РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 870/2014 НА КОМИСИЯТА
от 11 август 2014 година
относно критериите за заявителите по отношение на капацитета на железопътната инфраструктура
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. за създаване на единно европейско железопътно пространство (1), и по-специално член 41, параграф 3 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В член 41, параграф 2 от Директива 2012/34/ЕС е предвидена възможността управителите на инфраструктура да установяват изисквания спрямо заявителите, за да осигурят гаранции за оправданите си очаквания за бъдещи приходи и използване на инфраструктурата.
(2)
Тези изисквания следва да бъдат подходящи, прозрачни и недискриминационни. Те могат единствено да включват предоставянето на финансова гаранция, която не следва да надвишава определено равнище, което е пропорционално на очакваното равнище на дейност на заявителя, и уверение за способността на заявителя за изготвяне на съвместими с правилата предложения за инфраструктурен капацитет.
(3)
Финансовите гаранции може да бъдат под формата на авансови плащания или гаранции, предоставяни от финансови институции.
(4)
При определяне на целесъобразността на изискванията, посочени в съображение 2, следва да се вземе предвид фактът, че при ползването на инфраструктурата на конкурентните видове транспорт, в т.ч. автомобилния и въздушния транспорт, морския и вътрешния воден транспорт, често не се начисляват такси и следователно не се налага да се определят финансови гаранции в тази връзка. С цел да се гарантира лоялната конкуренция между видовете транспорт, финансовите гаранции следва да бъдат строго ограничени до необходим минимум по отношение на техния размер и продължителност.
(5)
Тези финансови гаранции ще бъдат целесъобразни само когато са необходими, за да може управителят на инфраструктура да бъде уверен в бъдещите приходи и използването на инфраструктурата. Необходимостта от финансови гаранции намалява допълнително поради факта, че управителите на инфраструктура могат да разчитат на проверките и контрола на финансовата стабилност на железопътните предприятия, осъществявани в рамките на лицензионната процедура в съответствие с глава III от Директива 2012/34/ЕС, и по-специално член 20 от нея.
(6)
По отношение на тези гаранции се прилага принципът за недискриминация и следователно не би трябвало да има разлика между изискванията за гаранции, приложими по отношение на частни и публични заявители.
(7)
Гаранциите следва да бъдат съобразени със свързаното със заявителя ниво на риск, пред което управителят на инфраструктурата е изправен на различните етапи на разпределяне на капацитета. Като цяло се счита, че рискът е нисък, докато капацитетът може да бъде преразпределен към други железопътни предприятия.
(8)
Гаранция, която се изисква във връзка с изготвянето на съвместими с правилата предложения, може да се разглежда като подходяща, прозрачна и недискриминационна единствено когато управителят на инфраструктура е установил ясни и прозрачни правила за изготвянето на заявката за капацитет в референтния документ за железопътната мрежа и предлага на заявителите необходимите помощни инструменти. Тъй като не е възможно способността за изготвяне на съвместими с правилата предложения да бъде обективно определена преди процедурата за подаване на заявления, всеки пропуск в това отношение може да се установи единствено след приключване на процедурата въз основа на системна неспособност за изготвяне на тези предложения или за предоставяне на необходимата информация на управителя на инфраструктурата. Заявителят носи отговорност за този пропуск, който се санкционира с изключване на заявителя от процедурата за подаване на заявления за конкретен влаков маршрут.
(9)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на комитета, посочен в член 62, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент установява правила за финансовите гаранции, които управител на инфраструктура може да изиска, за да осигури защитата на оправданите си очаквания за бъдещи приходи, без да се надвишава определено равнище, което е пропорционално на предвиденото от заявителя равнище на дейност. Правилата включват по-специално условията, при които може да се изиска гаранция или авансово плащане, както и равнището и продължителността на финансовата гаранция. В допълнение настоящият регламент установява някои елементи на критериите за оценка на способността на заявителя да изготвя съвместими с правилата предложения за инфраструктурен капацитет.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилага следното определение:
„финансова гаранция“ означава а) авансови плащания с оглед намаляване и предвиждане на бъдещи задължения за плащане на такси за инфраструктура; или б) договорни споразумения, чрез които финансова институция, например банка, е поела ангажимент да гарантира, че подобни плащания ще бъдат извършени, когато станат изискуеми.
