetud riiklikke meetmeid, nagu sümmeetrilisi või asümmeetrilisi õiguslikke erimeetmeid.
(13)
Elektroonilise side võrkude operaatorite ja eelkõige uute turuletulijate jaoks võib olla palju tõhusam taaskasutada elektroonilise side võrkude kasutuselevõtmiseks olemasolevaid füüsilisi taristuid, sealhulgas neid, mis kuuluvad teistele kommunaalettevõtjatele, eriti piirkondades, kus sobivat elektroonilise side võrku ei ole või kus uue füüsilise taristu ehitamine ei pruugi olla majanduslikult otstarbekas. Lisaks võib sektoritevaheline sünergia oluliselt vähendada vajadust elektroonilise side võrkude kasutuselevõtust tingitud ehitustööde järele ja seeläbi ka nendega seotud sotsiaalseid ja keskkonnakulusid, näiteks seoses saaste, häiringute ja liiklusummikutega. Seetõttu ei tuleks käesolevat direktiivi kohaldada üksnes üldkasutatavate sidevõrkude pakkujatele, vaid kõigile, kes omavad või valdavad õigust kasutada (ilma et viimane mõjutaks kolmandate isikute omandiõigust) ulatuslikke ja täieliku katvusega füüsilisi taristuid, millele saab lisada elektroonilise side võrgu elemente; see puudutab näiteks füüsilisi võrke elektri, gaasi, vee ja kanalisatsiooni pakkumiseks, äravoolusüsteemide võrke, küttevõrke ning transporditeenuste võrke.
(14)
Kiirete üldkasutatavate sidevõrkude kasutuselevõtu parandamiseks siseturul tuleks käesolevas direktiivis sätestada üldkasutatavate sidevõrkude pakkujate õigused saada juurdepääs füüsilisele taristule sõltumata selle asukohast õiglastel ja mõistlikel tingimustel, mis on kooskõlas omandiõiguste tavalise kasutamisega. Kohustus anda juurdepääs füüsilisele taristule ei tohiks piirata taristu asukohaks oleva maa või hoone omaniku õigusi.
(15)
Võrkude vähese diferentseerituse tõttu saab võrgu füüsilistes struktuurides samaaegselt majutada mitmesuguseid elektroonilise side võrgu elemente, sealhulgas neid, mille abil saab kooskõlas tehnoloogilise neutraalsuse põhimõttega pakkuda lairibajuurdepääsu teenuseid kiirusega vähemalt 30 Mbit/s, mõjutamata võrgu peamist teenust ning kandes minimaalseid kohandamiskulusid. Seetõttu saab füüsilisse taristusse, mis on mõeldud üksnes võrgu muude elementide majutamiseks ega ole ise võrgu aktiivne element (näiteks kasutamata valguskaabli puhul) põhimõtteliselt paigutada elektroonilise side kaableid, seadmeid või elektroonilise side võrkude muid elemente, sõltumata selle tegelikust kasutusest või omandist, kui sellega ei ole seotud turvalisusprobleeme ja ei kahjustata taristu omaniku tulevasi ärihuvisid. Üldkasutatavate sidevõrkude füüsilist taristut võib põhimõtteliselt kasutada ka muude võrkude elementide majutamiseks ja seega võivad liikmesriigid otsustada kohaldada asjakohastel juhtudel vastastikkuse põhimõtet ning lubada üldkasutatavate sidevõrkude pakkujatel võimaldada juurdepääsu oma võrkudele muude võrkude kasutuselevõtmiseks. Ilma et see piiraks peamise teenuse osutamisega seotud üldistes huvides oleva konkreetse eesmärgi poole püüdlemist, tuleks edendada võrguoperaatorite vahelist sünergiat, et aidata samal ajal kaasa digitaalarengu tegevuskava eesmärkide saavutamisele.
(16)
Kuigi käesolev direktiiv ei tohiks piirata konkreetseid kaitsemeetmeid, mida on vaja ohutuse ja rahvatervise ning võrkude (eelkõige kriitiliselt tähtsa taristu) turvalisuse ja terviklikkuse tagamiseks ning selle kindlustamiseks, et ei mõjutata võrguoperaatori pakutavat peamist teenust, eelkõige võrkude puhul, mis pakuvad inimtarbimiseks mõeldud vett, võivad siseriiklikes õigusaktides sätestatud üldised eeskirjad, mis keelavad võrguoperaatoritel pidada läbirääkimisi elektroonilise side võrkude pakkujatega juurdepääsuks füüsilistele taristutele, takistada füüsilisele taristule juurdepääsu turu rajamist. Sellised üldeeskirjad tuleks seega kaotada. Samal ajal ei tohiks käesolevas direktiivis sätestatud meetmed piirata liikmesriikide võimalust muuta taristule juurdepääsu võimaldamine kommunaalettevõtjate jaoks atraktiivsemaks, jättes kõnealuselt teenuselt saadava tulu välja oma peamise tegevuse või peamiste tegevuste lõppkasutajate tariifide arvutamise alusest kooskõlas kohaldatava liidu õigusega.
(17)
Võrguoperaator võib objektiivsetel põhjustel keelduda juurdepääsu võimaldamisest teatavatele füüsilistele taristutele. Põhjuseks võib olla eelkõige see, et füüsiline taristu ei ole tehniliselt sobiv eriliste asjaolude tõttu seoses taristutega, millele on juurdepääsu taotletud; erilisteks asjaoludeks võivad olla näiteks sel ajal kättesaadava ruumi vähesus või tulevased ruumivajadused, mis on piisavalt tõendatud, näiteks avalikult kättesaadavates investeerimiskavades. Samuti võib taristu jagamine teatavates olukordades ähvardada ohutust või rahvatervist, võrgu (sealhulgas kriitiliselt tähtsa taristu) terviklikkust ja turvalisust või ohustada sama taristu vahendusel peamiselt pakutavate teenuste osutamist. Lisaks, kui võrguoperaator juba pakub taotleja vajadustele vastavat hulgijuurdepääsu füüsilisele võrgutaristule, võib juurdepääs füüsilisele alustaristule avaldada kahjulikku majanduslikku mõju selle ärimudelile ja investeerimisstiimulitele, millega võib kaasneda võrguelementide ebatõhus dubleerimine. Samas, kui liidu elektroonilise side õigusraamistiku kohaselt kehtestatakse näiteks märkimisväärse turujõuga ettevõtjate suhtes füüsilisele taristule juurdepääsu pakkumise kohustused, siis see oleks juba hõlmatud konkreetsete õiguslike kohustustega, mida käesolev direktiiv ei tohiks mõjutada.
(18)
Kui üldkasutatavaid sidevõrke pakkuvad või selleks õigust omavad ettevõtjad taotlevad juurdepääsu konkreetses piirkonnas, peaksid võrguoperaatorid tegema pakkumise oma vahendite ühiseks kasutamiseks õiglastel ja mõistlikel tingimustel, sealhulgas õiglase hinna eest, välja arvatud juhul, kui juurdepääsust keeldutakse objektiivsetel põhjustel. Sõltuvalt asjaoludest võivad juurdepääsuõiguse andmise tingimusi mõjutada mitmed tegurid: hooldamise ja kohandamisega seotud lisakulud; ennetavad kaitsemeetmed, mida rakendatakse võrgu ohutusele, turvalisusele ja terviklikkusele avalduva kahjuliku mõju piiramiseks; konkreetne vastutuskord võimaliku kahju korral; taristu ehitamiseks antud riikliku toetuse kasutamine, sealhulgas konkreetsed tingimused, mis on seotud toetusega või tulenevad siseriiklikust õigusest kooskõlas liidu õigusega; võime pakkuda või anda infrastruktuuri võimsust avaliku teenistuse kohustuse täitmiseks; siseriiklikest sätetest tulenevad piirangud, mille eesmärk on kaitsta keskkonda, rahvatervist, avalikku julgeolekut või saavutada asulaplaneerimise eesmärke.
