РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 1247/2012 НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
за установяване на технически стандарти за изпълнение по отношение на формата и периодичността на отчетите за трансакциите, предавани на регистрите на трансакции съгласно Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взе предвид Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 6 юли 2012 година относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции (2), и по-специално член 9, параграф 6 от него,
като има предвид, че:
(1)
За да не се допусне непоследователност, всички данни, изпращани на регистрите на трансакции съгласно член 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012, следва да отговарят на едни и същи правила и стандарти и да са в еднаква форма за всички регистри на трансакции, всички контрагенти и всички видове деривати. Следователно за описанието на всички сделки с деривати следва да се използва единен набор от данни.
(2)
Тъй като извънборсовите деривати обикновено не могат да бъдат идентифицирани еднозначно чрез съществуващите кодове, които са широко използвани на финансовите пазари, например международните идентификационни номера на ценни книжа (ISIN номера), нито могат да бъдат описани чрез кодовете за класификация на финансовите инструменти (CFI кодове) на Международната организация по стандартизация (ISO), трябва да бъде разработен нов универсален метод за идентификация. Ако има единен идентификационен код на продуктите, който е съобразен с принципите на единност, неутралност, надеждност, отворен код, възможност за допълнително разширяване, достъпност, който може да се ползва при разумни разходи, който се предлага в рамките на подходящи разпоредби за управление и който е приет за използване в Съюза, той следва да се използва. Ако няма единен идентификационен код на продуктите, отговарящ на тези изисквания, следва да бъде използвана временна класификация.
(3)
Базовият актив следва да бъде идентифициран чрез единен идентификационен код, но понастоящем няма общоприета стандартизирана система от кодове за идентифициране на базовите активи в дадена кошница активи. Ето защо от контрагентите следва да се изисква поне да посочват, че базовите активи са кошница от активи, и да използват ISIN номерата за стандартизираните индекси, когато това е възможно.
(4)
За да се осигури последователност, всички страни по договор за дериватив следва да бъдат идентифицирани с единен код. За идентифицирането на всички финансови и нефинансови контрагенти, брокери, централни контрагенти и ползващи се лица следва да се използва система от глобални идентификационни кодове на правните субекти или система от временни идентификационни кодове на субектите - когато вече има такава система - която трябва да бъде определена съгласно разпоредби за управлението, съвместими с препоръките на Съвета за финансова стабилност относно изискванията за данните, и да бъде приета за използване в Съюза; целта по-конкретно е да бъде взет предвид докладът на Комитета по платежните и сетълмент системите и Международната организация на комисиите по ценни книжа, който се отнася до предаването на данни за извънборсовите деривати и изискванията за агрегирането и в който системите от идентификационни кодове на правните субекти са посочени като средство за агрегиране. При трансакциите с посредник ползващите се лица следва да бъдат идентифицирани като физическото или юридическото лице, за чиято сметка е сключен договорът.
(5)
Следва да бъде отчетен подходът, който се възприема в трети държави и от самите регистри на трансакции при започването на дейността им. Ето защо за да се осигури икономически ефективно решение за контрагентите и да се ограничи операционният риск за регистрите на трансакции, за различните класове деривати следва да се предвиди постепенно въвеждане на отчитането, като се започне от най-стандартизираните класове активи и се премине към другите класове. Договорите за деривати, сключени преди, на или след датата на влизане в сила на Регламент (ЕС) № 648/2012, които са били изпълнени до началната дата на отчитането, не са от голямо значение за регулаторни цели. Въпреки това те трябва да бъдат отчетени съгласно член 9, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 648/2012. За да се осигури ефикасен и пропорционален ред за отчитане в тези случаи и като се има предвид, че е трудно да се събират данни за договори с приключило изпълнение, за предаването на тези отчети следва да се предвиди по-дълъг срок.
(6)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на технически стандарти за изпълнение, представени на Комисията от Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП).
