РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1257/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 17 декември 2012 година
за осъществяване на засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна закрила
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 118, първа алинея от него,
като взеха предвид Решение 2011/167/ЕС на Съвета от 10 март 2011 г. за разрешаване на засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна защита (1),
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Създаването на правни условия, даващи възможност на предприятията да приспособят дейностите си по производството и дистрибуцията на продукти отвъд националните граници и осигуряващи им по-голям избор и възможности, допринася за постигането на целите, установени в член 3, параграф 3 от Договора за Европейския съюз. Единната патентна закрила в рамките на вътрешния пазар или поне в значителна част от него следва да бъде част от правните инструменти, с които разполагат предприятията.
(2)
Съгласно член 118, първа алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) мерките, които се приемат в рамките на създаването и функционирането на вътрешния пазар, следва да включват осигуряването на единна патентна закрила в целия Съюз и въвеждането на централизирани режими за издаване на разрешения, координация и контрол на равнището на Съюза.
(3)
На 10 март 2011 г. Съветът прие Решение 2011/167/ЕС за разрешаване на засилено сътрудничество между Белгия, България, Чешката република, Дания, Германия, Естония, Ирландия, Гърция, Франция, Кипър, Латвия, Литва, Люксембург, Унгария, Малта, Нидерландия, Австрия, Полша, Португалия, Румъния, Словения, Словакия, Финландия, Швеция и Обединеното кралство (наричани по-нататък „участващите държави-членки“) в областта на създаването на единна патентна закрила.
(4)
Единната патентна закрила ще насърчи научния и технически прогрес и функционирането на вътрешния пазар, като направи достъпа до патентната система по-лесен, по-евтин и сигурен от правна гледна точка. Тя също така ще подобри равнището на патентна закрила, като даде възможност за получаване на единна патентна закрила на териториите на участващите държави-членки и премахне разходите и усложненията, с които се сблъскват предприятията в целия Съюз. Единната патентна закрила следва да се предоставя на притежателите на европейски патент както от участващите държави-членки, така и от други държави, независимо от тяхното гражданство, място на пребиваване или място на установяване.
(5)
С Конвенцията за издаване на Европейски патенти от 5 октомври 1973 г., ревизирана на 17 декември 1991 г. и 29 ноември 2000 г. (наричана по-нататък „Европейската патентна конвенция“), бе създадена Европейската патентна организация, която бе натоварена със задачата да издава европейски патенти. Тази задача се изпълнява от Европейското патентно ведомство (наричано по-нататък „ЕПВ“). Издаваните от ЕПВ европейски патенти следва, при искане от страна на патентопритежателя, да се ползват с единно действие съгласно настоящия регламент в участващите държави-членки. Такива патенти по-нататък се означават като „европейски патенти с единно действие“.
(6)
В съответствие с част девета от Европейската патентна конвенция група от договарящи страни по Европейската патентна конвенция могат да предвидят издадените за тези държави европейски патенти да имат единно действие. Настоящият регламент представлява специално споразумение по смисъла на член 142 от Европейската патентна конвенция, договор за регионални патенти по смисъла на член 45, алинея 1 от Договора за патентно коопериране от 19 юни 1970 г., последно изменен на 3 февруари 2001 г., и специално споразумение по смисъла на член 19 от Конвенцията за закрила на индустриалната собственост, подписана в Париж на 20 март 1883 г. и последно изменена на 28 септември 1979 г.
(7)
Единната патентна закрила следва да бъде постигната, като се осигури единно действие на европейските патенти на етапа след издаването им съгласно настоящия регламент и по отношение на участващите държави-членки. Основната характеристика на европейските патенти с единно действие следва да бъде техният единен характер, т.е. да осигуряват единна закрила и да имат едно и също действие в участващите държави-членки. Следователно всеки европейски патент с единно действие следва да бъде ограничаван, прехвърлян или обявяван за недействителен, или действието му да се прекратява само по отношение на всички участващи държави-членки. Европейски патент с единно действие следва да може да бъде лицензиран за цялата или за част от територията на участващите държави-членки. С цел да се гарантира еднакъв материалноправен обхват на закрилата, която се предоставя чрез единната патентна закрила, единствено европейските патенти, които са издадени за участващите държави-членки с еднакъв набор от претенции, следва да се ползват от единно действие. На последно място, единното действие, предоставено на европейски патент, следва да има акцесорен характер и следва да се счита, че не се е породило, доколкото основният европейски патент е бил обявен за недействителен или ограничен.
(8)
В съответствие с общите принципи на патентното право и с член 64, параграф 1 от Европейската патентна конвенция единната патентна закрила следва да има обратно действие в участващите държави-членки, считано от датата на публикуване на съобщението за издаване на европейския патент в Европейския патентен бюлетин. При пораждане на действието на единната патентна закрила участващите държави-членки следва да гарантират, че европейският патент се счита за непородил действие като национален патент на тяхната територия, за да се избегне двойната патентна закрила.
(9)
Европейският патент с единно действие следва да предоставя на своя притежател правото да забрани на всяко трето лице да извършва действия, срещу които патентът осигурява закрила. Това следва да се постигне чрез създаването на Единен патентен съд. По въпросите, които не попадат в приложното поле на настоящия регламент или на Регламент (ЕС) № 1260/2012 на Съвета от 17 декември 2012 г. за осъществяване на засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна закрила по отношение на приложимите правила за превод (3), следва да се прилагат разпоредбите на Европейската патентна конвенция, Споразумението за Единен патентен съд, включително разпоредбите от него, с които се определя обхватът на правото и неговите ограничения, както и националното право, включително разпоредбите на международното частно право.
(10)
Задължителните лицензии за европейските патенти с единно действие следва да се уреждат от правото на участващите държави-членки по отношение на съответните им територии.
(11)
В доклада си относно действието на настоящия регламент Комисията следва да направи оценка на действието на приложимите ограничения и при необходимост, да направи подходящи предложения, като отчита приноса на патентната система за иновациите и техническия прогрес, законните интереси на трети лица и първостепенните обществени интереси. Споразумението за Единен патентен съд не е пречка Европейският съюз да упражнява правомощията си в тази област.
(12)
В съответствие със съдебната практика на Съда на Европейския съюз принципът на изчерпване на правата следва да се прилага и по отношение на европейските патентни с единно действие. Следователно правата, които се предоставят с европейския патент с единно действие, не следва да се разпростират и върху действия, отнасящи се до закриляния с патента продукт, които се извършват в рамките на териториите на участващите държави-членки, след като този продукт е пуснат на пазара в Съюза от патентопритежателя.
(13)
Приложимият режим за вреди следва да се урежда от правото на участващите държави-членки, по-специално от разпоредбите за изпълнение на член 13 от Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (4).
(14)
Като обект на собственост даден европейски патент с единно действие следва да бъде разглеждан в своята цялост и във всички участващи държави-членки като национален патент на участващата държава-членка, определена въз основа на конкретни критерии като мястото на пребиваване, основното място на стопанска дейност или мястото на стопанска дейност на заявителя.
(15)
С цел да се насърчи и улесни използването за стопански цели на изобретенията, които са закриляни с европейски патенти с единно действие, притежателят на съответния патент следва да може да предлага лицензирането му срещу подходяща насрещна престация. За тази цел патентопритежателят следва да може да подаде до ЕПВ декларация, че е готов да предостави лиценз срещу подходяща насрещна престация. В този случай патентопритежателят следва да се ползва от намаление на таксите за поддържане, считано от момента получаване на декларацията от страна на ЕПВ.
(16)
Групата държави-членки, които прилагат разпоредбите от част девета от Европейската патентна конвенция, може да възлага на ЕПВ задачи и да създаде специален комитет към Административния съвет на Европейската патентна организация („специалният комитет“).
(17)
Участващите държави-членки следва да възложат на ЕПВ определени административни задачи, свързани с европейските патенти с единно действие, по-специално по отношение на разглеждането на исканията за единно действие, вписването на единно действие и на всяко ограничаване, лицензия, прехвърляне, обявяване на недействителност или прекратяване на действието на европейски патенти с единно действие, събирането и разпределението на таксите за поддържане, публикуването на преводите с информационна цел по време на преходен период и управлението на компенсаторната схема за възстановяване на разходите за превод, направени от заявителите, подали заявки за европейски патент, на език, различен от един от официалните езици на ЕПВ.