(19)
Kui äriläbirääkimistel ei jõuta tehnilistes ja ärilistes tingimustes kokkuleppele, peaks mõlemal osapoolel olema võimalik pöörduda riikliku tasandi vaidluste lahendamise organi poole, kes teeks osapooltele kohustusliku lahenduse, et vältida põhjendamatuid keeldumisi või ebaõiglaste tingimuste kehtestamist. Juurdepääsu andmise hinna määramisel peaks vaidluste lahendamise organ tagama, et juurdepääsu pakkujal on õiglane võimalus saada tagasi füüsilisele taristule juurdepääsu võimaldamiseks tehtud kulutused, võttes arvesse riigi eritingimusi ja kehtestatud tariifistruktuure, millega antakse õiglane võimalus kulude tagasisaamiseks, võttes arvesse riigi reguleerivate asutuste poolt mõistetud varasemaid kahjutasusid. Seda tehes peaks vaidluste lahendamise organ arvestama ka taotletud juurdepääsu mõju juurdepääsu pakkuja äriplaanile, sealhulgas juurdepääsutaotluse saanud juurdepääsu pakkuja tehtud investeeringutele, eelkõige investeeringutele seoses füüsilise taristuga, millele juurdepääsu taotletakse. Erijuhtudel, kui antakse juurdepääs üldkasutatavate sidevõrkude pakkujate füüsilisele taristule võivad sellisesse taristusse tehtud investeeringud otseselt kaasa aidata digitaalarengu tegevuskava eesmärkide saavutamisele ning olemasolevate hüvede ärakasutamine võib mõjutada hilisemat konkurentsi. Seega tuleks juurdepääsukohustuste puhul võtta täielikult arvesse kõnealuste investeeringute majanduslikku tasuvust, võttes aluseks nende riskiprofiili, investeeringutasuvuse ajakava, juurdepääsu mõju hilisemale konkurentsile ning seeläbi hindadele ja investeerimistulule, võrguvarade amortisatsiooni juurdepääsutaotluse esitamise ajal, tehtud investeeringute aluseks olnud ärimudelit, eriti kui tegemist on kiire elektroonilise side teenuste osutamiseks kasutatavatesse füüsilistesse taristutesse tehtud investeeringutega, ning juurdepääsu taotlejale varem pakutud ühise kasutuselevõtu võimalusi.
(20)
Kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõtu tõhusaks kavandamiseks ning elektroonilise side võrkude kasutuselevõtuks sobilike olemasolevate taristute tõhusaima kasutuse tagamiseks peaks üldkasutatavaid sidevõrke pakkuvatele või selleks õigust omavatele ettevõtjatele olema tagatud juurdepääs miinimumteabele kasutuselevõtupiirkonnas eksisteerivate füüsiliste taristute kohta. Selline miinimumteave peaks võimaldama hinnata olemasoleva taristu kasutuspotentsiaali konkreetses piirkonnas ning samuti vähendada kahju olemasolevatele füüsilistele taristutele. Arvestades hõlmatud sidusrühmade arvu ning selleks, et hõlbustada juurdepääsu kõnealusele teabele, sealhulgas sektorite vahel ja piiriüleselt, tuleks selline miinimumteave teha kättesaadavaks ühtse teabepunkti kaudu. Selline ühtne teabepunkt peaks võimaldama juurdepääsu elektroonilisel kujul juba kättesaadavale miinimumteabele, kooskõlas piirangutega, mille eesmärk on tagada võrgu (eelkõige kriitiliselt tähtsa taristu) turvalisus ja terviklikkus või kaitsta õigustatud tegevus- ja ärisaladusi.
(21)
Liikmesriikidele uusi kaardistamise kohustusi kehtestamata peaks käesolev direktiiv nägema ette, et elektroonilisel kujul kättesaadav miinimumteave, mida avaliku sektori asutused juba koguvad riiklike algatuste ja liidu õigusaktide (näiteks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2007/2/EÜ) (10) kohaselt, tuleks näiteks hüperlingi kaudu teha kättesaadavaks ühtsele teabepunktile. See võimaldaks üldkasutatavate sidevõrkude pakkujatele kooskõlastatud juurdepääsu füüsilisi taristuid käsitlevatele andmetele, tagades samas sellise teabe turvalisuse ja terviklikkuse, eelkõige seoses riikliku kriitilise tähtsusega taristuga. Sellise teabe kättesaadavaks tegemine ei tohiks piirata läbipaistvusnõudeid, mida juba kohaldatakse avaliku sektori valduses oleva teabe taaskasutamise suhtes vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2003/98/EÜ (11). Kui avaliku sektori käsutuses olev teave ei anna piisavat ülevaadet konkreetses piirkonnas eksisteerivatest või teatavat tüüpi füüsilistest taristutest, peaksid võrguoperaatorid tegema teabe kättesaadavaks üldkasutatavaid sidevõrke pakkuvatele või selleks õigust omavatele ettevõtjatele.
(22)
Kui miinimumteave ei ole ühtse teabepunkti kaudu kättesaadav, tuleks üldkasutatavaid sidevõrke pakkuvatele või selleks õigust omavatele ettevõtjatele siiski tagada võimalus taotleda sellist konkreetset teavet otse ükskõik milliselt vastava piirkonna võrguoperaatorilt. Lisaks, kui taotlus on mõistlik ja kui teave on vajalik eelkõige olemasoleva füüsilise taristu võimalikuks jagamiseks või ehitustööde koordineerimiseks, tuleks üldkasutatavaid sidevõrke pakkuvatele või selleks õigust omavatele ettevõtjatele anda läbipaistvatel, proportsionaalsetel ja mittediskrimineerivatel tingimustel võimalus kohapealseteks vaatlusteks ja kavandatud ehitustöid käsitleva teabe küsimiseks, ilma et see piiraks võrgu turvalisuse ja terviklikkuse tagamiseks võetud kaitsemeetmeid ning konfidentsiaalsuse ja tegevus- ja ärisaladuste kaitset. Tuleks anda stiimuleid selleks, et võrguoperaatorid avaldaksid ise laiaulatuslikku teavet planeeritud ehitustööde kohta või et selle teeksid kättesaadavaks ühtsed teabepunktid, eelkõige kõige kasulikumates valdkondades, teavitades sellest teabe olemasolu korral õigust omavaid operaatoreid.
(23)
Kui kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõtmisel tekib vaidlusi seoses juurdepääsuga füüsilisi taristuid käsitlevale teabele, peaks vaidluste lahendamise organ saama lahendada sellised vaidlused siduva otsusega. Igal juhul ei tohiks sellise organi otsus mõjutada ühegi poole võimalust pöörduda kohtusse.
(24)
Füüsiliste taristute ehitustööde koordineerimisega on võimalik saavutada oluline kokkuhoid ja vähendada ebamugavusi piirkonnas, mida mõjutab uute elektroonilise side võrkude kasutuselevõtt. Seetõttu peaksid olema keelatud regulatiivsed piirangud, mis üldjuhul takistavad võrguoperaatorite vaheliste läbirääkimiste pidamist selliste tööde kooskõlastamiseks muu hulgas kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõtuks. Kui ehitustöid ei rahastata riiklikest vahenditest, ei tohiks käesolev direktiiv piirata sidusrühmade võimalust sõlmida ehitustööde koordineerimise lepinguid oma investeerimis- ja äriplaanide ning eelistatud ajakava kohaselt.