(7)
Съгласно член 15 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (3) ЕОЦКП проведе открити обществени консултации по тези проекти на технически стандарти за изпълнение, анализира потенциалните свързани с тях разходи и ползи и поиска становището на Групата на участниците от сектора на ценните книжа и пазарите, създадена в съответствие с член 37 от посочения регламент,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Форма на отчетите за договорите за деривати
Информацията в отчетите по член 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012 се представя във формата, изложена в приложението към настоящия регламент.
Член 2
Периодичност на отчетите за договорите за деривати
Оценките на договорите по пазарна стойност или оценките им на базата на модел се отчитат пред регистрите на трансакции ежедневно, когато това е предвидено в член 11, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 648/2012. Всички други данни за отчитане, предвидени в приложението към настоящия регламент и приложението към делегирания акт относно регулаторните технически стандарти за определяне на минимално изискваните данни за отчитане пред регистрите на трансакции съгласно член 9, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 648/2012, се предават текущо и съобразно срока по член 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012, по-специално във връзка със сключването, изменението или приключването на договорите.
Член 3
Идентифициране на контрагентите и други субекти
1. Във всеки отчет се използва идентификационен код на правния субект, за да се идентифицира:
а)
ползващо се лице, което е юридическо лице;
б)
посредник;
в)
централен контрагент;
г)
клирингов член, който е юридическо лице;
д)
контрагент, който е юридическо лице;
е)
предаващ отчета субект.
2. Когато няма идентификационен код на правния субект, в отчета се посочва временен идентификационен код на субекта, който е определен на равнището на Съюза и който е:
а)
единен;
б)
неутрален;
в)
надежден;
г)
с отворен код;
д)
с възможност за допълнително разширяване;
е)
достъпен;
ж)
с възможност за ползване при разумни разходи;
з)
уреден от подходящи разпоредби за управление.
3. Когато няма нито идентификационен код на правния субект, нито временен идентификационен код на субекта, в отчета се използва бизнес идентификационен код съгласно стандарта ISO 9362, ако има такъв.
Член 4
Идентификация на дериватите
1. Във всеки отчет договорите за деривати се идентифицират чрез единен идентификационен код на продукта, който е:
а)
единен;
б)
неутрален;
в)
надежден;
г)
с отворен код;
д)
с възможност за допълнително разширяване;
е)
достъпен;
ж)
с възможност за ползване при разумни разходи;
з)
уреден от подходящи разпоредби за управление.
2. Когато не съществува единен идентификационен код на продукта, във всеки отчет договорите за деривати се идентифицират чрез използване на комбинация от определения международен идентификационен номер на ценни книжа (ISIN номер) съгласно стандарта ISO 6166 или алтернативен идентификационен код на продукта и съответстващия код за класификация на финансовите инструменти (CFI код) съгласно стандарта ISO 10962.
3. Когато не е възможно да се използва съчетанието по параграф 2, видът на деривата се определя по следния начин:
а)
класът на деривата се идентифицира като един от следните:
i)
дериват върху стоки;
ii)
дериват върху кредит;
iii)
дериват върху чуждестранна валута;
iv)
дериват върху капиталов инструмент;
v)
дериват върху лихвен процент;
vi)
друг.
б)
видът на деривата се идентифицира като един от следните:
i)
договори за разлики;
ii)
споразумения за форуърдния курс;
iii)
форуърдни договори;
iv)
фючърсни договори;
v)
опции;
vi)
суапи;
vii)
друг.
в)
при деривати, които не могат да бъдат отнесени към определен клас или вид, в отчета се посочва класът или видът, на който договорът за дериват най-много прилича по общото мнение на контрагентите.