(18)
В рамките на специалния комитет участващите държави-членки следва да осигурят управлението и надзора на дейностите по изпълнение на задачите, възложени на ЕПВ от участващите държави-членки, да гарантират подаването на искания за единно действие в ЕПВ в срок от един месец от датата на публикуване на съобщението за издаване в Европейския патентен бюлетин, както и да гарантират, че тези искания се подават на езика на производството пред ЕПВ, придружени от превода, предписан през определен преходен период от Регламент (ЕС) № 1260/2012. Участващите държави-членки следва също така да осигурят определянето, в съответствие с правилата за гласуване, предвидени в член 35, алинея 2 от Европейската патентна конвенция, на размера на таксите за поддържане и дела от разпределението на таксите за поддържане съгласно критериите, установени в настоящия регламент.
(19)
Патентопритежателите следва да заплащат еднократна годишна такса за поддържане на европейските патенти с единно действие. Таксите за поддържане следва да се увеличават прогресивно през целия срок на патентната закрила и, заедно с таксите, дължими на Европейската патентна организация на етапа преди издаване на патента, следва да покриват всички разходи, свързани с издаването на европейския патент и с администрирането на единната патентна закрила. Размерът на таксите за поддържане следва да бъде определен с оглед на целта да се улеснят иновациите и да се насърчи конкурентоспособността на европейските предприятия, като се отчита положението на специфични образувания като малките и средните предприятия, например под формата на по-ниски такси. Той следва да отразява също така големината на пазара, обхванат от патента, и да бъде съпоставим с размера на националните такси за поддържане на средностатистически европейски патент с действие в участващите държави-членки към момента на първоначалното определяне на размера на таксите за поддържане.
(20)
Следва да се определят подходящият размер и разпределението на таксите за поддържане, за да се гарантира във връзка с единната патентна закрила, че всички разходи за изпълнението на задачите, възложени на ЕПВ, ще бъдат изцяло покрити със средства, получени от европейски патенти с единно действие, както и че приходите от таксите за поддържане, заедно с таксите, дължими на Европейската патентна организация по време на етапа преди издаването на патента, осигуряват балансиран бюджет на Европейската патентна организация.
(21)
Таксите за поддържане следва да се заплащат на Европейската патентна организация. ЕПВ следва да задържа определена част от сумата, за да покрие разходите, възникнали за ЕПВ при изпълнението на задачите във връзка с единната патентна закрила в съответствие с член 146 от Европейската патентна конвенция. Останалата част следва да се разпределя между участващите държави-членки и да се използва за цели, свързани с патентите. Делът от разпределението следва да се определя въз основа на справедливи, обективни и относими критерии, а именно равнището на патентна активност и големината на пазара, като следва да се гарантира минимална сума, която да бъде разпределена на всяка участваща държава-членка, за да се запази балансирано и устойчиво функциониране на системата. Разпределението следва да осигури компенсация за това, че нейният официален език е различен от един от официалните езици на ЕПВ, че има непропорционално ниско равнище на патентна активност, установено въз основа на Сравнителния доклад за иновациите в Европа, и/или че относително отскоро е член на Европейската патентна организация.
(22)
Засиленото партньорство между ЕПВ и централните ведомства по индустриална собственост на държавите-членки следва да позволи на ЕПВ редовно да използва, когато е целесъобразно, резултатите от всяко проучване, извършено от централните ведомства по индустриална собственост по заявка за национален патент, посочена като приоритетна в последваща заявка за европейски патент. Всички централни ведомства по индустриална собственост, в това число онези, които не извършват проучвания в хода на националната процедура по издаване на патенти, могат да имат важна роля в рамките на засиленото партньорство, като, наред с другото, предоставят консултации и помощ на възможни заявители на патенти, по-специално на малки и средни предприятия, като приемат заявки, като препращат заявките към ЕПВ и като разпространяват патентна информация.
(23)
Настоящият регламент се допълва от Регламент (ЕС) № 1260/2012, приет от Съвета в съответствие с член 118, втора алинея ДФЕС.
(24)
Компетентността по отношение на европейските патенти с единно действие следва да се установи и уреди чрез инструмент за създаване единна система за разглеждане на патентни спорове във връзка с европейските патенти и европейските патенти с единно действие.
(25)
Създаването на Единен патентен съд, който да разглежда дела относно европейския патент с единно действие, е от решаващо значение за осигуряване на нормалното действие на патента, последователността на съдебната практика и, съответно - правната сигурност, както и икономическата ефективност за патентопритежателите. Следователно от първостепенно значение е участващите държави-членки да ратифицират Споразумението за Единния патентен съд в съответствие с националните си конституционни и парламентарни процедури и да предприемат необходимите стъпки, така че този съд да започне работа в най-кратки срокове.
(26)
Настоящият регламент не следва да засяга правата на участващите държави-членки да издават национални патенти и не следва да заменя законодателството на участващите държави-членки в областта на патентите. Следва да се запази правото на заявителите на патент да избират национален патент, европейски патент с единно действие, европейски патент с действие в една или повече договарящи страни по Европейската патентна конвенция или европейски патент с единно действие, който освен това е валиден в една или повече договарящи страни по Европейската патентна конвенция, които не са сред участващите държави-членки.
(27)
Тъй като целта на настоящия регламент, а именно създаването на единна патентна закрила, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, поради мащаба и последиците на настоящия регламент, може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки, когато е целесъобразно - чрез засилено сътрудничество, в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
1. С настоящият регламент се осъществява засиленото сътрудничество в областта на създаването на единна патентна закрила, разрешено с Решение 2011/167/ЕС.
2. Настоящият регламент представлява специално споразумение по смисъла на член 142 от Конвенцията за издаване на европейски патенти от 5 октомври 1973 г., ревизирана на 17 декември 1991 г. и 29 ноември 2000 г. („Европейска патентна конвенция“).
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„участваща държава-членка“ означава държава-членка, която към момента на подаване на искане за единно действие съгласно член 9 участва в засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна закрила съгласно Решение 2011/167/ЕС или съгласно решение, прието в съответствие с член 331, параграф 1, втора или трета алинея ДФЕС;
б)
„европейски патент“ означава патент, издаден от Европейското патентно ведомство (ЕПВ) съгласно правилата и процедурите, установени в Европейската патентна конвенция;
в)
„европейски патент с единно действие“ означава европейски патент, който се ползва с единно действие в участващите държави-членки съгласно настоящия регламент;
г)
„Регистър на европейските патенти“ означава регистърът, който се води от ЕПВ съгласно член 127 от Европейската патентна конвенция;
д)
„Регистър за единна патентна закрила“ означава регистърът, който е част от Регистъра на европейските патенти и в който се вписва единното действие, както и всяко ограничаване, лицензия, прехвърляне, обявяване на недействителност или прекратяване на действието на европейски патент с единно действие;
е)
„Европейски патентен бюлетин“ означава периодичното издание, предвидено в член 129 от Европейската патентна конвенция.
Член 3
Европейски патент с единно действие
1. Европейски патент с еднакъв набор от претенции по отношение на всички участващи държави-членки, се ползва от единно действие в участващите държави-членки, при условие че неговото единно действие е било вписано в Регистъра за единна патентна закрила.
Европейски патент с различни претенции за различните участващи държави-членки, не се ползва с единно действие.
2. Европейският патент с единно действие има единен характер. Той осигурява единна закрила и има едно и също действие във всички участващи държави-членки.
Той може да бъде ограничаван, прехвърлян, обявяван за недействителен или действието му да бъде прекратявано само по отношение на всички участващи държави-членки.
Той може да бъде лицензиран по отношение на цялата или на част от територията на участващите държави-членки.
3. Счита се, че единното действие на европейския патент не се е породило, в степента, в която европейският патент е бил обявен за недействителен или ограничен.
Член 4
Дата на пораждане на действие
1. Европейският патент с единно действие поражда действие в участващите държави-членки на датата на публикуване от ЕПВ на съобщението за издаването на европейския патент в Европейския патентен бюлетин.