(25)
Täielikult või osaliselt riiklikest vahenditest rahastatavate ehitustöödega tuleks püüda saavutada võimalikult positiivne ühine tulemus, kasutades ära nende tööde positiivset välismõju sektorite lõikes ning tagades võrdsed võimalused olemasoleva ja kavandatava füüsilise taristu jagamiseks elektroonilise side võrkude kasutuselevõtmise eesmärgil. Ehitustöid otseselt või kaudselt (näiteks alltöövõtja kaudu) teostav võrguoperaator peaks rahuldama proportsionaalsetel, mittediskrimineerivatel ja läbipaistvatel tingimustel õigeaegsed ja põhjendatud taotlused kiire elektroonilise side võrkude elementide kasutuselevõtu koordineerimise kohta, millega tagatakse näiteks lisakulude (sealhulgas viivitustest tulenevate lisakulude) katmine ja esialgsetesse kavadesse tehtavate muudatuste miinimumini viimine, kuid see ei tohiks avaldada kahjulikku mõju riiklikest vahenditest rahastatavate ehitustööde peamisele otstarbele. Ilma et see piiraks riigiabi eeskirjade kohaldamist, peaks liikmesriikidel olema võimalik täiendavalt ette näha eeskirjad koordineeritud kasutuselevõtuga seotud kulude jagamise kohta. Nende koordineerimislepingute läbirääkimistega seotud vaidluste kiire lahendamise tagamiseks proportsionaalsetel, õiglastel ja mittediskrimineerivatel tingimustel peaks saama kasutada vaidluste lahendamise erimenetlusi. Sellised sätted ei tohiks piirata liikmesriikide õigust reserveerida võimsust elektroonilise side võrkude jaoks, isegi kui konkreetset taotlust ei ole esitatud, et tulevikus füüsilise taristu järele tekkiva nõudluse rahuldamise huvides maksimeerida ehitustööde väärtus või võtta vastu meetmeid, mis hõlmavad muude võrguliikide (nt gaas või elekter) operaatorite sarnaseid õigusi koordineerida ehitustöid.
(26)
Riiklike ja liidu üldiste huvide kaitsmiseks võib elektroonilise side võrkude või uute võrguelementide kasutuselevõtuks vaja minna mitmesuguseid lubasid, näiteks ehitus-, planeerimis-, keskkonna- ja muud load. Erinevat tüüpi elektroonilise side võrkude kasutuselevõtuks vajalike lubade arv ja kasutuselevõtu kohaspetsiifilisus võib tähendada, et kohaldatakse mitmesuguseid menetlusi ja tingimusi. Säilitades kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega iga pädeva asutuse õiguse osaleda otsuste tegemises ja säilitada otsustamisõigus, peaks kogu asjakohane teave ehitustööde suhtes kohaldatavate menetluste ja üldtingimuste kohta olema kättesaadav ühtse teabepunkti kaudu. See võiks vähendada keerukust ning suurendada tõhusust ja läbipaistvust, eelkõige uute turuletulijate või väiksemate operaatorite jaoks, kes ei tegutse kõnealuses piirkonnas. Lisaks peaksid liikmesriigid saama ette näha, et üldkasutatavaid sidevõrke pakkuvad või selleks õigust omavad ettevõtjad võivad esitada loataotluse ühtse kontaktpunkti kaudu.
(27)
Tagamaks, et lubade andmise menetlus ei takista investeeringute tegemist ega mõjuta negatiivselt siseturgu, peaksid liikmesriigid tagama, et otsus elektroonilise side võrkude või uute võrguelementide kasutuselevõtu lubade taotluste rahuldamise või tagasilükkamise kohta tuleks teha kättesaadavaks hiljemalt nelja kuu jooksul, ilma et see piiraks muid menetluse nõuetekohaseks läbiviimiseks sätestatud konkreetseid tähtaegu või kohustusi, mida kohaldatakse lubade andmise menetluse suhtes kooskõlas siseriikliku või liidu õigusega. Sellise otsuse võib teha vaikimisi või selgesõnaliselt, vastavalt kohaldatavatele õigussätetele. Kui see on asjakohane, peaksid liikmesriigid nägema ette, et pakkujatel, kes saavad kahju seoses sellega, et nad ei saa pädeva asutuse viivituse tõttu kohaldatavate tähtaegade jooksul luba, on õigus saada hüvitist.
(28)
Tagamaks, et kõnealused lubade andmise menetlused viiakse lõpule mõistliku tähtaja jooksul, võivad liikmesriigid kehtestada mitmeid kaitsemeetmeid, näiteks vaikiva nõusoleku, või lihtsustada lubade andmise menetlusi, muu hulgas vähendades elektroonilise side võrkude kasutuselevõtuks vajalike lubade arvu või vabastades teatavad väikesemahuliste või standardiseeritud ehitustööde kategooriad loakohustusest. Riikliku, piirkondliku või kohaliku tasandi ametiasutused peaksid põhjendama sellise loa andmisest keeldumist oma pädevusvaldkonnas, võttes aluseks objektiivsed, läbipaistvad, mittediskrimineerivad ja proportsionaalsed kriteeriumid ja tingimused. Seejuures ei tohiks piirata liikmesriikide võetud meetmeid, millega vabastatakse elektroonilise side võrkude teatavad passiivsed või aktiivsed elemendid loakohustusest.
(29)
Digitaalse tegevuskava eesmärkide saavutamine eeldab, et taristu kasutuselevõtt tuuakse lõppkasutaja asukoha lähedale, järgides samas täielikult proportsionaalsuse põhimõtet seoses igasuguse omandiõiguse piiramisega üldise huvi eesmärgil. Tuleks toetada lõppkasutajateni rajatud kiire elektroonilise side võrkude olemasolu, tagades samas tehnoloogilise neutraalsuse, seda eelkõige kiiret ühendust toetava hoonesisese füüsilise taristu abil. Arvestades, et hoone varustamine väikeste kaablikanalitega ehituse ajal tekitab ainult piiratud lisakulusid, samas kui kiire taristu tagantjärele paigaldamine hoonetesse võib moodustada olulise osa kiire võrgu kasutuselevõtmise kuludest, tuleks kõik uued hooned või põhjalikult renoveeritavad hooned varustada füüsilise taristuga, mis võimaldab lõppkasutajate ühendamist kiiretesse võrkudesse. Samuti tuleks kiire elektroonilise side võrgu kasutuselevõtu huvides varustada uued korterelamud ja põhjalikult rekonstrueeritavad korterelamud juurdepääsupunktiga, mille kaudu teenuseosutaja saab ligipääsu hoonesisesele taristule. Lisaks peaksid kinnisvaraarendajad nägema ette iga korteri varustamise tühjade kaablikanalitega, mis lõpevad korterelamu sees või sellest väljaspool asuvas juurdepääsupunktis. Võib esineda juhtumeid - näiteks uued ühepereelamud või teatavat tüüpi põhjalikud rekonstrueerimistööd eraldatud piirkondades -, kus kiire ühenduse loomise võimalust peetakse objektiivsetel põhjustel liiga kaugeks, et kiiret ühendust toetava hoonesisese füüsilise taristu või juurdepääsupunkti kasutuselevõtt oleks põhjendatud või kui sellise taristu loomine oleks ebaproportsionaalne muudel majanduslikel, linna kultuuripärandi säilitamise või keskkonnaalastel põhjustel, nagu teatud mälestusmärkide kategooriate puhul.
