РЕГЛАМЕНТ (ЕС) 2015/478 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 март 2015 година
относно общите правила за внос
(кодифициран текст)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 260/2009 на Съвета (3) е бил съществено изменян (4). С оглед постигане на яснота и рационалност посоченият регламент следва да бъде кодифициран.
(2)
Общата търговска политика следва да се основава на единни принципи.
(3)
Европейската общност сключи Споразумението за създаване на Световната търговска организация („СТО“). Приложение IА към споразумението съдържа, inter alia, Общото споразумение за митата и търговията от 1994 г. („ГАТТ 1994 г.“) и Споразумение за защитни мерки.
(4)
Споразумението за защитни мерки отговаря на необходимостта да се изяснят и да се засилят дисциплините на ГАТТ 1994 г. и в частност тези от член XIX. Това споразумение изисква премахването на защитните мерки, които избягват тези правила, като мерките по доброволни ограничения на износа, редовните договорености в областта на търговията или всяка друга сходна договореност относно вноса или износа.
(5)
Споразумението за защитни мерки обхваща също и продуктите от въглища и стомана. Общите правила за вноса, особено в областта на защитните мерки, поради това се прилагат и за тези продукти, без да засягат евентуалните мерки по прилагане на споразумение, отнасящо се по-специално до продуктите от въглища и стомана.
(6)
Текстилните продукти, обхванати от Регламент (ЕО) № 517/94 на Съвета (5), са обект на специфично третиране на равнището на Съюза и на международно равнище. Затова те следва да бъдат изключени от приложното поле на настоящия регламент.
(7)
Комисията следва да бъде информирана от държавите членки за всяка заплаха в резултат на тенденции на вноса, която би могла да направи необходимо въвеждането на наблюдение от страна на Съюза или прилагането на защитни мерки.
(8)
В такъв случай Комисията следва да проучи условията, при които се осъществява вносът, тенденциите в областта на вноса, както и различните аспекти на икономическото и търговското развитие, и където е подходящо, евентуалните мерки, които трябва да се вземат.
(9)
В случай на предварително наблюдение от страна на Съюза освобождаването за свободно движение на съответните продукти следва да бъде подчинено на представянето на документ за наблюдение, отговарящ на единни критерии. Този документ следва да бъде издаван от органите на държавите членки в определен срок, при подаване на заявление от вносителя, без при това вносителят да получава каквото и да било право на внос. Документът за наблюдение следва да остане валиден само докато режимът за внос не бъде променен.
(10)
Държавите членки и Комисията следва да осъществяват възможно най-пълен обмен на получената в рамките на наблюдението от страна на Съюза информация.
(11)
Комисията следва да приеме защитни мерки, наложени от интересите на Съюза. Тези интереси следва да бъдат отчетени в тяхната цялост и следва да обхванат в частност интересите на производителите от Съюза, на ползвателите и на потребителите.
(12)
Защитните мерки спрямо страна членка на СТО, могат да бъдат разглеждани само ако въпросният продукт се внася в Съюза в толкова увеличени количества и при такива условия, че е нанесена или съществува заплаха да бъде нанесена сериозна вреда на производителите от Съюза на подобни продукти или на пряко конкурентни продукти, освен ако международните задължения не позволяват дерогация от това правило.
(13)
Следва да бъдат определени понятията „сериозна вреда“, „заплаха от сериозна вреда“ и „производители от Съюза“ и да бъдат въведени прецизни критерии за определяне на вредите.
(14)
Следва да бъде проведено разследване преди прилагането на каквато и да било защитна мярка, при положение че на Комисията е разрешено да прилага временни мерки в спешни случаи.
(15)
Следва да се изработят детайлни разпоредби за започването на разследвания, за необходимите проверки и инспекции, за достъпа на държавите износителки и на заинтересованите лица до получената информация и за изслушването на засегнатите лица, както и за възможността на тези лица да представят своите мнения.