Член 5
Начална дата на отчитането
1. Договорите за деривати върху кредити и върху лихвени проценти се отчитат, както следва:
а)
до 1 юли 2013 г., когато за съответния клас деривати има регистриран преди 1 април 2013 г. регистър на трансакции съгласно член 55 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
б)
90 дни след регистрацията на регистър на трансакции за съответния клас деривати съгласно член 55 от Регламент (ЕС) № 648/2012, когато за съответния клас деривати към 1 април 2013 г. включително няма регистриран регистър на трансакции;
в)
до 1 юли 2015 г., когато за съответния клас деривати няма регистриран до 1 юли 2015 г. регистър на трансакции съгласно член 55 от Регламент (ЕС) № 648/2012. Задължението за отчитане започва на тази дата, а договорите се отчитат пред ЕОЦКП съгласно член 9, параграф 3 от посочения регламент до регистрацията на регистър на трансакции за съответния клас деривати.
2. Договорите за деривати извън посочените в параграф 1 се отчитат, както следва:
а)
до 1 януари 2014 г., когато за съответния клас деривати има регистриран преди 1 октомври 2013 г. регистър на трансакции съгласно член 55 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
б)
90 дни след регистрацията на регистър на трансакции за съответния клас деривати съгласно член 55 от Регламент (ЕС) № 648/2012, когато за съответния клас деривати към 1 октомври 2013 г. включително няма регистриран регистър на трансакции;
в)
до 1 юли 2015 г., когато за съответния клас деривати няма регистриран до 1 юли 2015 г. регистър на трансакции съгласно член 55 от Регламент (ЕС) № 648/2012. Задължението за отчитане започва на тази дата, а договорите се отчитат пред ЕОЦКП съгласно член 9, параграф 3 от посочения регламент до регистрацията на регистър на трансакции за съответния клас деривати.
3. Договорите за деривати, чието изпълнение не е било приключило към 16 август 2012 г. включително и все още не е приключило към началната дата на отчитането, се отчитат пред регистър на трансакции в срок от 90 дни от началната дата на отчитане за определен клас деривати.
4. Договорите за деривати, които:
а)
са сключени преди 16 август 2012 г. и чието изпълнение не е приключило към 16 август 2012 г. включително, или
б)
които са сключени на или след 16 август 2012 г.,
и чието изпълнение е приключило преди началната дата на отчитането, се отчитат пред регистър на трансакции в срок от 3 години от началната дата на отчитане за определен клас деривати.
5. Началната дата на отчитането се отлага със 180 дни по отношение на информацията по член 3 от делегирания акт относно регулаторните технически стандарти за определяне на минимално изискваните данни за отчитане пред регистрите на трансакции съгласно член 9, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
Член 6
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 1247/2012,
19. detsember 2012,
milles sätestatakse rakenduslikud tehnilised standardid seoses kauplemisteabehoidlatele esitatava kauplemisteabe vormi ja teabe esitamise sagedusega vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EL) nr 648/2012 börsiväliste tuletisinstrumentide, kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohta
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust (1),
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. juuli 2012. aasta määrust (EL) nr 648/2012 börsiväliste tuletisinstrumentide, kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohta, (2) eriti artikli 9 lõiget 6,
ning arvestades järgmist:
(1)
Ebaühtluse vältimiseks tuleks seoses kõigi kauplemisteabehoidlate, vastaspoolte ja iga tüüpi tuletislepingutega järgida kauplemisteabehoidlatele vastavalt määruse (EL) nr 648/2012 artiklile 9 saadetud kõigi andmete puhul samu eeskirju, standardeid ja vorme. Seepärast tuleks tuletislepingute tehingute kirjeldamiseks kasutada kordumatut andmete kogumit.
(2)
Kuna börsivälised tuletislepingud ei ole tavaliselt ei üheselt tuvastatavad olemasolevate koodidega, mis on finantsturgudel laialt kasutusel, nt rahvusvahelise väärtpaberite tunnuskoodiga (ISIN), ega kirjeldatavad ISO finantsinstrumentide klassifikatsiooni (CFI) koodiga, tuleb välja töötada uus ja üldkasutatav tuvastamise meetod. Kui toote kordumatu tunnuskood on olemas ja see järgib kordumatuse, neutraalsuse, usaldusväärsuse, avatuse, skaleeritavuse ja juurdepääsu põhimõtteid, sellel on mõistlik kulubaas, see antakse asjakohase otsustusraamistiku alusel ja see on vastu võetud ELis kasutamiseks, tuleks kasutada seda. Kui sellistele nõuetele vastav toote kordumatu tunnuskood puudub, tuleks kasutada ajutist taksonoomiat.