(30)
Selleks, et aidata võimalikel ostjatel ja üürnikel kindlaks teha hooned, mis on varustatud kiiret ühendust toetava hoonesisese füüsilise taristuga ja võimaldavad seega olulist kokkuhoidu, ning et edendada hoonete kiire ühenduse toetamist, peaks liikmesriikidel olema võimalik välja töötada vabatahtliku lairibavalmiduse märgise hoonetele, mis on vastavalt käesolevale direktiivile varustatud sellise taristu ja juurdepääsupunktiga.
(31)
Kui üldkasutatavate sidevõrkude pakkujad võtavad konkreetses piirkonnas kasutusele kiired elektroonilise side võrgud, saavutatakse märkimisväärne mastaabisääst, kui nad saavad ühendada oma võrgu hoone juurdepääsupunktiga, olenemata sellest, kas abonent on selleks hetkeks väljendanud selgesõnalist huvi teenuse vastu, kuid tingimusel, et mõju eraomandile on võimalikult väike, kasutades olemasolevat füüsilist taristut ja taastades kahjustatud ala. Kui võrk on ühendatud juurdepääsupunktiga, saab uue kliendi ühendada oluliselt väiksemate kuludega, kasutades selleks eelkõige kiiret ühendust toetavat hoonesisest vertikaalsegmenti, kui see on juba olemas. See eesmärk on täidetud ka siis, kui hoone ise on juba varustatud kiire elektroonilise side võrguga, millele antakse juurdepääs läbipaistvatel, proportsionaalsetel ja mittediskrimineerivatel tingimustel igale üldkasutatava sidevõrgu pakkujale, kellel on hoones aktiivne abonent. See võib eelkõige olla nii liikmesriikides, kes on võtnud direktiivi 2002/21/EÜ artikli 12 kohaseid meetmeid.
(32)
Uued hooned peaksid olema varustatud kiiret ühendust toetava hoonesisese taristuga ning korterelamute puhul juurdepääsupunktiga, peaks liikmesriikidele olema selle eesmärgi saavutamiseks võimaldatud teatud paindlikkus. Selles osas ei taheta käesoleva direktiiviga ühtlustada eeskirju, mis on seotud kuludega, sealhulgas hoonete kiiret ühendust toetava hoonesisese füüsilise taristu ja juurdepääsupunktiga varustamise kulude katmisega.
(33)
Võttes arvesse digitaalsest kaasatustest tulenevaid sotsiaalseid hüvesid ja kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõtu majanduslikku külge, peaks juhul, kui lõppkasutaja ruumid ei ole varustatud ei olemasoleva passiivse ega aktiivse kiiret ühendust toetava taristuga ning puuduvad alternatiivid kiire elektroonilise side võrkude pakkumiseks abonendile, peaks kõigil üldkasutatavate sidevõrkude pakkujatel olema õigus ühendada oma võrk omal kulul eravaldusega, tingimusel et mõju eraomandile on võimalikult väike, näiteks taaskasutades võimaluse korral hoones juba olevat füüsilist taristut või tagades kahjustatud alade täieliku taastamise.
(34)
Kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega ei tohiks käesoleva direktiivi kohaldamine piirata liikmesriikide võimalust määrata sätestatud regulatiivsete ülesannete täitmine ametiasutustele, kes sobivad nende täitmiseks kõige paremini kooskõlas liikmesriigi volituste ja pädevuste jaotamise põhiseadusliku süsteemiga ning käesolevas direktiivis sätestatud nõuetega.
(35)
Liikmesriigi poolt vaidluste lahendamiseks määratud organ peaks tagama erapooletuse ja sõltumatuse asjaomastest osapooltest ning tal peaksid olema asjakohased pädevused ja vahendid.
(36)
Liikmesriigid peaksid kehtestama asjakohased, tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad karistused juhuks, kui käesoleva direktiivi alusel võetud siseriiklikke meetmeid ei täideta.
(37)
Käesoleva direktiiviga ettenähtud ühtse teabepunktide tõhususe tagamiseks peaksid liikmesriigid tagama piisavad vahendid ning ka konkreetset piirkonda käsitleva asjakohase teabe kättesaadavuse ühtse teabepunktides optimaalsel koondatuse tasemel, et määratud ülesandeid silmas pidades võiks tagada olulise tõhususe, sealhulgas kohalikus katastris. Sellega seoses võivad liikmesriigid kaaluda ka sünergiat ja mitmekülgsussäästu, mida on ühtsete kontaktpunktide puhul võimalik saavutada Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/123/EÜ (12) artikli 6 tähenduses, et arendada edasi olemasolevaid struktuure ja maksimeerida lõppkasutajate kasu.
(38)
Kuna käesoleva direktiivi eesmärke, et edendada kiire elektroonilise side võrkude jaoks sobilike füüsiliste taristute kasutuselevõttu kogu liidus, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, küll aga saab neid meetme ulatuse ja toime tõttu paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(39)
Käesolevas direktiivis austatakse põhiõigusi ja järgitakse iseäranis Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid, eelkõige õigust eraelu puutumatusele ja ärisaladuste kaitsele, ettevõtlusvabadust, omandiõigust ja õigust tõhusale õiguskaitsevahendile. Liikmesriigid peavad käesolevat direktiivi kohaldama kooskõlas kõnealuste õiguste ja põhimõtetega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
Artikkel 1
Reguleerimisese ja -ala
1. Käesoleva direktiivi eesmärk on lihtsustada ja stimuleerida kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõttu, edendades olemasoleva füüsilise taristu ühist kasutamist ja võimaldades uue füüsilise taristu tõhusamat kasutuselevõtmist, et vähendada selliste võrkude kasutuselevõtukulusid.
2. Käesolevas direktiivis kehtestatakse ehitustööde ja füüsilise taristuga seotud miinimumnõuded, et ühtlustada nendes valdkondades liikmesriikide õigus- ja haldusnormide teatud aspekte.
3. Liikmesriigid võivad lõikes 1 osutatud eesmärgi parema saavutamise huvides säilitada või kehtestada kooskõlas liidu õigusega käesolevas direktiivis kehtestatud miinimumnõudeid ületavaid meetmeid.
4. Kui mõni käesoleva direktiivi sätetest läheb vastuollu direktiivi 2002/21/EÜ, direktiivi 2002/19/EÜ, direktiivi 2002/20/EÜ, direktiivi 2002/22/EÜ või direktiivi 2002/77/EÜ sätetega, on ülimuslikud nimetatud direktiivide asjakohased sätted.
Artikkel 2
Mõisted
Käesoleva direktiivi kohaldamisel kasutatakse direktiivis 2002/21/EÜ sätestatud mõisteid.