(16)
Въведените в областта на разследванията разпоредби чрез настоящия регламент не засягат прилагането на разпоредбите на Съюза или на националните правила за професионалната тайна.
(17)
Необходимо е също да се фиксират срокове за започване на разследвания и за определяне на целесъобразността на евентуалните мерки с оглед гарантиране на бързината на този процес, което ще позволи да бъде повишена правната сигурност за съответните икономически оператори.
(18)
Когато защитните мерки са под формата на квота, равнището ѝ по принцип не следва да бъде по-ниско от средното равнище на вноса през представителен период от най-малкото три години.
(19)
Ако квотата е разпределена между държави доставчици, делът на всяка от тези държави би могъл да бъде фиксиран чрез договаряне между тези държави или определен с отчитане на равнището на вноса, осъществен в течение на представителен период. Въпреки това в случай на сериозни вреди и на непропорционално нарастване на вноса следва да бъде възможна дерогация от тези правила, при положение че са осъществени необходимите консултации в рамките на Комитета по защитни мерки към СТО.
(20)
Следва да бъде определена максималната продължителност на защитните мерки и следва да се формулират специфични разпоредби за продължаване на действието на тези мерки, за тяхното постепенно либерализиране и тяхното преразглеждане.
(21)
Следва да бъдат установени условия, при които продуктите, произхождащи от развиваща се страна членка на СТО, следва да бъдат изключени от обхвата на защитните мерки.
(22)
Мерките за наблюдение или защитните мерки, ограничени в един или повече региони на Съюза, могат да се окажат по-подходящи отколкото мерките, приложими към Съюза като цяло. Въпреки това подобни мерки следва да бъдат разрешавани единствено по изключение и при липса на друга възможност. Необходимо е да се гарантира, че подобни мерки са временни и причиняват минимални смущения при функционирането на вътрешния пазар.
(23)
В интерес на еднообразието на правилата за внос следва да се опростят и да се направят идентични формалностите, които трябва да се извършват от вносителите, независимо от мястото на митническо освобождаване на стоките. Следователно е желателно да се предвиди при извършване на всички формалности да се използват формуляри, съответстващи на образеца, приложен към настоящия регламент.
(24)
Документите за наблюдение, издавани във връзка с мерките за наблюдение от страна на Съюза, следва да бъдат валидни за целия Съюз, независимо от това коя държава членка ги е издала.
(25)
За изпълнението на настоящия регламент са необходими еднакви условия за приемането на временни и окончателни защитни мерки и за налагането на мерки за предварително наблюдение. Тези мерки следва да се приемат от Комисията в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (6).
(26)
За приемането на временни мерки и на мерки за наблюдение следва да се използва процедурата по консултиране предвид въздействието на такива мерки и тяхната логическа последователност във връзка с приемането на окончателни защитни мерки. Когато евентуалното забавяне на налагането на мерки би причинило трудно поправима вреда, е необходимо да се разреши на Комисията да приема временни мерки с незабавно приложение,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ ПРИНЦИПИ
Член 1
1. Настоящият регламент се прилага за вноса на продукти с произход от трети държави, с изключение на:
а)
текстилни продукти, които подлежат на специфични правила за внос по силата на Регламент (ЕО) № 517/94;
б)
продукти с произход от някои трети държави, посочени в Регламент (ЕО) № 625/2009 на Съвета (7).
2. Продуктите, посочени в параграф 1, се внасят свободно в Съюза и съответно не се подлагат на количествени ограничения, без да се засягат защитните мерки, които могат да бъдат взети по силата на глава V.
ГЛАВА II
ПРОЦЕДУРА НА СЪЮЗА ЗА ИНФОРМИРАНЕ И КОНСУЛТИРАНЕ
Член 2
Държавите членки информират Комисията, ако тенденциите на вноса налагат използването на мерки за наблюдение или защитни мерки. Тази информация включва наличните доказателства, определени на базата на критериите, установени в член 9. Комисията предоставя незабавно тази информация на всички държави членки.