2. Участващите държави-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че когато единното действие на даден европейски патент е било вписано и се разпростира на тяхната територия, същият европейски патент не поражда действие като национален патент на тяхната територия към датата на публикуване на съобщението за издаването в Европейския патентен бюлетин.
ГЛАВА II
ПОСЛЕДИЦИ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАТЕНТ С ЕДИННО ДЕЙСТВИЕ
Член 5
Единна закрила
1. Европейският патент с единно действие дава на своя притежател правото да забрани на трети лица да извършват действия, срещу които патентът осигурява закрила, на цялата територия на участващите държави-членки, в които патентът има единно действие, при спазване на приложимите ограничения.
2. Обхватът на това право и неговите ограничения са еднакви във всички участващи държави-членки, в които патентът има единно действие.
3. Действията, срещу които патентът осигурява закрила, посочени в параграф 1, и приложимите ограничения се определят от правото, приложимо към европейските патенти с единно действие в участващата държава-членка, чието национално право е приложимо към европейския патент с единно действие като обект на собственост съгласно член 7.
4. В доклада си по член 16, параграф 1 Комисията прави оценка на действието на приложимите ограничения и, при необходимост, прави подходящи предложения.
Член 6
Изчерпване на правата, предоставени от европейски патент с единно действие
Правата, предоставени от европейския патент с единно действие, не се разпростират върху действия, които се отнасят до закриляния с патента продукт, извършени в участващите държави-членки, в които съответният патент има единно действие, след пускането на продукта на пазара в Съюза от патентопритежателя или с неговото съгласие, освен ако патентопритежателят има основателни причини да се противопостави на последващата търговия с продукта.
ГЛАВА III
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАТЕНТ С ЕДИННО ДЕЙСТВИЕ КАТО ОБЕКТ НА СОБСТВЕНОСТ
Член 7
Третиране на европейския патент с единно действие като национален патент
1. Европейският патент с единно действие, като обект на собственост, се счита в своята цялост и във всички участващи държави-членки за национален патент на участващата държава-членка, в която съответният патент има единно действие и в която съгласно Регистъра на европейските патенти:
а)
се намира мястото на пребиваване или основното място на стопанска дейност на заявителя към датата на подаване на заявката за европейски патент; или
б)
когато буква а) не се прилага - заявителят е имал място на стопанска дейност към датата на подаване на заявката за европейски патент.
2. Когато две или повече лица са вписани в Регистъра на европейските патенти като съзаявители, параграф 1, буква а) се прилага за съзаявителя, който е вписан първи. Когато това не е възможно, параграф 1, буква а) се прилага за следващия посочен съзаявител по реда на вписване. Когато параграф 1, буква а) не се прилага за нито един от съзаявителите, се прилага съответно параграф 1, буква б).
3. Когато мястото на пребиваване, основното място на стопанска дейност или мястото на стопанска дейност на нито един от съзаявителите не се намира в участваща държава-членка, в която съответният патент има единно действие, за целите на параграф 1 или 2 европейският патент с единно действие, като обект на собственост, се третира в своята цялост и във всички участващи държави-членки като национален патент на държавата, в която се намира седалището на Европейската патентна организация в съответствие с член 6, параграф 1 от Европейската патентна конвенция.
4. Придобиването на право не може да зависи от вписване в национален патентен регистър.
Член 8
Лицензионна готовност
1. Притежателят на европейски патент с единно действие може да подаде до ЕПВ декларация, че е готов да разреши на всяко лице да използва изобретението като лицензополучател срещу подходяща насрещна престация.
2. Лицензията, получена съгласно настоящия регламент, се счита за договорна лицензия.
ГЛАВА IV
ИНСТИТУЦИОНАЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 9
Административни задачи в рамките на Европейската патентна организация
1. Участващите държави-членки възлагат, по смисъла на член 143 от Европейската патентна конвенция, на ЕПВ следните задачи, които се изпълняват в съответствие с вътрешния правилник на ЕПВ:
а)
административно обслужване на исканията за единно действие на притежатели на европейски патенти;
б)
включване на Регистъра за единна патентна закрила в Регистъра на европейските патенти и административно обслужване на Регистъра за единна патентна закрила;
в)
приемане и вписване на декларации за лицензиране по член 8, тяхното оттегляне и лицензионни ангажименти, поети от притежателя на европейския патент с единно действие в международни органи по стандартизация;
г)
публикуване на преводите, посочени в член 6 от Регламент (ЕС) № 1260/2012, през посочения в същия член преходен период;
д)
събиране и управление на таксите за поддържане на европейски патенти с единно действие за годините след годината, в която съобщението за издаването му е публикувано в Европейския патентен бюлетин; събиране и управление на допълнителни такси за забавено плащане на такси за поддържане, когато забавеното плащане е направено в рамките на шест месеца от падежа, както и разпределение на част от събраните такси за поддържане в полза на участващите държави-членки;
е)
управление на компенсаторната схема за възстановяване на разходите за превод, посочена в член 5 от Регламент (ЕС) № 1260/2012;
ж)
гарантиране, че исканията за единно действие се подават от притежателя на европейски патент на езика на производството по смисъла на член 14, алинея 3 от Европейската патентна конвенция най-късно един месец след публикуване на съобщението за издаването в Европейския патентен бюлетин; както и
з)
гарантиране, че единното действие се отбелязва в Регистъра за единна патентна закрила, когато е било подадено искане за единно действие и по време на преходния период, предвиден в член 6 от Регламент (ЕС) № 1260/2012, че искането е било представено заедно с преводите, посочени в същия член, както и че ЕПВ бива уведомено за всякакви ограничавания, лицензии, прехвърляния и случаи на обявяване на недействителност на европейски патенти с единно действие.
2. Участващите държави-членки гарантират спазването на настоящия регламент при изпълнението на международните задължения, които са поели с Европейската патентна конвенция, и си сътрудничат за тази цел. В качеството си на договарящи страни по Европейската патентна конвенция участващите държави-членки гарантират управлението и надзора на дейностите по изпълнение на задачите по параграф 1 от настоящия член и осигуряват определянето на размера на таксите за поддържане съгласно член 12 от настоящия регламент и определянето на дела от разпределението на таксите за поддържане съгласно член 13 от настоящия регламент.
За тази цел те създават специален комитет към Административния съвет на Европейската патентна организация (наричан по-нататък „специалният комитет“) по смисъла на член 145 от Европейската патентна конвенция.
Специалният комитет се състои от представителите на участващите държави-членки и един представител на Комисията в качеството му на наблюдател, както и от техните заместници, които ги представляват в тяхно отсъствие. Членовете на специалния комитет могат да бъдат подпомагани от съветници или експерти.
Специалният комитет взема решения, като отчита надлежно позицията на Комисията и като спазва правилата, установени в член 35, алинея 2 от Европейската патентна конвенция.
3. Участващите държави-членки осигуряват ефективна правна защита пред компетентен съд на една или няколко участващи държави-членки срещу решения, взети от ЕПВ при изпълнение на задачите, посочени в параграф 1.
ГЛАВА V
ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ
Член 10
Принцип относно разходите
Разходите, направени от ЕПВ при изпълнение на допълнителните задачи, възложени му по смисъла на член 143 от Европейската патентна конвенция, от участващите държави-членки, се покриват от таксите, събрани от европейските патенти с единно действие.
Член 11
Такси за поддържане
1. Патентопритежателите заплащат на Европейската патентна организация такси за поддържане на европейските патенти с единно действие и допълнителни такси за забавено плащане. Тези такси са дължими за годините след годината, в която в Регистъра на европейските патенти е публикувано съобщението за издаването на европейски патент, който се ползва с единно действие.
2. Действието на европейския патент с единно действие се прекратява, ако таксата за поддържане и, когато е приложимо, някоя от допълнителните такси не е платена навреме.
3. Таксите за поддържане, дължими след получаване на декларацията, посочена в член 8, параграф 1, се намаляват.
Член 12
Размер на таксите за поддържане
1. Таксите за поддържане на европейски патенти с единно действие са:
а)
прогресивно нарастващи през целия срок на единната патентна закрила;
б)
достатъчни за покриване на всички разходи, свързани с издаването на европейския патент и администрирането на единната патентна закрила; и
в)
достатъчни, заедно с таксите, които се заплащат на Европейската патентна организация на етапа преди издаването, за да се гарантира балансиран бюджет на Европейската патентна организация.