(3)
Alusvara tuleks tuvastada ühtse tunnuskoodi alusel, kuigi praegu siiski ei olemas kogu turgu hõlmavat standardkoodi alusvara korvis tuvastamiseks. Seepärast peaksid vastaspooled vähemalt märkima, et alusvara kuulub korvi ja kasutama võimaluse korral ISIN-koodi standardnäitajate puhul.
(4)
Ühtsuse tagamiseks tuleks kõik tuletislepingute pooled tuvastada kordumatu tunnuskoodi alusel. Selleks et tagada eelkõige kooskõla makse- ja arveldussüsteemide komitee ja Rahvusvahelise Väärtpaberijärelevalve Organisatsiooni aruandega börsiväliste tuletislepingute puhul andmete esitamise ja koondamise nõuete kohta, milles kirjeldatakse juriidilise isiku tunnuskoode kui andmete koondamise vahendit, tuleks kõigi finantssektorisse kuuluvate ja selle väliste vastaspoolte, maaklerite, kesksete vastaspoolte ja õigustatud isikute tuvastamiseks kasutada ELis kasutamiseks vastuvõetud ülemaailmset juriidilise isiku tunnuskoodi, kui see on olemas, või ajutist üksuse tunnuskoodi, ning mis tuleb kindlaks määrata otsustusraamistiku alusel, mis vastab finantsstabiilsuse nõukogu (FSB) soovitustele andmenõuete kohta. Juhul kui kaupleb agentuur, tuleks õigustatud isikud tuvastada füüsilise või juriidilise isikuna, kelle nimel leping sõlmiti.
(5)
Arvesse tuleks võtta kolmandate riikide ja samuti kauplemisteabehoidlate poolt äritegevuse alustamisel kasutatud lähenemisviisi. Selleks et tagada vastaspooltele kulutõhus lahendus ja vähendada kauplemisteabehoidlate operatsiooniriski, peaks teatamise alustamine olema sõltuvalt tuletislepingu liikidest järgjärguline, alustades kõige enam standarditud varaklassidega ja laiendades seda seejärel muudele varaklassidele. Tuletislepingud, mis olid sõlmitud enne määruse (EL) nr 648/2012 jõustumise kuupäeva, sellel päeval või pärast seda, kuid mis ei kehti teatamise alguskuupäeval või pärast seda, ei oma regulatiivsetel eesmärkidel suurt tähtsust. Nendest tuleb siiski teavitada vastavalt määruse (EL) nr 648/2012 artikli 9 lõike 1 punktile a. Et tagada kõnealustel juhtudel tõhus ja proportsionaalne teavitamiskord ja võtta arvesse raskusi lõpetatud lepingute kohta andmete rekonstrueerimisel, tuleks nendest teavitamiseks ette näha pikem tähtaeg.
(6)
Käesolev määrus põhineb rakenduslike tehniliste standardite eelnõul, mille Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve (edaspidi ESMA) esitas komisjonile.
(7)
Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määruse (EL) nr 1095/2010 (millega asutatakse Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve)) (3) artiklile 15 viis ESMA enne nende rakenduslike tehniliste standardite esitamist, millel käesolev määrus põhineb, läbi avaliku arutelu, analüüsis võimalikku asjaomast kasu ja kulusid ning küsis arvamust määruse artikli 37 kohaselt loodud väärtpaberituru sidusrühmade kogult,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Tuletislepingutest teavitamise vorm
Määruse (EL) nr 648/2012 artikli 9 kohane teave esitatakse käesoleva määruse lisas määratletud vormis.