Член 3
Условия във връзка с финансовите гаранции
1. За покриване на изискваната финансова гаранция заявителят може да избере между авансово плащане или договорно споразумение по смисъла на член 2. Когато управител на инфраструктура изисква от заявител да извърши авансово плащане на таксите за инфраструктура, той не може същевременно да изисква други финансови гаранции за същите предвидени дейности.
2. Управител на инфраструктура не изисква от заявителите да предоставят финансови гаранции освен ако кредитният рейтинг на заявителя предполага, че той може да срещне трудности при редовното заплащане на таксите за инфраструктура. Управителят на инфраструктурата посочва тези кредитни рейтинги в раздела относно принципите за налагане на такси от своя референтен документ за железопътната мрежа, ако е приложимо. Управителят на инфраструктурата обосновава своето искане за финансова гаранция с рейтинги, които не са по-стари от две години и са присъдени от агенция за кредитен рейтинг.
3. Управителят на инфраструктура не изисква финансова гаранция:
а)
от избраното железопътно предприятие, ако кандидатът, който не е железопътно предприятие, вече е дал или платил финансова гаранция за покриване на бъдещи плащания за едни и същи предвидени дейности;
б)
ако таксата за инфраструктура се заплаща пряко на управителя на инфраструктурата от компетентен орган съгласно Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета (2).
Член 4
Равнище и продължителност на финансовите гаранции
1. Равнището на финансовите гаранции по отношение на един заявител не надвишава прогнозирания размер на таксите, начислени в рамките на два месеца от заявената експлоатация на влаковете.
2. Таксите за резервация, платени в съответствие с член 36 от Директива 2012/34/ЕС, се приспадат от максималния прогнозиран размер на таксите, посочени в параграф 1.
3. Управител на инфраструктура не изисква финансовата гаранция да влиза в сила повече от десет дни преди първо число на месеца, в който железопътното предприятие започва експлоатация на влакове, за която ще се заплащат таксите за инфраструктура, покрити от въпросната финансова гаранция. Ако капацитетът се разпределя след този момент, управителят на инфраструктурата може да поиска финансова гаранция с краткосрочно предизвестие.
Член 5
Способност за изготвяне на съвместими с правилата предложения за инфраструктурен капацитет
Управителят на инфраструктура не отхвърля заявление за конкретен влаков маршрут на основание липса на уверение за способността за изготвяне на съвместими с правилата предложения за инфраструктурен капацитет по смисъла на член 41, параграф 2 от Директива 2012/34/ЕС освен ако:
а)
заявителят не е удовлетворил две последователни искания за предоставяне на липсващата информация или многократно е реагирал по начин, който не отговаря на условията, установени в референтния документ за железопътната мрежа, посочен в член 27 от Директива 2012/34/ЕС и в приложение IV към тази директива, по отношение на процедурите за подаване на заявления за влакови маршрути; както и
б)
управителят на инфраструктура може при поискване от страна на регулаторния орган и по удовлетворителен за него начин да докаже, че е предприел всички разумни мерки, за да спомогне за правилното и навременно подаване на заявленията.
Член 6
Преходна разпоредба
При необходимост управителите на инфраструктура привеждат своите референтни документи за железопътната мрежа в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент в рамките на първия времеви период от влизането му в сила.
Член 7
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз
Той се прилага от 16 юни 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 11 август 2014 година.
KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 870/2014,
11. august 2014,
milles käsitletakse raudteetaristu läbilaskevõime taotlejate jaoks ette nähtud kriteeriume
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta direktiivi 2012/34/EL millega luuakse ühtne Euroopa raudteepiirkond, (1) eriti selle artikli 41 lõiget 3,
ning arvestades järgmist:
(1)
Direktiivi 2012/34/EL artikli 41 lõikega 2 on ette nähtud taristuettevõtjate jaoks võimalus kehtestada taotlejate jaoks nõuded, et tagada oma õiguspäraste ootuste täitumine oodatavate tulude ning taristu kasutamise osas.