2. Размерът на таксите за поддържане се определя при отчитане, наред с останалото, на положението на специфични образувания като малките и средните предприятия с цел:
а)
да се улеснят иновациите и да се насърчи конкурентоспособността на европейските предприятия;
б)
да се отчете големината на пазара, обхванат от патента; както и
в)
да е съпоставим с размера на националните такси за поддържане на средностатистически европейски патент, който поражда действие в участващите държави-членки към момента на първоначално определяне на размера на таксите за поддържане.
3. С оглед постигане на целите, установени в настоящата глава, се определя размер на таксите за поддържане, който:
а)
е равностоен на размера на таксите за поддържане, заплащани за средното географско покритие на действащи европейски патенти;
б)
отразява степента на поддържане на действащи европейски патенти;
в)
отразява броя на исканията за единно действие.
Член 13
Разпределение
1. ЕПВ задържа 50 процента от таксите за поддържане по член 11, платени за европейски патенти с единно действие. Останалата част от сумата се разпределя на участващите държави-членки в съответствие с дела от разпределението на таксите за поддържане, определен съгласно член 9, параграф 2.
2. За да се постигнат целите, установени в настоящата глава, делът от разпределението на таксите за поддържане между участващите държави-членки се определя въз основа на следните справедливи, обективни и относими критерии:
а)
брой на заявките за патенти;
б)
големината на пазара, като при това се гарантира минимална сума, която да бъде разпределена на всяка участваща държава-членка,
в)
компенсация за участващите държави-членки с:
i)
официален език, различен от един от официалните езици на ЕПВ,
ii)
непропорционално ниско равнище на патентна активност, и/или
iii)
относително скорошно членство в Европейската патентна организация.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 14
Сътрудничество между Комисията и ЕПВ
Комисията установява посредством работно споразумение тясно сътрудничество с ЕПВ в областите на приложение на настоящия регламент. Това сътрудничество включва редовен обмен на мнения относно действието на работното споразумение и по-специално по въпроса за таксите за поддържане и въздействието им върху бюджета на Европейската патентна организация.
Член 15
Прилагане на правото в областта на конкуренцията и на нелоялната конкуренция
Настоящият регламент не засяга прилагането на правото в областта на конкуренцията и на нелоялната конкуренция.
Член 16
Доклад за действието на настоящия регламент
1. Най-късно три години след датата на пораждане на действие на първия европейски патент с единно действие и на всеки пет години след това Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за действието на настоящия регламент и при необходимост прави подходящи предложения за изменението му.
2. Комисията редовно представя на Европейския парламент и на Съвета доклади за действието на таксите за поддържане, посочени в член 11, като отделя особено внимание на спазването на член 12.
Член 17
Уведомления от страна на участващите държави-членки
1. До началната дата на прилагане на настоящия регламент участващите държави-членки уведомяват Комисията относно мерките, приети в съответствие с член 9.
2. Всяка участваща държава-членка уведомява Комисията за мерките, приети в съответствие с член 4, параграф 2, до началната дата на прилагане на настоящия регламент или в случай на участваща държава-членка, в която Единният патентен съд няма изключителна компетентност по отношение на европейските патенти с единно действие към началната дата на прилагане на настоящия регламент, до датата, от която Единният патентен съд получи такава изключителна компетентност в тази участваща държава-членка.
Член 18
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Той се прилага от по-късната от следните дати: 1 януари 2014 г. или датата на влизане в сила на Споразумението за Единен патентен съд („Споразумението“).
Чрез дерогация от член 3, параграфи 1 и 2 и член 4, параграф 1 европейски патент, за който е вписано единно действие в Регистъра за единна патентна закрила, има единно действие единствено в тези участващи държави-членки, в които Единният патентен съд има изключителна компетентност по отношение на европейските патенти с единно действие към датата на вписването.
3. Всяка участваща държава-членка уведомява Комисията за ратифицирането на споразумението в момента на депозиране на своя документ за ратификация. Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз датата на влизане в сила на споразумението и списък на държавите-членки, ратифицирали споразумението към датата на влизането му в сила. Впоследствие Комисията актуализира редовно списъка на участващите държави-членки, ратифицирали споразумението, и публикува актуализирания списък в Официален вестник на Европейския съюз.
4. Участващите държави-членки осигуряват въвеждането на мерките, предвидени в член 9, до началната дата на прилагане на настоящия регламент.
5. Всяка участваща държава-членка гарантира, че мерките, посочени в член 4, параграф 2, са въведени до началната дата на прилагане на настоящия регламент или, в случай на участваща държава-членка, в която Единният патентен съд няма изключителна компетентност по отношение на европейските патенти с единно действие към началната дата на прилагане на настоящия регламент, до датата, от която Единният патентен съд получи такава изключителна компетентност в тази участваща държава-членка.
6. Единна патентна закрила може да бъде поискана за всеки европейски патент, издаден на началната дата на прилагане на настоящия регламент или след това.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в участващите държави-членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2012 година.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 1257/2012,
17. detsember 2012,
tõhustatud koostöö rakendamise kohta ühtse patendikaitse loomise valdkonnas
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 118 esimest lõiku,
võttes arvesse nõukogu 10. märtsi 2011. aasta otsust 2011/167/EL, millega antakse luba tõhustatud koostööks ühtse patendikaitse loomise valdkonnas (1),
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Liidu lepingu artikli 3 lõikes 3 sätestatud eesmärkide saavutamisele aitab kaasa õiguslike tingimuste loomine, mis võimaldavad ettevõtjatel kohandada oma tegevust toodete tootmiseks ja turustamiseks riigipiiride üleselt ning pakuvad ettevõtjatele rohkem valikuid ja võimalusi. Ettevõtjatele kättesaadavate õiguslike vahendite hulgas peaks olema patendikaitse, mis on ühetaoline kogu siseturul või vähemalt olulisel osal sellest.
(2)
Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikli 118 esimesele lõigule kuulub siseturu rajamise ja selle toimimise raames võetavate meetmete hulka ühetaolise patendikaitse loomine kogu liidus ning kogu liitu hõlmava tsentraliseeritud loaandmise, koordineerimise ja järelevalve korra kehtestamine.
(3)
Nõukogu võttis 10. märtsil 2011 vastu otsuse 2011/167/EL, millega antakse Belgiale, Bulgaariale, Tšehhi Vabariigile, Taanile, Saksamaale, Eestile, Iirimaale, Kreekale, Prantsusmaale, Küprosele, Lätile, Leedule, Luksemburgile, Ungarile, Maltale, Madalmaadele, Austriale, Poolale, Portugalile, Rumeeniale, Sloveeniale, Slovakkiale, Soomele, Rootsile ning Ühendkuningriigile (edaspidi „osalevad liikmesriigid”) luba seada sisse tõhustatud koostöö ühtse patendikaitse loomise valdkonnas.
(4)
Ühtne patendikaitse edendab teaduse ja tehnoloogia arengut ning siseturu toimimist, muutes juurdepääsu patendisüsteemile lihtsamaks, odavamaks ja õiguskindlaks. See parandab ka patendikaitse taset, luues võimaluse saada ühtset patendikaitset osalevates liikmesriikides ning kõrvaldada kulud ja muuta süsteem kogu liidus ettevõtjate jaoks lihtsamalt kasutatavaks. Ühtset patendikaitset peaksid saama kasutada Euroopa patendi omanikud nii osalevatest liikmesriikidest kui ka teistest riikidest, sõltumata oma kodakondsusest, elu- või asukohast.
(5)
Euroopa patentide väljaandmise 5. oktoobri 1973. aasta konventsiooniga, mis on läbi vaadatud 17. detsembril 1991 ja 29. novembril 2000 (edaspidi „Euroopa patendikonventsioon”), loodi Euroopa Patendiorganisatsioon, millele tehti ülesandeks Euroopa patentide väljaandmine. Seda ülesannet täidab Euroopa Patendiamet. Euroopa Patendiameti väljastatud Euroopa patendil peaks patendiomaniku taotlusel olema käesoleva määruse alusel ühtne toime osalevates liikmesriikides. Sellisele patendile osutatakse edaspidi kui ühtse toimega Euroopa patendile.