Artikkel 2
Tuletislepingutest teavitamise sagedus
Nagu sätestatud määruse (EL) nr 648/2012 artikli 11 lõikes 2, hinnatakse kauplemisteabehoidlatele teatatud lepingute väärtust iga päev turuhinnas või mudelipõhiselt. Kõik muud esitatava teabe üksikasjad, nagu sätestatud käesoleva määruse lisas ja regulatiivseid tehnilisi standardeid käsitleva delegeeritud õigusakti lisas, milles on täpsustatud kauplemisteabehoidlatele teatatavad miinimumandmed, mis tuleb esitada kauplemisteabehoidlale vastavalt määruse (EL) nr 648/2012 artikli 9 lõikele 5, esitatakse sündmuste toimumise järel ja võttes arvesse määruse (EL) nr 648/2012 artikliga 9 eelkõige lepingu sõlmimise, muutmise või lõpetamisega seoses kehtestatud tähtaegu.
Artikkel 3
Vastaspoolte ja teiste isikute tuvastamine
1. Teates kasutatakse juriidilise isiku tunnuskoodi, et tuvastada:
(a)
juriidilisest isikust õigustatud isik;
(b)
vahendav üksus;
(c)
keskne vastaspool;
(d)
juriidilisest isikust kliiriv liige;
(e)
juriidilisest isikust vastaspool;
(f)
andmeid esitav üksus.
2. Kui juriidilise isiku tunnuskood puudub, märgitakse teates liidu tasandil määratletud üksuse ajutine tunnuskood, mis on:
(a)
kordumatu;
(b)
neutraalne;
(c)
usaldusväärne;
(d)
avatud;
(e)
skaleeritav;
(f)
kasutatav;
(g)
mõistliku kuluga kättesaadav;
(h)
ning kuulub asjakohase otsustamisraamistiku reguleerimisalasse.
3. Kui puudub nii juriidilise isiku tunnuskood kui ka üksuse ajutine tunnuskood, kasutatakse võimaluse korral ISO 9362 kohast ettevõtte tunnuskoodi.
Artikkel 4
Tuletislepingute tuvastamine
1. Teates tuvastatakse tuletisleping toote kordumatu tunnuskoodi abil, mis on:
(a)
kordumatu;
(b)
neutraalne;
(c)
usaldusväärne;
(d)
avatud;
(e)
skaleeritav;
(f)
kasutatav;
(g)
mõistliku kuluga kättesaadav;
(h)
ning kuulub asjakohase otsustamisraamistiku reguleerimisalasse.
2. Kui tootel puudub kordumatu tunnuskood, tuvastatakse tuletisleping, kasutades kombinatsiooni ISO 6166 alusel määratud ISIN-koodist või instrumendi alternatiivsest tunnuskoodist ja ISO 10962-le vastavast CFI koodist.
3. Kui lõikes 2 osutatud kombinatsiooni ei saa kasutada, tuvastatakse tuletislepingu tüüp järgmiselt:
(a)
tuletislepingu liik tuvastatakse ühena järgmistest:
i)
kaubatuletisinstrumendid;
ii)
krediidituletisinstrumendid;
iii)
valuutatuletisinstrumendid;
iv)
aktsiatuletisinstrumendid;
v)
intressituletisinstrumendid;
vi)
muud tuletisinstrumendid.
(b)
tuletislepingu tüüp tuvastatakse ühena järgmistest:
i)
hinnavahelepingud;
ii)
tähtpäevaintressiga lepingud;
iii)
forvardlepingud;
iv)
futuurlepingud;
v)
optsioonilepingud;
vi)
vahetuslepingud;
vii)
muud lepingud.
(c)
tuletislepingute puhul, mis ei kuulu ühtegi konkreetsesse tuletislepingute liiki ega tüüpi, koostatakse teade tuletislepingute sellise liigi või tüübi alusel, mis vastaspoolte kokkuleppel sarnaneb tuletislepingule kõige enam.