Kasutatakse ka järgmisi mõisteid:
1)
„võrguoperaator” - üldkasutatavaid sidevõrke pakkuv või selleks õigust omav ettevõtja, samuti ettevõtja, kes pakub füüsilist taristut, mille eesmärk on:
a)
osutada tootmis-, transpordi- või jaotusteenuseid:
i)
gaasile;
ii)
elektrile, sealhulgas tänavavalgustus;
iii)
küttele;
iv)
veele, sealhulgas heitvee ja reovee kõrvaldamine või puhastamine ning äravoolusüsteemid;
b)
transporditeenuseid, sealhulgas raudteed, maanteed, sadamad ja lennujaamad;
2)
„füüsiline taristu” - võrgu elemendid, mille eesmärk on sisaldada muid võrgu elemente, muutumata ise võrgu aktiivseks elemendiks, nagu näiteks torud, mastid, kaablikanalid, kontrollkaevud, juurdepääsuluugid, kaablikapid, hooned või hoonetesse sissepääsud, antennirajatised, tornid ja postid; kaablid, sealhulgas kasutamata valguskaabel, samuti võrgu elemendid, mida kasutatakse olmevee tarnimiseks, nagu määratletud nõukogu direktiivi 98/83/EÜ (13) artikli 2 esimese lõigu punktis 1, ei ole käesoleva direktiivi tähenduses füüsiline taristu;
3)
„kiire elektroonilise side võrk” - elektroonilise side võrk, mis suudab pakkuda lairibajuurdepääsu teenuseid kiirusega vähemalt 30 Mbit/s;
4)
„ehitustööd” - üld- või tsiviilehitustööde tulemused tervikuna, mis on iseenesest piisavad, et täita mõnd majanduslikku või tehnilist funktsiooni, ning mis hõlmavad füüsilise taristu ühte või mitut elementi;
5)
„avaliku sektori asutus” - riigi-, piirkondlik või kohalik asutus, avalik-õiguslik isik või ühest või mitmest sellisest asutusest või avalik-õiguslikust isikust koosnev ühendus;
6)
„avalik-õiguslikud isikud” - isik, kellel on kõik järgmised omadused:
a)
nad on asutatud kindlal eesmärgil rahuldada üldisi huve ja ei tegele tööstuse ega kaubandusega;
b)
neil on juriidilise isiku staatus ning
c)
neid rahastavad täielikult või põhiliselt riik, piirkondlikud või kohalikud omavalitsused või teised avalik-õiguslikud isikud või nende juhtimist kontrollivad nimetatud omavalitsused või isikud või neil on haldus-, juhtimis- või järelevalveorgan, millesse riik, piirkondlik või kohalik omavalitsus või teised avalik-õiguslikud isikud nimetavad üle poole liikmetest;
7)
„hoonesisene füüsiline taristu” - lõppkasutaja asukohas asuv füüsiline taristu või seal asuvad rajatised, sealhulgas ühisomandis olevad elemendid, mis on mõeldud sisaldama traadiga ja/või traadita juurdepääsuvõrke, kui sellised juurdepääsuvõrgud on võimelised osutama elektroonilise side teenuseid ja ühendama hoone juurdepääsupunkti võrgu lõpp-punktiga;
8)
„kiiret ühendust toetav hoonesisene füüsiline taristu” - hoonesisene füüsiline taristu, mis on mõeldud kiire elektroonilise side võrkude elementide majutamiseks või selliste võrkude kohaletoimetamise võimaldamiseks;
9)
„põhjalikud renoveerimistööd” - lõppkasutaja asukohas toimuvad üld- või tsiviilehitustööd, mille hulka kuuluvad kogu hoonesisese füüsilise taristu või selle olulise osa struktuurimuudatused ning milleks on vaja ehitusluba;
10)
„luba” - pädeva asutuse selgesõnaline või vaikimisi tehtud otsus pärast sellist menetlust, mille alusel ettevõtja on kohustatud võtma meetmeid üld- või tsiviilehitustööde seaduslikuks läbiviimiseks;
11)
„juurdepääsupunkt” - üldkasutatavaid sidevõrke pakkuvatele või selleks õigust omavatele ettevõtjatele ligipääsetav füüsiline punkt hoones või väljaspool hoonet, mille kaudu tehakse kättesaadavaks kiiret ühendust toetav hoonesisene füüsiline taristu.
Artikkel 3
Juurdepääs olemasolevale füüsilisele taristule
1. Liikmesriigid tagavad, et igal võrguoperaatoril on õigus pakkuda elektroonilise side võrke pakkuvatele või selleks õigust omavatele ettevõtjatele juurdepääsu oma füüsilisele taristule, et võtta kasutusele kiire elektroonilise side võrkude elemente. Vastu võivad liikmesriigid näha üldkasutatavate sidevõrkude operaatoritele ette õiguse pakkuda juurdepääsu oma füüsilisele taristule, et võtta kasutusele elektroonilise side võrkudest erinevaid võrke.
2. Liikmesriigid tagavad, et üldkasutatavaid sidevõrke pakkuva või selleks õigust omava ettevõtja kirjaliku taotluse alusel on igal võrguoperaatoril kohustus rahuldada kõik mõistlikud taotlused juurdepääsu saamiseks tema füüsilisele taristule õiglastel ja mõistlikel tingimustel, sealhulgas õiglase hinna eest, eesmärgiga võtta kasutusele kiire elektroonilise side võrkude elemente. Sellises kirjalikus taotluses esitatakse üksikasjad projekti kohta, millele juurdepääsu taotletakse, sealhulgas konkreetne ajavahemik.
3. Liikmesriigid nõuavad, et iga juurdepääsust keeldumise aluseks oleksid objektiivsed, läbipaistvad ja proportsionaalsed kriteeriumid, nagu:
a)
juurdepääsutaotluses käsitletava füüsilise taristu tehniline sobivus lõikes 2 osutatud kiire elektroonilise side võrkude mis tahes elementide majutamiseks;
b)
lõikes 2 osutatud kiire elektroonilise side võrkude elementide majutamiseks vajaliku ruumi olemasolu, arvestades ka võrguoperaatori tulevasi ruumivajadusi, mis peavad olema piisavalt tõendatud;
c)
ohutuse ja rahvatervisega seotud küsimused;
d)
kõigi võrkude (eelkõige kriitiliselt tähtsa riikliku taristu) terviklikkus ja turvalisus;
e)
oht, et kavandatud elektroonilise side teenused põhjustavad tõsiseid häireid teistes sama füüsilise taristu kaudu osutatavates teenustes;
f)
teostatavate alternatiivsete võimaluste olemasolu saada hulgijuurdepääs võrguoperaatori pakutavale füüsilisele võrgutaristule, mis on sobilik kiire elektroonilise side võrkude pakkumise jaoks, tingimusel, et sellist juurdepääsu pakutakse õiglastel ja mõistlikel tingimustel.
Liikmesriigid tagavad, et võrguoperaator põhjendab keeldumist kahe kuu jooksul alates täieliku juurdepääsutaotluse kättesaamise kuupäevast.
4. Kui juurdepääsu andmisest keeldutakse või kahe kuu jooksul alates juurdepääsutaotluse kättesaamise kuupäevast ei jõuta kokkuleppele konkreetsetes tingimustes, sealhulgas hinnas, tagavad liikmesriigid, et kummalgi osapoolel on õigus pöörduda pädeva riikliku vaidluste lahendamise organi poole.
5. Liikmesriigid nõuavad, et lõikes 4 osutatud riiklik vaidluste lahendamise organ teeks proportsionaalsuse põhimõtet täielikult arvesse võttes lõike 4 kohaselt algatatud vaidluse lahendamiseks siduva otsuse, määrates sealhulgas vajaduse korral kindlaks õiglased ja mõistlikud tingimused, sealhulgas hinnad.
Riiklik vaidluste lahendamise organ teeb vaidluse lahendamiseks otsuse nii kiiresti kui võimalik ja igal juhul nelja kuu jooksul täieliku taotluse saamisest, välja arvatud erandjuhtudel, ilma et see piiraks ühegi osapoole õigust pöörduda kohtusse.