(6)
Euroopa Patendikonventsiooni IX osa kohaselt võib Euroopa Patendikonventsiooni osalisriikide grupp näha ette, et nende riikide suhtes väljaantud Euroopa patendil on nende territooriumil ühtne toime. Käesolev määrus kujutab endast erikokkulepet Euroopa Patendikonventsiooni artikli 142 tähenduses, regionaalset patendikokkulepet 19. juuni 1970. aasta patendikoostöölepingu, mida on viimati muudetud 3. veebruaril 2001, artikli 45 lõike 1 tähenduses ning eraldi kokkulepet tööstusomandi kaitse konventsiooni (allkirjastatud Pariisis 20. märtsil 1883 ja muudetud 28. septembril 1979) artikli 19 tähenduses.
(7)
Ühtne patendikaitse tuleks saavutada, andes käesoleva määrusega Euroopa patentidele ühtse toime patendi väljastamise järgses etapis kõikides osalevates liikmesriikides. Ühtse toimega Euroopa patendi peamine tunnus peaks olema selle ühtne olemus, st et see pakub ühetaolist kaitset ja sellel on osalevates liikmesriikides ühesugune toime. Seega peaks ühtse toimega Euroopa patenti saama piirata, üle anda, tühistada või selle kehtivus peaks lõppema üksnes kõigi osalevate liikmesriikide suhtes. Ühtse toimega Euroopa patenti peaks olema võimalik litsentsida osalevate liikmesriikide kogu territooriumil või nende territooriumi osal. Selleks et tagada ühtse patendikaitse ühetaoline sisu, peaks ühtset toimet omama üksnes need Euroopa patendid, mis on väljastatud kõikide osalevate liikmesriikide jaoks samade nõuete alusel. Lisaks peaks Euroopa patendile omistatud ühtne toime olema täiendavat laadi ning juhul, kui algne Euroopa patent tühistatakse või seda piiratakse, peaks seda käsitama nii, et ka patendi ühtset toimet ei ole samas ulatuses tekkinud.
(8)
Vastavalt patendiõiguse üldpõhimõtetele ja Euroopa patendikonventsiooni artikli 64 lõikele 1 peaks ühtne patendikaitse osalevates liikmesriikides jõustuma tagasiulatuvalt alates kuupäevast, mil Euroopa Liidu Patendibülletäänis avaldatakse Euroopa patendi väljaandmise teade. Ühtse patendikaitse jõustumisel peaks osalev liikmesriik tagama, et Euroopa patenti ei käsitata tema territooriumil jõustunud riikliku patendina, et vältida patendikaitse dubleerimist.
(9)
Ühtse toimega Euroopa patent peaks andma selle omanikule õiguse takistada kolmandat isikut panemast toime tegusid, mille vastu patent annab kaitse. See tuleks tagada ühtse patendikohtu asutamisega. Käesoleva määruse või nõukogu 17. detsembri 2012. aasta määrusega (EL) nr 1260/2012 (tõhustatud koostöö rakendamise kohta ühtse patendikaitse loomise valdkonnas kohaldatava tõlkekorralduse osas) (3) hõlmamata küsimuste suhtes tuleks kohaldada Euroopa patendikonventsiooni, ühtset patendikohut käsitlevat lepingut, sealhulgas selle sätteid õiguse ulatuse ja piirangute kohta, ning siseriiklikku õigust, sealhulgas rahvusvahelise eraõiguse norme.
(10)
Ühtse toimega Euroopa patente puudutavaid sundlitsentse tuleks nende vastavate territooriumide osas reguleerida osalevate liikmesriikide õigusaktidega.
(11)
Käesoleva määruse toimimist käsitlevas aruandes peaks komisjon hindama kohaldatavate piirangute toimimist ja esitama vajaduse korral asjakohased ettepanekud, võttes arvesse patendisüsteemi panust innovatsiooni ja tehnoloogia arengusse, kolmandate isikute õiguspäraseid huve ja ühiskonna vältimatuid huve. Ühtset patendikohut käsitlev leping ei takista Euroopa Liidul teostamast oma õigusi selles valdkonnas.
(12)
Kooskõlas Euroopa Liidu Kohtu kohtupraktikaga tuleks õiguste ammendumise põhimõtet kohaldada ka ühtse toimega Euroopa patentidele. Seega ei peaks ühtse toimega Euroopa patendist tulenevad õigused laienema toimingutele, mis on seotud kõnealuse patendiga hõlmatud tootega ning mida tehakse osalevates liikmesriikides pärast seda, kui patendiomanik on toote liidus turule lasknud.
(13)
Kahju hüvitamise suhtes kohaldatav kord peaks olema reguleeritud osalevate liikmesriikide õigusega, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/48/EÜ (intellektuaalomandi õiguste jõustamise kohta) (4) artikli 13 rakendussätetega.
(14)
Ühtse toimega Euroopa patenti kui varaeset peaks käsitama tervikuna ning kõigis osalevates liikmesriikides selle osaleva liikmesriigi riikliku patendina, kes määratletakse vastavalt erikriteeriumitele nagu patenditaotleja elukoht, peamine tegevuskoht või tegevuskoht.
(15)
Selleks et edendada ja lihtsustada ühtse toimega Euroopa patendiga kaitstud leiutiste majanduslikku kasutamist, peaks asjaomase patendi omanikul olema võimalik patenti litsentsida kohase tasu eest. Selleks peaks olema patendi omanikul võimalik esitada Euroopa Patendiametile asjakohase avalduse, milles ta kinnitab oma valmisolekut anda litsents teatava tasu eest. Sellisel juhul tuleks alates Euroopa Patendiameti poolt sellise avalduse kättesaamisest vähendada patendiomaniku pikendamislõivusid.
(16)
Euroopa patendikonventsiooni IX osa kohaselt võib osalisriikide grupp, tuginedes asjakohastele sätetele, anda Eurooa Patendiametile ülesandeid ning luua Euroopa Patendiorganisatsiooni haldusnõukogu erikomisjoni (edaspidi „erikomisjon”).
(17)
Osalevad liikmesriigid peaksid andma Euroopa Patendiametile teatavaid ühtse toimega Euroopa patendiga seonduvaid haldusülesandeid, eelkõige seoses järgmisega: ühtse toime taotluste haldamine; ühtse toime registreerimine ja ühtse toimega Euroopa patentide piirangute, litsentside, üleandmiste, tühistamise või kehtivuse lõppemise registreerimine; pikendamislõivude kogumine ja jagamine; üleminekuperioodil teavitamise eesmärgil tõlgete avaldamine ning nende Euroopa patendi taotlejate tõlkekulude hüvitamissüsteemi haldamine, kes esitavad taotluse muus keeles kui üks Euroopa Patendiameti ametlikest töökeeltest.
(18)
Osalevad liikmesriigid peaksid erikomisjoni raames tagama osalevate liikmesriikide poolt Euroopa Patendiametile antud ülesannetega seotud juhtimise ja järelevalve, tagama, et ühtse toime taotlused esitatakse Euroopa Patendiametile ühe kuu jooksul pärast patendi väljaandmise teate avaldamise kuupäeva Euroopa Patendibülletäänis ning tagama, et taotlused esitatakse üleminekuperioodil Euroopa Patendiametile menetluskeeles koos nõukogu … määrusega (EL) nr 1260/2012 ettenähtud tõlkega. Osalevad liikmesriigid peaksid samuti tagama, et Euroopa patendikonventsiooni artikli 35 lõikes 2 ette nähtud hääletamiskorra kohaselt määratakse pikendamislõivude suurus ja liikmesriikide osakaal jagatavates pikendamislõivudes kindlaks vastavalt käesolevas määruses sätestatud kriteeriumitele.
(19)
Patendiomanikud peaksid ühtse toimega Euroopa patendi eest tasuma ühtset iga-aastast pikendamislõivu. Pikendamislõivud peaksid patendikaitse ajal olema astmelised ning need peaksid koos tasudega, mis makstakse Euroopa Patendiorganisatsioonile patendi väljaandmisele eelnevas etapis, katma kõik Euroopa patendi väljaandmise ja ühtse patendikaitse haldamisega seotud kulud. Pikendamislõivude suurus peaks kindlaks määratama eesmärgiga lihtsustada innovatsiooni ja toetada Euroopa ettevõtete konkurentsivõimet, võttes arvesse väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate eriolukorda, näiteks väiksemate lõivude kujul. See peaks kajastama ka patendiga kaetud turu suurust ja olema sarnane riiklikele pikendamislõivudele, mida võetakse keskmise Euroopa patendi eest osalevas liikmesriigis ajal, kui esimest korda määratakse kindlaks pikendamislõivu suurus.