(2)
Sellised nõuded peaksid olema asjakohased, läbipaistvad ja mittediskrimineerivad. Need võivad hõlmata üksnes sellise finantstagatise andmist, mis ei tohiks ületada asjakohast taotleja teadaoleva tegevusaktiivsusega seotud taset, ning kinnitust, et taotleja suudab koostada nõuetekohaseid taristu läbilaskevõime taotlusi.
(3)
Finantstagatised peaksid olema ettemaksete või finantseerimisasutuste antavate tagatiste vormis.
(4)
Põhjenduses 2 osutatud nõuete asjakohasuse puhul tuleks arvesse võtta asjaolu, et konkureerivate selliste transpordiliikide nagu maantee- ja õhutranspordi, mere- ja siseveetaristu suhtes ei ole sageli kehtestatud kasutustasusid ja seega ka finantstagatisi. Selleks et tagada aus konkurents eri transpordiliikide vahel, peaksid finantstagatiste tase ja kestus piirduma rangelt miinimumiga.
(5)
Kõnealused finantstagatised on asjakohased vaid siis, kui need on vajalikud, et anda taristuettevõtjale kindlust oodatavate tulude ning taristu kasutamise osas. Arvestades et taristuettevõtjatel on võimalik tugineda raudteeveo-ettevõtjate finantssuutlikkuse kontrollimisele ja järelevalvele kooskõlas direktiivi 2012/34/EL III peatüki kohase tegevusloa taotlemise protseduuriga ja eelkõige kõnealuse direktiivi artikliga 20, väheneb veelgi vajadus finantstagatiste järele.
(6)
Kõnealuste tagatiste suhtes kohaldatakse mittediskrimineerimise põhimõtet, seega ei tohiks tagatisenõuete puhul teha vahet erasektori ja avaliku sektori taotlejate vahel.
(7)
Tagatised peaksid olema vastavuses riskiga, mida taotleja taristuettevõtja jaoks kujutab läbilaskevõime jaotamise eri etappides. Riski taset peetakse üldiselt madalaks, kui võimsust on võimalik ümber jaotada teistele raudteeveo-ettevõtjatele.
(8)
Nõuetekohaste taotluste koostamiseks nõutav tagatis on asjakohane, läbipaistev ja mittediskrimineeriv, kui taristuettevõtja näeb võrgustiku teadaandes ette selged ja läbipaistvad taristu läbilaskevõime taotluste koostamise eeskirjad ja pakub taotlejatele vajalikke abivahendeid. Kuna enne taotlusmenetluse algust ei ole võimalik objektiivselt kindlaks teha suutlikkust koostada nõuetekohaseid taotlusi, saab sellise suutlikkuse puudumise kindlaks määrata alles pärast menetlust, võttes aluseks taotluste või taristuettevõtjale vajaliku teabe korduvat esitamata jätmist. Taotleja vastutab sellise esitamata jätmise eest ja sellega kaasneb karistus, mis hõlmab taotleja kõrvale jätmist konkreetse rongiliini taotlemisest.
(9)
Käesoleva määrusega ette nähtud meetmed on kooskõlas direktiivi 2012/34/EL artikli 62 lõikes 1 osutatud komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Sisu
Käesoleva määrusega on ette nähtud nõuded, mis hõlmavad finantstagatisi, mida taristuettevõtja võib nõuda, et tagada oma õiguspäraste ootuste täitumine oodatavate tulude osas, mis ei tohiks ületada asjakohast taotleja teadaoleva tegevusaktiivsusega seotud taset. Nõuded hõlmavad eelkõige tingimusi, mille alusel tagatist või ettemakset võib nõuda, ning finantstagatise suurust ja kestust. Lisaks sätestatakse käesolevas määruses teatavad üksikasjad seoses kriteeriumidega, mille alusel hinnatakse taotleja suutlikkust koostada nõuetekohaseid taristu läbilaskevõime taotlusi.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmist mõistet:
„finantstagatis” - a) ettemaksed tulevaste kohustuste vähendamiseks ja prognoosimiseks, et maksta taristu kasutustasu, või b) lepingulised kokkulepped, mille kohaselt selline finantseerimisasutus nagu pank võtab kohustuse tagada, et sellised maksed tehakse, kui need muutuvad sissenõutavaks.