Artikkel 5
Tuletislepingutest teavitamise alguskuupäev
1. Krediidituletislepingutest ja intressituletislepingutest teavitamise tähtaeg on järgmine:
(a)
1. juuli 2013, kui vastava tuletisinstrumentide liigi kauplemisteabehoidla on registreeritud määruse (EL) nr 648/2012 artikli 55 alusel enne 1. aprilli 2013;
(b)
90 päeva pärast teatava tuletisinstrumentide liigi jaoks kauplemisteabehoidla registreerimist määruse (EL) nr 648/2012 artikli 55 alusel, kui selle konkreetse tuletisinstrumentide liigi jaoks ei ole 1. aprillil 2013 või enne seda määruse (EL) nr 648/2012 artikli 55 alusel registreeritud ühtegi kauplemisteabehoidlat;
(c)
1. juuli 2015, kui selle konkreetse tuletisinstrumentide liigi jaoks ei ole registreeritud kauplemisteabehoidlat määruse (EL) nr 648/2012 artikli 55 alusel 1. juuliks 2015. Teatamiskohustus algab kõnealusel kuupäeval ja lepingutest teatatakse vastavalt kõnealuse määruse artikli 9 lõikele 3 ESMA-le, kuni selle konkreetse tuletislepingute liigi jaoks registreeritakse kauplemisteabehoidla.
2. Sellistest tuletislepingutest teavitamise tähtaeg, millele ei ole osutatud lõikes 1:
(a)
1. jaanuar 2014, kui selle konkreetse tuletisinstrumentide liigi kauplemisteabehoidla on registreeritud määruse (EL) nr 648/2012 artikli 55 alusel enne 1. oktoobrit 2013;
(b)
90 päeva pärast teatava tuletisinstrumentide liigi jaoks kauplemisteabehoidla registreerimist määruse (EL) nr 648/2012 artikli 55 alusel, kui selle konkreetse tuletisinstrumentide liigi jaoks ei ole 1. oktoobril 2013 või enne seda määruse (EL) nr 648/2012 artikli 55 alusel registreeritud ühtegi kauplemisteabehoidlat;
(c)
1. juuli 2015, kui selle konkreetse tuletisinstrumentide liigi jaoks ei ole registreeritud kauplemisteabehoidlat määruse (EL) nr 648/2012 artikli 55 alusel 1. juuliks 2015. Teavitamiskohustus algab kõnealusel kuupäeval ja lepingutest teavitatakse vastavalt kõnealuse määruse artikli 9 lõikele 3 ESMAt, kuni selle konkreetse tuletislepingute liigi jaoks registreeritakse kauplemisteabehoidla.
3. Sellistest tuletislepingutest, mis kehtisid 16. augustil 2012 ja kehtivad veel lepingutest teavitamise alguskuupäeval, teavitatakse kauplemisteabehoidlat 90 päeva jooksul alates konkreetsest tuletisinstrumentide liigist teavitamise alguse kuupäevast.
4. Sellistest tuletislepingutest, mis:
(a)
sõlmiti enne 16. augustit 2012 ja mis kehtisid veel 16. augustil 2012, või
(b)
sõlmiti 16. augustil 2012 või pärast seda,
ning mis ei kehti teavitamise alguskuupäeval või pärast seda, teavitatakse kauplemisteabehoidlat 3 aasta jooksul alates konkreetsest tuletislepingute liigist teavitamise alguskuupäevast.
5. Regulatiivseid tehnilisi standardeid käsitleva selle delegeeritud õigusakti artiklis 3, milles täpsustatakse kauplemisteabehoidlale määruse (EL) nr 648/2012 artikli 9 lõike 5 kohaselt esitada tulevad miinimumandmed, osutatud teabe esitamise alguskuupäeva lükatakse edasi 180 päeva.
Artikkel 6
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 19. detsember 2012