(20)
Pikendamislõivude asjakohane tase ja jagamine tuleks kindlaks määrata eesmärgiga tagada, et kõik Euroopa Patendiametile ühtse patendikaitsega seotud ülesannete täitmise kulud on täielikult kaetud ühtse toimega Euroopa patentidest tulenevatest vahenditest ning et pikendamislõivudest saadavad tulud koos tasudega, mis tuleb maksta Euroopa Patendiorganisatsioonile patendi väljaandmisele eelnevas etapis, tagaksid Euroopa Patendiorganisatsiooni tasakaalustatud eelarve.
(21)
Pikendamislõivud tuleks tasuda Euroopa Patendiorganisatsioonile. Euroopa Patendiamet peaks kinni pidama summa, millega katta kulud, mis on Euroopa Patendiametis tekkinud ühtse patendikaitsega seotud ülesandeid täites vastavalt Euroopa patendikonventsiooni artiklile 146. Järelejääv summa tuleks jagada osalevate liikmesriikide vahel ning seda summat tuleks kasutada patendiga seotud eesmärkidel. Jagamine peaks põhinema õiglastel, võrdsetel ja asjakohastel kriteeriumitel, nimelt patendialase tegevuse tasemel ja turu suurusel, ning tuleks tagada miinimumsumma jagamine igale osalevale liikmesriigile, et säilitada süsteemi tasakaalustatud ja jätkusuutlik toimimine. Jagamisega peaks kompenseeritama seda, et ametlikuks keeleks on muu keel kui üks Euroopa Patendiameti ametlikest töökeeltest, et patendialane tegevus, mis määratakse kindlaks Euroopa innovatsioonitegevuse tulemustabeli alusel, on ebaproportsionaalselt väike ja/või et Euroopa Patendiorganisatsiooni liikmeks saadi suhteliselt hiljuti.
(22)
Tõhustatud partnerlus Euroopa Patendiameti ja liikmesriikide tööstusomandi õiguskaitse keskametite vahel peaks võimaldama Euroopa Patendiametil vajaduse korral korrapäraselt kasutada tööstusomandi õiguskaitse keskametite otsingutulemusi seoses riigisiseste patenditaotlustega, mille muudab oluliseks hilisem Euroopa patendi taotluse esitamine. Kõik tööstusomandi õiguskaitse keskametid, sealhulgas need, kes riikliku patendi väljaandmise menetluse käigus otsinguid läbi ei vii, võivad tõhustatud partnerluse raames mängida olulist rolli ning nad võivad muu hulgas nõustada ja toetada patentide võimalikke taotlejaid, eelkõige väikeseid ja keskmise suurusega ettevõtjaid, võttes vastu taotlusi ja edastades need Euroopa Patendiametile ning jagades teavet patentide kohta.
(23)
Käesolevat määrust täiendab määrus (EL) nr 1260/2012, mille nõukogu on vastu võtnud vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 118 teisele lõigule.
(24)
Ühtse toimega Euroopa patentide jaoks tuleks kehtestada kohtualluvusreeglid ja seda peaks reguleerima õigusaktiga, millega luuakse Euroopa patentide ja ühtse toimega Euroopa patentide jaoks ühtne patendivaidluste lahendamise süsteem.
(25)
Et tagada ühtse toimega Euroopa patendi tõrgeteta toimimine, kohtupraktika järjepidevus ja sellest tingitud õiguskindlus ning kulutasuvus patendiomanikele, on otsustavalt tähtis luua ühtne Euroopa patendikohus ühtse toimega Euroopa patendiga seotud kohtuasjade arutamiseks. Seepärast on väga oluline, et osalevad liikmesriigid ratifitseeriksid ühtse patendikohtu lepingu kooskõlas siseriiklike põhiseaduslike ja parlamentaarsete menetlustega ning võtaksid vajalikud meetmed, et kohus saaks võimalikult kiiresti tööle hakata.
(26)
Käesoleva määrusega ei tohiks piirata osalevate liikmesriikide õigust välja anda riiklikke patente ning see ei peaks asendama osalevate liikmesriikide õigusakte patentide kohta. Patenditaotlejatele peaks jääma vabadus omandada kas riiklik patent, ühtse toimega Euroopa patent, Euroopa patent, mis kehtib kas ühes või mitmes Euroopa patendikonventsiooni osalisriigis, või ühtse toimega Euroopa patent, mis on kinnitatud veel ühes või mitmes Euroopa patendikonventsiooni osalisriigis, kes ei kuulu osalevate liikmesriikide hulka.
(27)
Kuna käesoleva määruse eesmärki, nimelt luua ühtne patendikaitse, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning käesoleva määruse ulatuse ja toime tõttu seda parem saavutada liidu tasandil, võib liit vajaduse korral tõhustatud koostööd tehes võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
Artikkel 1
Reguleerimisese
1. Käesoleva määrusega rakendatakse tõhustatud koostööd ühtse patendikaitse loomise valdkonnas, milleks on luba antud otsusega 2011/167/EL.
2. Käesolev määrus kujutab endast erikokkulepet Euroopa patentide väljaandmise 5. oktoobri 1973. aasta konventsiooni, mis on läbi vaadatud 17. detsembril 1991 ja 29. novembril 2000 (edaspidi „Euroopa patendikonventsioon”), artikli 142 tähenduses.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „osalev liikmesriik”- liikmesriik, kes artiklis 9 osutatud ühtse toime taotluse esitamise ajal teeb tõhustatud koostööd ühtse patendikaitse loomise valdkonnas vastavalt otsusele 2011/167/EL või vastavalt otsusele, mis on vastu võetud vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 331 lõike 1 teisele või kolmandale lõigule;
b) „Euroopa patent”- patent, mille on andnud Euroopa Patendiamet Euroopa patendikonventsioonis sätestatud eeskirjade ja menetluste kohaselt;
c) „ühtse toimega Euroopa patent”- Euroopa patent, millel on käesoleva määruse kohaselt osalevates liikmesriikides ühtne toime;
d) „Euroopa patendiregister”- register, mida peab Euroopa Patendiamet vastavalt Euroopa patendikonventsiooni artiklile 127;
e) „ühtse patendikaitse register”- Euroopa patendiregistri osaks olev register, milles registreeritakse ühtse toimega Euroopa patendi ühtne toime ja selle piiramine, litsentsimine, üleandmine, tühistamine või kehtivuse lõppemine;
f) „Euroopa Patendibülletään”- Euroopa patendikonventsiooni artikliga 129 ettenähtud perioodiline väljaanne.
Artikkel 3
Ühtse toimega Euroopa patent
1. Kõigis osalevates liikmesriikides samade nõuete alusel antaval Euroopa patendil on osalevates liikmesriikides ühtne toime, kui selle ühtne toime on registreeritud ühtse patendikaitse registris.
Euroopa patent, mis on välja antud erinevates osalevates liikmesriikides eri nõuete alusel, ei ole ühtse toimega.
2. Ühtse toimega Euroopa patent on olemuselt ühtne. See tagab ühetaolise kaitse ning sellel on ühesugune toime kõigis osalevates liikmesriikides.
Seda saab piirata, üle anda või tühistada ja selle kehtivus saab lõppeda üksnes kõikide osalevate liikmesriikide suhtes.
Litsentsi võib selle kohta anda osalevate liikmesriikide kogu territooriumi või territooriumi osa kohta.
3. Kui Euroopa patent on tühistatud või seda on piiratud, siis loetakse, et tühistatud või piiratud ulatuses Euroopa patendi ühtset toimet ei tekkinud.
Artikkel 4
Jõustumise kuupäev
1. Ühtse toimega Euroopa patent jõustub osalevates liikmesriikides kuupäeval, mil Euroopa Patendiamet avaldab Euroopa Patendibülletäänis Euroopa patendi väljaandmise teate.