Kui vaidlus on seotud juurdepääsuga elektroonilise side võrgu pakkuja taristule ja riiklikuks vaidluste lahendamise organiks on riigi reguleeriv asutus, võtab ta vajaduse korral arvesse direktiivi 2002/21/EÜ artiklis 8 sätestatud eesmärke. Vaidluste lahendamise organi määratava hinna puhul tagatakse, et juurdepääsu pakkujal on õiglane võimalus saada tagasi oma kulutused, ning võetakse arvesse taotletud juurdepääsu mõju juurdepääsu pakkuja äriplaanile, sealhulgas investeeringutele, mida on teinud võrguoperaator, kellelt juurdepääsu taotletakse, eelkõige füüsiliste taristute puhul, mida kasutatakse kiire elektroonilise side teenuste osutamiseks.
6. Käesolev artikkel ei piira füüsilise taristu omaniku omandiõigust, kui võrguoperaator ei ole selle omanik, ning kolmandate isikute (nagu maaomanike ja eraomanike) omandiõigust.
Artikkel 4
Läbipaistvus seoses füüsilise taristuga
1. Liikmesriigid tagavad, et artikli 3 lõike 2 kohase juurdepääsu taotlemiseks füüsilisele taristule on igal üldkasutatavaid sidevõrke pakkuval või selleks õigust omaval ettevõtjal õigus saada taotluse korral juurdepääs järgmisele miinimumteabele mis tahes võrguoperaatori olemasoleva füüsilise taristu kohta:
a)
asukoht ja trass;
b)
taristu liik ja praegune kasutus ning
c)
kontaktpunkt.
Liikmesriigid tagavad, et juurdepääsu taotlev ettevõtja määratleb asjaomase piirkonna, mis on seotud kiire elektroonilise side võrkude elementide kasutuselevõtuga.
Liikmesriigid võivad lubada miinimumteabele juurdepääsu piiramist ainult juhul, kui see on vajalik võrkude turvalisuse ja terviklikkuse, riikliku julgeoleku, rahva tervise või ohutuse, konfidentsiaalsuse või tegevus- ja ärisaladuste tõttu.
2. Liikmesriigid võivad nõuda, et iga avaliku sektori asutus, kelle valduses on tema ülesannete tõttu elektroonilisel kujul lõikes 1 osutatud miinimumteabe osad mõne võrguoperaatori füüsilise taristu kohta, teeks selle teabe ühtse teabepunkti kaudu elektroonilisel kujul kättesaadavaks enne 1. jaanuari 2017, ning liikmesriigid nõuavad, et sellised avaliku sektori asutused teeksid selle taotluse korral kättesaadavaks üldkasutatavaid sidevõrke pakkuvatele või selleks õigust omavatele ettevõtjatele, ilma et see mõjutaks lõike 1 kohaseid piiranguid. Kui avaliku sektori asutuseni jõuavad sellise teabe muudatused ja lõikes 1 osutatud miinimumteabe uued osad, tehakse need ühtsele teabepunktile kättesaadavaks kahe kuu jooksul alates nende kättesaamise kuupäevast. Seda ajavahemikku võib pikendada kuni ühe kuu võrra, kui see on vajalik esitatava teabe usaldusväärsuse tagamiseks.
3. Lõike 2 kohaselt ühtsele teabepunktile kättesaadavaks tehtud miinimumteave peab olema ühtse teabepunkti kaudu proportsionaalsetel, mittediskrimineerivatel ja läbipaistvatel tingimustel elektroonilisel kujul kiiresti kättesaadav. Liikmesriigid tagavad, et käesoleva lõike kohane juurdepääs miinimumteabele tehakse ühtse teabepunkti kaudu võimalikuks 1. jaanuariks 2017.
4. Kui lõikes 1 osutatud miinimumteave ei ole ühtse teabepunkti kaudu kättesaadav, nõuavad liikmesriigid, et võrguoperaatorid teeksid sellise teabe kättesaadavaks üldkasutatavaid sidevõrke pakkuva või selleks õigust omava ettevõtja konkreetse kirjaliku taotluse alusel. Sellises taotluses määratakse kindlaks asjaomane piirkond, mis on ettenähtud kiire elektroonilise side võrkude elementide kasutuselevõtuga. Teave tehakse kättesaadavaks kahe kuu jooksul alates kirjaliku taotluse kättesaamise kuupäevast proportsionaalsetel, mittediskrimineerivatel ja läbipaistvatel tingimustel, ilma et see piiraks lõike 1 kohaseid piiranguid.
5. Liikmesriigid nõuavad, etvõrguoperaatorid rahuldaksid üldkasutatavaid sidevõrke pakkuva või selleks õigust omava ettevõtja konkreetse kirjaliku taotluse alusel mõistlikud taotlused vaadelda nende füüsilise taristu konkreetseid elemente kohapeal. Sellistes taotluses määratakse kindlaks asjaomased võrguelemendid, millega kiire elektroonilise side võrkude elementide kasutuselevõtt on seotud. Kindlaksmääratud võrguelementide kohapealne vaatlemine võimaldatakse ühe kuu jooksul alates kirjaliku taotluse kättesaamise kuupäevast proportsionaalsetel, mittediskrimineerivatel ja läbipaistvatel tingimustel, ilma et see piiraks lõike 1 kohaseid piiranguid.
6. Liikmesriigid tagavad, et kui käesolevas artiklis sätestatud õiguste ja kohustustega seoses tekib vaidlus, on kummalgi osapoolel õigus pöörduda nimetatud vaidluse asjus riikliku vaidluste lahendamise organi poole. Võttes täiel määral arvesse proportsionaalsuse põhimõtet, teeb riiklik vaidluste lahendamise organ vaidluse lahendamiseks siduva otsuse nii kiiresti kui võimalik ja igal juhul kahe kuu jooksul, välja arvatud erandjuhtudel, ilma et see piiraks ühegi osapoole õigust pöörduda kohtusse.
7. Liikmesriigid võivad ette näha erandeid lõigetes 1-5 sätestatud kohustustest, kui olemasolevat füüsilist taristut ei peeta kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõtuks tehniliselt sobivaks või kui tegemist on riigi kriitiliselt tähtsa taristuga. Kõnealused erandid peavad olema selles osas nõuetekohaselt põhjendatud. Huvitatud isikutele antakse võimalus esitada erandite kavandite kohta mõistliku aja jooksul arvamus. Kõigist sellistest eranditest teavitatakse komisjoni.
8. Liikmesriigid tagavad, et üldkasutatavaid sidevõrke pakkuvad või selleks õigust omavad ettevõtjad, kes saavad käesoleva artikli kohaselt teabele juurdepääsu, võtavad asjakohaseid meetmeid konfidentsiaalsuse ning tegevus- ja ärisaladuste tagamiseks.
Artikkel 5
Ehitustööde koordineerimine
1. Liikmesriigid tagavad, et igal võrguoperaatoril on õigus pidada elektroonilise side võrke pakkuvate või selleks õigust omavate ettevõtjatega läbirääkimisi ehitustööde koordineerimist käsitlevate lepingute üle, et võtta kasutusele kiire elektroonilise side võrkude elemente.
2. Liikmesriigid tagavad, et iga täielikult või osaliselt riiklikest vahenditest rahastatavaid ehitustöid otseselt või kaudselt teostav võrguoperaator täidab üldkasutatavaid sidevõrke pakkuvate või selleks õigust omavate ettevõtjate mõistlikud taotlused koordineerida ehitustöid läbipaistvatel ja mittediskrimineerivatel tingimustel, et võtta kasutusele kiire elektroonilise side võrkude elemente. Selline taotlus rahuldatakse tingimusel, et:
a)
see ei suurenda algselt plaanitud ehitustöödega seotud kulusid, sealhulgas kulusid, mis tekkisid täiendavate viivituste tõttu;
b)
ei halvenda kontrolli tööde koordineerimise üle ning
c)
koordineerimistaotlus esitatakse niipea kui võimalik ja igal juhul vähemalt üks kuu enne seda, kui pädevatele asutustele esitatakse loa saamiseks lõplik projekt.