Artikkel 3
Finantstagatiste tingimused
1. Taotleja võib finantstagatise nõude täitmiseks kasutada kas ettemakset või lepingulist korda vastavalt artiklile 2. Kui taristuettevõtja nõuab, et taotleja teeks taristu kasutustasude eest ettemakset, ei või ta samal ajal nõuda muid finantstagatisi sama teadaoleva tegevuse eest.
2. Taristuettevõtja ei tohi taotlejatelt nõuda finantstagatisi, välja arvatud juhul, kui taotleja krediidireiting näitab, et tal võib olla raskusi taristu kasutustasude eest korrapäraste maksete tegemisega. Taristuettevõtja märgib vajaduse korral sellised krediidireitingud ära oma võrgustiku teadaande selles jaos, milles käsitletakse tasude võtmise põhimõtteid. Taristuettevõtja esitatav finantstagatise nõue põhineb reitingutel, mis ei ole vanemad kui kaks aastat ja mille on esitanud krediidireitinguagentuur.
3. Taristuettevõtja ei tohi nõuda finantstagatist:
a)
määratud raudteeveo-ettevõtjalt, kui finantstagatise on andnud või maksnud muu taotleja kui raudteeveo-ettevõtja, et katta sama kavandatud tegevust hõlmavaid tulevasi makseid;
b)
kui pädev asutus peab taristu kasutustasu maksma vahetult taristuettevõtjale Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1370/2007 (2) kohaselt.
Artikkel 4
Finantstagatiste tase ja kestus
1. Ühe taotleja puhul ei või finantstagatiste tase ületada taotletava rongide käitamise eest saadava kahe kuu hinnanguliste tasude summat.
2. Direktiivi 2012/34/EL artikli 36 kohaselt makstud reserveerimistasud arvatakse maha lõikes 1 osutatud maksimaalsest hinnangulisest tasude summast.
3. Taristuettevõtja ei tohi nõuda, et finantstagatis jõustuks varem kui kümme päeva enne esimest kuud, mil raudteeveo-ettevõtja hakkab käitama ronge, mille eest saadava kasutustasuga on kõnealune tagatis seotud. Kui võimsust jaotakse pärast seda ajahetke, võib taristuettevõtja nõuda finantstagatist lühema etteteatamisaja jooksul.
Artikkel 5
Suutlikkus koostada nõuetekohaseid taristu läbilaskevõime taotlusi
Taristuettevõtja ei tohi konkreetset rongiliini hõlmavat taotlust tagasi lükata põhjusel, et puudub kinnitus, et taotleja suudab koostada nõuetekohast taristu läbilaskevõime taotlust direktiivi 2012/34/EL artikli 41 lõike 2 tähenduses, välja arvatud juhul, kui:
a)
taotleja ei ole vastanud kahele järjestikusele taotlusele esitada puuduv teave või on korduvalt vastanud viisil, mis ei vasta tingimustele, mis on sätestatud võrgustiku teadaandes, millele on osutatud direktiivi 2012/34/EL artiklis 27 ja kõnealuse direktiivi IV lisas, seoses rongiliinide taotluse esitamise korraga, ning
b)
taristuettevõtja suudab reguleerivale asutusele rahuldavalt ja nõuetekohaselt tõendada, et ta on teinud kõik, mis on tema võimuses, et toetada taotluste nõuetekohast ja õigeaegset esitamist.
Artikkel 6
Üleminekusäte
Taristuettevõtjad peavad vajaduse korral viima oma võrgustiku teadaanded kooskõlla käesoleva määruse sätetega esimeseks liiklusgraafikuperioodiks alates käesoleva määruse jõustumisest.
Artikkel 7
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 16. juunist 2015.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 11. august 2014