2. Osalevad liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et kui Euroopa patendi ühtne toime on registreeritud ja laieneb nende territooriumile, ei käsitata kõnealust Euroopa patenti nende territooriumil alates Euroopa Patendibülletäänis patendi väljaandmise teate avaldamisest jõustunud riikliku patendina.
II PEATÜKK
ÜHTSE TOIMEGA EUROOPA PATENDI TOIME
Artikkel 5
Ühetaoline kaitse
1. Ühtse toimega Euroopa patent annab selle omanikule õiguse takistada kolmandat isikut selliste osalevate liikmesriikide territooriumil, kus patendil on ühtne toime, panemast toime tegusid, mille vastu see annab kaitse, kui kohaldatavatest piirangutest ei tulene teisiti.
2. Kõnealuse õiguse ulatus ja piirangud on ühetaolised kõikides osalevates liikmesriikides, kus patendil on ühtne toime.
3. Lõikes 1 osutatud teod, mille vastu patent annab kaitse, ja kohaldatavad piirangud määratletakse õigusega, mida kohaldatakse ühtse toimega Euroopa patendi suhtes selles osalevas liikmesriigis, kelle siseriiklikku õigust kohaldatakse ühtse toimega Euroopa patendi kui varaeseme suhtes kooskõlas artikliga 7.
4. Artikli 16 lõikes 1 nimetatud aruandes hindab komisjon kohaldatavate piirangute toimimist ja esitab vajaduse korral asjakohased ettepanekud.
Artikkel 6
Ühtse toimega Euroopa patendist tulenevate õiguste ammendumine
Ühtse toimega Euroopa patendist tulenevad õigused ei laiene patendiga kaitstud tootega seotud toimingutele, mida tehakse selliste osalevates liikmesriikides, kus kõnealusel patendil on ühtne toime, pärast seda, kui patendiomanik on lasknud kõnealuse toote liidu turule, või on seda tehtud tema nõusolekul, välja arvatud juhul, kui patendiomanikul on seaduspärased põhjused olla vastu toote edasisele kasutamisele ärilistel eesmärkidel.
III PEATÜKK
ÜHTSE TOIMEGA EUROOPA PATENT KUI VARAESE
Artikkel 7
Ühtse toimega Euroopa patendi käsitamine riikliku patendina
1. Ühtse toimega Euroopa patenti kui varaeset peaks käsitama tervikuna ja kõigis osalevates liikmesriikides selle osaleva liikmesriigi riikliku patendina, kus kõnealusel patendil on ühtne toime ja kus, vastavalt Euroopa patendiregistrile:
a)
oli patenditaotleja elukoht või peamine tegevuskoht Euroopa patendi taotluse esitamise kuupäeval või
b)
kui punkt a ei ole kohaldatav, oli Euroopa patendi taotluse esitamise kuupäeval patenditaotleja tegevuskoht.
2. Kui Euroopa patendiregistrisse kantakse ühistaotlejatena kaks või enam isikut, kohaldatakse lõike 1 punkti a esimesena nimetatud ühistaotleja suhtes. Kui see ei ole võimalik, kohaldatakse lõike 1 punkti a järgmisena nimetatud ühistaotleja suhtes. Kui lõike 1 punkti a ei ole võimalik kohaldada ühegi ühistaotleja suhtes, kohaldatakse samamoodi lõike 1 punkti b.
3. Kui ühegi patenditaotleja elukoht, peamine tegevuskoht või tegevuskoht ei ole osalevas liikmesriigis, kus kõnealusel patendil on ühtne toime lõike 1 või 2 tähenduses, käsitatakse ühtse toimega Euroopa patenti kui varaeset tervikuna ja kõikides osalevates liikmesriikides selle riigi riikliku patendina, kus Euroopa Patendiorganisatsioonil on peakorter vastavalt Euroopa patendikonventsiooni artikli 6 lõikele 1.
4. Õiguse omandamine ei või sõltuda ühestki riikliku patendiregistri kandest.
Artikkel 8
Õiguse litsentsid
1. Ühtse toimega Euroopa patendi omanik võib esitada Euroopa Patendiametile avalduse selle kohta, et ta on asjakohase tasu eest valmis lubama mis tahes isikul litsentsiaadina leiutist kasutada.
2. Käesoleva määruse alusel omandatud litsentsi käsitatakse lepingulise litsentsina.
IV PEATÜKK
INSTITUTSIONAALSED SÄTTED
Artikkel 9
Haldusülesanded Euroopa Patendiorganisatsiooni raames
1. Osalevad liikmesriigid annavad Euroopa patendikonventsiooni artikli 143 tähenduses Euroopa Patendiametile järgmised ülesanded, mida täidetakse vastavalt Euroopa Patendiameti sise-eeskirjadele:
a)
Euroopa patendi omanike ühtse toime taotluste haldamine;
b)
ühtse patendikaitse registri sisseviimine Euroopa patendiregistrisse ja ühtse patendikaitse registri haldamine;
c)
artiklis 8 osutatud litsentsimisavalduste vastuvõtmine ja registreerimine, nende tühistamine ning ühtse toimega Euroopa patendi omaniku võetud litsentsimiskohustused rahvusvahelistes standardiasutustes;
d)
määruse (EL) nr 1260/2012 artiklis 6 osutatud tõlgete avaldamine kõnealuses artiklis osutatud üleminekuperioodil;
e)
ühtse toimega Euroopa patentide pikendamislõivude kogumine ja haldamine sellele aastale järgnevatel aastatel, kui Euroopa Patendibülletäänis avaldatakse väljaandmise teade; lisatasude kogumine ja haldamine pikendamislõivude hilinenud maksete korral, kui selline hilinenud makse tehakse kuue kuu jooksul pärast maksetähtaega, samuti kogutud pikendamislõivudest osa jagamine osalevate liikmesriikide vahel;
f)
Euroopa patendi taotlejate määruse (EL) nr 1260/2012 artiklis 5 osutatud tõlkekulude hüvitamissüsteemi haldamine;
g)
selle tagamine, et Euroopa patendi omanik esitab ühtse toime taotlused Euroopa patendikonventsiooni artikli 14 lõikes 3 määratletud menetluskeeles mitte hiljem kui üks kuu pärast patendi väljaandmise teate avaldamist Euroopa Patendibülletäänis; ning
h)
selle tagamine, et ühtse toime taotluse esitamise järel kantakse ühtne toime ühtse patendikaitse registrisse ja et määruse (EL) nr 1260/2012 artiklis 6 sätestatud üleminekuperioodi jooksul lisatakse sellele kõnealuses artiklis osutatud tõlked ning et Euroopa Patendiametile teatatakse ühtse toimega Euroopa patendi võimalikest piirangutest, litsentsidest, üleandmistest ja tagasivõtmistest.
2. Osalevad liikmesriigid tagavad Euroopa patendikonventsiooniga võetud rahvusvaheliste kohustuste täitmisel käesoleva määruse järgimise ning teevad sel eesmärgil koostööd. Euroopa patendikonventsiooni osalisriikidena tagavad osalevad liikmesriigid käesoleva artikli lõikes 1 osutatud ülesannetega seotud toimingute juhtimise ja järelevalve ning tagavad pikendamislõivude suuruse kindlaksmääramise vastavalt käesoleva määruse artiklile 12 ja jagatavates pikendamislõivudes liikmesriikide osakaalu kindlaksmääramise vastavalt käesoleva määruse artiklile 13.
Selleks kutsutakse kokku Euroopa Patendiorganisatsiooni haldusnõukogu erikomisjon (edaspidi „erikomisjon”) Euroopa patendikonventsiooni artikli 145 tähenduses.
Erikomisjon koosneb osalevate liikmesriikide esindajatest ja ühest komisjoni esindajast, kes tegutseb vaatlejana, ning nende äraolekul asendusliikmetest. Erikomisjoni liikmeid võivad abistada nõustajad või eksperdid.
Erikomisjon võtab oma otsused vastu, võttes nõuetekohaselt arvesse komisjoni seisukohta ja järgides Euroopa patendikonventsiooni artikli 35 lõikes 2 sätestatud eeskirju.