Liikmesriigid võivad ette näha eeskirjad ehitustööde koordineerimisega seotud kulude jagamise kohta.
3. Kui lõike 2 kohase ehitustööde koordineerimise üle ei jõuta kokkuleppele ühe kuu jooksul alates ametliku läbirääkimistaotluse kättesaamise kuupäevast, tagavad liikmesriigid, et igal osapoolel on õigus pöörduda pädeva riikliku vaidluste lahendamise organi poole.
4. Liikmesriigid tagavad, et lõikes 3 osutatud riiklik vaidluste lahendamise organ teeb proportsionaalsuse põhimõtet täiel määral arvesse võttes lõike 3 kohaselt algatatud vaidluse lahendamiseks otsuse, määrates sealhulgas vajaduse korral kindlaks õiglased ja mittediskrimineerivad tingimused ja tasud.
Riiklik vaidluste lahendamise organ lahendab vaidluse nii kiiresti kui võimalik ja igal juhul kahe kuu jooksul täieliku taotluse kättesaamise kuupäevast, välja arvatud erandjuhtudel, ilma et see piiraks ühegi osapoole õigust pöörduda kohtusse.
5. Vähetähtsate (näiteks seoses nende väärtuse, suuruse või kestusega) ehitustööde või riigi kriitiliselt tähtsa taristu puhul võivad liikmesriigid teha erandeid käesolevas artiklis sätestatud kohustustest. Kõnealused erandid peavad olema selles osas nõuetekohaselt põhjendatud. Huvitatud isikutele antakse võimalus esitada erandite kavandite kohta mõistliku aja jooksul arvamus. Kõigist sellistest eranditest teavitatakse komisjoni.
Artikkel 6
Läbipaistvus seoses kavandatavate ehitustöödega
1. Läbirääkimiste pidamiseks artiklis 5 osutatud ehitustööde koordineerimise üle nõuavad liikmesriigid, et mis tahes võrguoperaator teeks üldkasutatavaid sidevõrke pakkuva või selleks õigust omava ettevõtja konkreetse kirjaliku taotluse alusel kättesaadavaks järgmise miinimumteabe oma füüsilise taristuga seonduvate käimasolevate või planeeritud ehitustööde kohta, milleks on antud välja luba, lubade andmise menetlus on pooleli või loataotlus kavatsetakse pädevatele asutustele esmakordselt esitada järgneva kuue kuu jooksul:
a)
tööde asukoht ja liik;
b)
asjaomased võrguelemendid;
c)
tööde eeldatav alguskuupäev ja kestus ning
d)
kontaktpunkt.
Üldkasutatavaid sidevõrke pakkuva või selleks õigust omava ettevõtja taotluses määratakse kindlaks piirkond, mis on ettenähtud kiire elektroonilise side võrkude elementide kasutuselevõtuga. Võrguoperaatorid teevad taotletud teabe proportsionaalsetel, mittediskrimineerivatel ja läbipaistvatel tingimustel kättesaadavaks kahe nädala jooksul alates kirjaliku taotluse kättesaamise kuupäevast. Liikmesriigid võivad lubada miinimumteabele juurdepääsu piiramist ainult juhul, kui seda peetakse vajalikuks võrkude turvalisuse ja terviklikkuse, riikliku julgeoleku, rahva tervise või ohutuse, konfidentsiaalsuse või tegevus- ja ärisaladuste tõttu.
2. Võrguoperaator võib lõike 1 kohase taotluse tagasi lükata, kui:
a)
ta on teinud taotletud teabe üldsusele elektroonilisel kujul kättesaadavaks või
b)
juurdepääs sellisele teabele on tagatud ühtse teabepunkti kaudu.
3. Liikmesriigid tagavad, et võrguoperaator teeb lõikes 1 osutatud taotletava miinimumteabe ühtse teabepunkti kaudu kättesaadavaks.
4. Liikmesriigid tagavad, et kui käesolevas artiklis sätestatud õiguste ja kohustustega seoses tekib vaidlus, on kummalgi osapoolel õigus pöörduda sellega riikliku vaidluste lahendamise organi poole. Võttes täiel määral arvesse proportsionaalsuse põhimõtet, teeb riiklik vaidluste lahendamise organ vaidluse lahendamiseks siduva otsuse nii kiiresti kui võimalik ja igal juhul kahe kuu jooksul, välja arvatud erandjuhtudel, ilma et see piiraks ühegi osapoole õigust pöörduda kohtusse.
5. Väikese väärtusega ehitustööde või riigi kriitiliselt tähtsa taristu puhul võivad liikmesriigid teha erandeid käesolevas artiklis sätestatud kohustustest. Sellised erandid peavad olema nõuetekohaselt põhjendatud. Huvitatud isikutele antakse võimalus esitada erandi eelnõu kohta mõistliku aja jooksul arvamus. Sellistest eranditest teavitatakse komisjoni.
Artikkel 7
Lubade andmise menetlus
1. Liikmesriigid tagavad, et kogu asjakohane teave, mis käsitleb tingimusi ja korda, mida kohaldatakse kiire elektroonilise side võrkude elementide kasutuselevõtuks vajalike ehitustööde lubade andmise suhtes, sealhulgas mis tahes teave erandite kohta, mida kohaldatakse selliste elementide suhtes mõnede või kõigi siseriiklike õigusaktidega nõutavate lubade puhul, on ühtse teabepunkti kaudu kättesaadav.
2. Liikmesriigid võivad ette näha, et igal üldkasutatavaid sidevõrke pakkuval või selleks õigust omaval ettevõtjal on õigus esitada ühtse teabepunkti kaudu elektrooniline taotlus kiire elektroonilise side võrkude elementide kasutuselevõtu jaoks vajalikeks ehitustöödeks nõutavate lubade saamiseks.
3. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et tagada, et pädevad asutused annavad loa või keelduvad selle andmisest nelja kuu jooksul alates täieliku loataotluse saamise kuupäevast, piiramata muid menetluse nõuetekohaseks läbiviimiseks kehtestatud konkreetseid tähtaegu või kohustusi, mida kohaldatakse kooskõlas siseriikliku või ELi õigusega lubade andmise menetlusele või edasikaebemenetlusele. Liikmesriigid võivad ette näha, et nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib seda tähtaega erandkorras pikendada. Igasugune pikendamine on nii lühike kui võimalik, et anda luba või keelduda selle andmisest. Keeldumist tuleb nõuetekohaselt põhjendada objektiivsete, läbipaistvate, mittediskrimineerivate ja proportsionaalsete kriteeriumide alusel.
4. Liikmesriigid tagavad, et kõikidel üldkasutatavaid sidevõrke pakkuvatel või selleks õigust omavatel ettevõtjatel, kes on kannatanud kahju, sest lõike 3 kohastest tähtaegadest ei ole kinni peetud, on õigus saada hüvitist tekitatud kahju eest vastavalt siseriiklikule õigusele.
Artikkel 8
Hoonesisene füüsiline taristu
1. Liikmesriigid tagavad, et kõik lõppkasutaja asukohaks olevad uued hooned, sealhulgas nende ühisomandis olevad elemendid, mille ehituslubade taotlused on esitatud pärast 31. detsembrit 2016, varustatakse kuni võrgu lõpp-punktini kiiret ühendust toetava hoonesisese füüsilise taristuga. Sama kohustus kehtib põhjalike renoveerimistööde puhul, mille ehituslubade taotlused on esitatud pärast 31. detsembrit 2016.