3. Osalevad liikmesriigid tagavad tõhusa õiguskaitse ühe või mitme osaleva liikmesriigi pädevas kohtus seoses lõikes 1 osutatud ülesandeid täitva Euroopa Patendiameti otsustega.
V PEATÜKK
FINANTSSÄTTED
Artikkel 10
Kulupõhimõte
Kulud, mis on Euroopa Patendiametil tekkinud nende lisaülesannete täitmisel, mille osalevad liikmesriigid on talle andnud Euroopa patendikonventsiooni artikli 143 tähenduses, kaetakse ühtse toimega Euroopa patendiga seoses saadud tasudest.
Artikkel 11
Pikendamislõivud
1. Patendiomanik tasub ühtse toimega Euroopa patendi pikendamislõivud ja nende maksetähtaja ületamisest tingitud lisatasud Euroopa Patendiorganisatsioonile. Kõnealused lõivud kuuluvad tasumisele sellele aastale järgnevatel aastatel, kui Euroopa Patendibülletäänis avaldatakse ühtse toimega Euroopa patendi väljaandmise teade.
2. Ühtse toimega Euroopa patendi kehtivus lõppeb, kui pikendamislõiv, ja kui seda tuleb maksta, siis ka lisatasu, ei ole õigeaegselt makstud.
3. Vähendatakse pikendamislõivusid, mis kuuluvad tasumisele pärast artikli 8 lõikes 1 osutatud avalduse kättesaamist.
Artikkel 12
Pikendamislõivu suurus
1. Ühtse toimega Euroopa patendi pikendamislõivud on
a)
ühtse patendikaitse kehtivuse ajal astmelised,
b)
piisavad, et katta kõik ühtse patendikaitse andmise ja haldamisega seonduvad kulud, ning
c)
piisavad, et tagada koos Euroopa Patendiorganisatsioonile patendi väljaandmisele eelnevas etapis makstavate tasudega Euroopa Patendiorganisatsiooni eelarve tasakaal.
2. Pikendamislõivude suurus määratakse kindlaks, võttes muu hulgas arvesse konkreetsete üksuste, nagu väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate olukorda, ning eesmärgiga:
a)
lihtsustada innovatsiooni ja toetada Euroopa ettevõtete konkurentsivõimet,
b)
peegeldada patendiga kaetud turu suurust ning
c)
sarnaneda riikliku pikendamislõivuga, mis kehtib osalevas liikmesriigis keskmise Euroopa patendi jõustumise suhtes ajal, mil pikendamislõivu suurus määratakse kindlaks esimest korda.
3. Selleks et saavutada käesolevas peatükis sätestatud eesmärke, kehtestatakse pikendamislõivud tasemel, mis
a)
on samaväärne pikendamislõivuga, mis tuleb tasuda praeguste Euroopa patentide keskmise geograafilise ulatuse eest,
b)
peegeldab praeguste Euroopa patentide pikendamise määra ning
c)
peegeldab ühtse toime taotluste arvu.
Artikkel 13
Jagamine
1. Euroopa Patendiamet peab kinni 50 protsenti artiklis 11 osutatud pikendamislõivust, mis on tasutud ühtse toimega Euroopa patendi eest. Järelejääv summa jagatakse osalevate liikmesriikide vahel vastavalt artikli 9 lõike 2 kohaselt kindlaks määratud liikmesriikide osakaalule jagatavates pikendamislõivudes.
2. Selleks et saavutada käesolevas peatükis sätestatud eesmärgid, kehtestatakse pikendamislõivude jagamiseks osalevate liikmesriikide vahel osakaal järgmiste õiglaste, võrdsete ja asjakohaste kriteeriumite alusel:
a)
patenditaotluste arv;
b)
turu suurus, tagades samal ajal miinimumsumma jagamise igale osalevale liikmesriigile;
c)
kompensatsioon osalevatele liikmesriikidele:
i)
kelle ametlikuks keeleks on muu keel kui üks Euroopa Patendiameti ametlikest töökeeltest,
ii)
kelle patendialane tegevus on ebaproportsionaalselt väike ja/või
iii)
kes on saanud Euroopa Patendiorganisatsiooni liikmeks suhteliselt hiljuti.
VI PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 14
Koostöö komisjoni ja Euroopa Patendiameti vahel
Komisjon teeb käesoleva määrusega reguleeritud valdkondades koostöökokkuleppe alusel Euroopa Patendiametiga tihedat koostööd. Kõnealune koostöö hõlmab korrapärast arvamusvahetust koostöökokkuleppe toimimise kohta, eriti pikendamislõivude ja nende Euroopa Patendiorganisatsiooni eelarvele avaldatava toime küsimuses.
Artikkel 15
Konkurentsiõiguse ja ebaausat konkurentsi käsitleva õiguse kohaldamine
Käesolev määrus ei piira liidu konkurentsiõiguse ja ebaausat konkurentsi käsitleva õiguse kohaldamist.
Artikkel 16
Aruanne käesoleva määruse toimimise kohta
1. Mitte hiljem kui kolm aastat pärast kuupäeva, mil esimene ühtse toimega Euroopa patent jõustub ning seejärel iga viie aasta tagant esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva määruse toimimise kohta ning vajaduse korral teeb selle muutmiseks vajalikud ettepanekud.
2. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule korrapäraselt aruanded artiklis 11 osutatud pikendamislõivude kohta, pöörates eriti tähelepanu artikli 12 järgimisele.
Artikkel 17
Teavitamine osalevate liikmesriikide poolt
1. Osalevad liikmesriigid teavitavad komisjoni artikli 9 kohaselt vastu võetud meetmetest käesoleva määruse kohaldamise alguskuupäevaks.
2. Kõik osalevad liikmesriigid teavitavad komisjoni 4 lõike 2 kohaselt vastu võetud meetmetest käesoleva määruse kohaldamise alguskuupäevaks või, kui on tegu osaleva liikmesriigiga, kus ühtsel patendikohtul ei ole määruse kohaldamise alguskuupäeva seisuga ühtse toimega Euroopa patentide osas ainupädevust, siis kuupäevaks, mil ühtsel patendikohtul on kõnealuses osalevas liikmesriigis selline ainupädevus.
Artikkel 18
Jõustumine ja kohaldamine
1. Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
2. Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014 või ühtse patendikohtu lepingu jõustumise kuupäevast, olenevalt sellest, kumb on hilisem.
Erandina artikli 3 lõigetest 1 ja 2 ning artikli 4 lõikest 1 on Euroopa patendil, mille ühtne toime on registreeritud ühtse patendikaitse registris, ühtne toime ainult nendes osalevates liikmesriikides, kus ühtsel patendikohtul on registreerimise kuupäeva seisuga ühtse toimega Euroopa patentide osas ainupädevus.
3. Kõik osalevad liikmesriigid teavitavad komisjoni lepingu ratifitseerimisest ratifitseerimiskirja hoiuleandmise ajal. Komisjon avaldab Euroopa Liidu Teatajas lepingu jõustumise kuupäeva ja loetelu liikmesriikidest, kes on jõustumise kuupäeval lepingu ratifitseerinud. Seejärel ajakohastab komisjon korrapäraselt lepingu ratifitseerinud osalevate liikmesriikide loetelu ja avaldab ajakohastatud loetelu Euroopa Liidu Teatajas.
4. Osalevad liikmesriigid tagavad, et artiklis 9 osutatud meetmed on võetud käesoleva määruse kohaldamise alguskuupäevaks.
5. Kõik osalevad liikmesriigid tagavad, et artikli 4 lõikes 2 osutatud meetmed on võetud käesoleva määruse kohaldamise alguskuupäevaks või, kui on tegu osaleva liikmesriigiga, kus ühtsel patendikohtul ei ole määruse kohaldamise alguskuupäeva seisuga ühtse toimega Euroopa patentide osas ainupädevust, siis kuupäevaks, mil ühtsel patendikohtul on kõnealuses osalevas liikmesriigis selline ainupädevus.
6. Ühtset patendikaitset võib taotleda igale Euroopa patendile, mis on välja antud käesoleva määruse kohaldamise alguskuupäeval või pärast seda.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja osalevates liikmesriikides vahetult kohaldatav kooskõlas aluslepingutega.
Brüssel, 17. detsember 2012