2. Liikmesriigid tagavad, et kõik uued korterelamud, mille ehituslubade taotlused on esitatud pärast 31. detsembrit 2016, varustatakse hoone sees või sellest väljaspool asuva juurdepääsupunktiga. Sama kohustus kehtib korterelamu põhjalike renoveerimistööde puhul, mille ehituslubade taotlused on esitatud pärast 31. detsembrit 2016.
3. Käesoleva artikli kohaselt varustatud hooned on kõlblikud saama vabatahtlikku lairibavalmiduse märgist liikmesriikides, kes on otsustanud sellise märgise kasutusele võtta.
4. Liikmesriigid võivad ette näha erandid lõigetes 1 ja 2 ette nähtud kohustustest teatavatele hoonekategooriatele, eelkõige ühepereelamutele, või põhjalike renoveerimistööde korral, kui selliste kohustuste täitmine on ebaproportsionaalne, näiteks seoses üksik- või kaasomandis korteriühistu kuludega või hoone liigiga, nagu teatud mälestusmärkide, ajalooliste hoonete, puhkemajade, sõjaväeehitiste või muude riigi julgeoleku eesmärgil kasutatavate hoonete kategooriad. Sellised erandid peavad olema nõuetekohaselt põhjendatud. Huvitatud isikutele antakse võimalus esitada erandite kavandite kohta mõistliku aja jooksul arvamus. Kõigist sellistest eranditest teavitatakse komisjoni.
Artikkel 9
Juurdepääs hoonesisesele füüsilisele taristule
1. Liikmesriigid tagavad, et vastavalt lõike 3 esimesele lõigule on igal üldkasutatava sidevõrgu pakkujal õigus rajada omal kulul juurdepääsupunktini oma võrk.
2. Liikmesriigid tagavad, et vastavalt lõike 3 esimesele lõigule on igal üldkasutatava sidevõrgu pakkujal õigus saada juurdepääs mis tahes olemasolevale hoonesisesele füüsilisele taristule, et võtta kasutusele kiire elektroonilise side võrk, kui dubleerimine on tehniliselt võimatu või majanduslikult ebatõhus.
3. Liikmesriigid tagavad, et juurdepääsupunkti ja hoonesisese füüsilise taristu kasutamise õiguse mis tahes valdaja rahuldab kõik üldkasutatavate sidevõrkude pakkujate mõistlikud juurdepääsutaotlused õiglastel ja mittediskrimineerivatel tingimustel, sealhulgas hinna osas, kui see on asjakohane.
Kui kokkuleppele lõikes 1 või 2 osutatud juurdepääsu üle ei jõuta kahe kuu jooksul alates ametliku juurdepääsutaotluse kättesaamise kuupäevast, tagavad liikmesriigid, et igal osapoolel on õigus pöörduda pädeva riikliku vaidluste lahendamise organi poole, et hinnata kõnealustes lõigetes sätestatud nõuete täitmist. Võttes täiel määral arvesse proportsionaalsuse põhimõtet, teeb riiklik vaidluste lahendamise organ vaidluse lahendamiseks siduva otsuse nii kiiresti kui võimalik ja igal juhul kahe kuu jooksul, välja arvatud erandjuhtudel, ilma et see piiraks ühegi osapoole õigust pöörduda kohtusse.
4. Liikmesriigid võivad teha lõigete 1-3 suhtes erandeid hoonete puhul, kus juurdepääs lõppkasutaja asukohta ühendatud ja kiirete elektroonilise side teenuste osutamiseks sobivale olemasolevale võrgule on tagatud objektiivsetel, läbipaistvatel, proportsionaalsetel ja mittediskrimineerivatel tingimustel.
5. Olemasoleva kiiret ühendust toetava hoonesisese taristu puudumise korral tagavad liikmesriigid, et igal üldkasutatava sidevõrgu pakkujal on õigus ühendada oma võrk abonendi nõusoleku korral omal kulul abonendi ruumidega tingimusel et mõju kolmandate isikute eraomandile on võimalikult väike.
6. Käesolev artikkel ei piira juurdepääsupunkti või hoonesisese füüsilise taristu omaniku omandiõigust, kui selle taristu või juurdepääsupunkti kasutamisõiguse valdaja ei ole selle omanik, ning kolmandate isikute (nagu maaomanike ja hoonete omanike) omandiõigust.
Liikmesriigid võivad kehtestada eeskirju piisava rahalise hüvitise maksmise kohta isikutele, kes kannatavad käesolevas artiklis sätestatud õiguste kasutamise tõttu kahju.
Artikkel 10
Pädevad asutused
1. Liikmesriigid tagavad, et iga riiklikule vaidluste lahendamise organile antud ülesande võtab enda peale üks või mitu pädevat asutust.
2. Iga lõike 1 kohaselt liikmesriigi poolt määratav riiklik vaidluste lahendamise organ on juriidiliselt eraldiseisev ja funktsionaalselt sõltumatu kõigist võrguoperaatoritest. Liikmesriigid võivad lubada, et riiklik vaidluste lahendamise organ võtab temale määratud ülesannete täitmise eest tasusid.
3. Liikmesriigid nõuavad, et kõik osapooled teeksid täielikult koostööd riikliku vaidluste lahendamise organiga.
4. Liikmesriigid määravad riiklikul, piirkondlikul või kohalikul tasandil ühe või mitu pädevat asutust, kes täidavad artiklites 4, 6 ja 7 osutatud ühtse teabepunkti ülesandeid. Liikmesriigid võivad lubada võtta nende ülesannete täitmise kulude katmiseks ühtsete teabepunktide kasutamise eest tasu.
5. Liikmesriigid teatavad komisjonile 1. juuliks 2016 igast käesoleva artikli kohasest ja käesolevas direktiivis sätestatud ülesannete täitmiseks pädevast asutusest ning mis tahes muudatustest nimetatud teabes enne sellise määramise või muudatuse jõustumist.
6. Käesolevas artiklis osutatud pädevate asutuste otsuste peale võib kooskõlas siseriikliku õigusega esitada kohtusse apellatsioonikaebuse.
Artikkel 11
Karistused
Liikmesriigid kehtestavad eeskirjad karistuste kohta, mida kohaldatakse käesoleva direktiivi alusel vastuvõetud siseriiklike meetmete rikkumise korral, ning võtavad kõik vajalikud meetmed, et tagada nende rakendamine. Ettenähtud karistused on asjakohased, tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
Artikkel 12
Läbivaatamine
Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule 1. juuliks 2018 aruande käesoleva direktiivi rakendamise kohta. Aruandes esitatakse kokkuvõte käesolevas direktiivis sätestatud meetmete mõjust ning hinnang selle kohta, kuidas on edenenud käesoleva direktiiviga seatud eesmärkide täitmine, sealhulgas selle kohta, kas ja kuidas saaks direktiiv rohkem kaasa aidata digitaalarengu tegevuskavas sätestatud eesmärkidest suuremate eesmärkide saavutamisele.
Artikkel 13
Ülevõtmine
Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 1. jaanuariks 2016. Nad teatavad nendest komisjonile.
Liikmesriigid kohaldavad neid sätteid alates 1. juulist 2016.
Kui liikmesriigid need sätted vastu võtavad, lisavad nad nende ametlikul avaldamisel nendesse või nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
Artikkel 14
Jõustumine
Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 15
Adressaadid
Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel, 15. mai 2014