Член 3
1. Комисията се подпомага от Комитет по защитни мерки. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
4. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 8 от Регламент (ЕС) № 182/2011 във връзка с член 5 от него.
5. Съгласно член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011, когато се използва писмената процедура за приемането на окончателни мерки по член 16 от настоящия регламент, тази процедура се прекратява без резултат, ако в рамките на определения от председателя срок, председателят вземе такова решение или мнозинството от членовете на комитета по член 5, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 182/2011 отправят такова искане. Когато се използва писмената процедура в други случаи, при които е имало обсъждане на проекта за мярка в комитета, тази процедура се прекратява без резултат, ако в рамките на определения от председателя срок, председателят вземе такова решение или обикновено мнозинство от членовете на комитета отправят такова искане. Когато се използва писмената процедура в други случаи, при които не е имало обсъждане на проекта за мярка в комитета, тази процедура се прекратява без резултат, ако в рамките на определения от председателя срок, председателят вземе такова решение или най-малко една четвърт от членовете на комитета отправят такова искане.
ГЛАВА III
ПРОЦЕДУРА НА СЪЮЗА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
Член 4
1. Преди прилагането на каквато и да било защитна мярка се провежда процедура на Съюза по разследване, без да се засяга член 7.
2. Разследването си поставя за цел да определи на базата на посочените в член 9 елементи дали вносът на въпросния продукт предизвиква или заплашва да предизвика сериозна вреда за съответните производители от Съюза.
3. Прилагат се следните определения:
а)
„сериозна вреда“ означава значително общо влошаване на положението на производителите от Съюза;
б)
„заплаха от сериозна вреда“ означава сериозна вреда, която е очевидно предстояща;
в)
„производители от Съюза“ означава общият брой производители на подобни или пряко конкурентни продукти на територията на Съюза или такива, чиято обща продукция на подобни или пряко конкурентни продукти представлява значителна част от цялото производство на тези продукти в Съюза.
Член 5
1. Когато прецени, че са налице достатъчно доказателства, които дават основание за започването на разследване, Комисията започва разследване в срок от един месец от датата на получаване на информацията от държава членка и публикува известие в Официален вестник на Европейския съюз. Това известие:
а)
представя резюме от получената информация и указва, че всяка релевантна информация трябва да бъде съобщавана на Комисията;
б)
указва срока, в който заинтересованите лица могат да представят своите становища в писмена форма и да предоставят информация, ако такива становища и информация трябва да бъдат взети предвид по време на разследването;
в)
указва срока, в който заинтересованите лица могат да поискат да бъдат изслушани устно от Комисията в съответствие с параграф 4.
Комисията започва разследването в сътрудничество с държавите членки.
Комисията уведомява държавите членки за анализа, който е направила на информацията, обикновено в рамките на 21 дни от датата на предоставяне на информацията на Комисията.
2. Комисията се стреми да получи всяка информация, която смята за необходима, и когато счита за подходящо, след като уведоми държавите членки, полага усилия да провери тази информация при вносителите, търговците, посредниците, производителите, търговските сдружения и организации.
Комисията се подпомага в тази дейност от служители на държавата членка, на чиято територия се осъществяват тези проверки, при положение че тази държава членка е изразила желание за това.
3. Държавите членки предоставят на Комисията по нейно искане и съгласно определените от нея процедури информацията, с която те разполагат за развитието на пазара на продукта, предмет на разследването.
4. Заинтересованите лица, които са се представили съгласно параграф 1, първа алинея, както и представителите на държавата износител, могат при подаване на писмено искане да проверят цялата информация, предоставена на Комисията във връзка с разследването, освен вътрешните документи, изготвени от органите на Съюза или на нейните държави членки, доколкото тази информация е от значение за представянето на тяхното досие, не е поверителна по смисъла на член 8 и се използва от Комисията по време на разследването.
Заинтересованите лица, които са се представили, могат да представят на Комисията своите съображения, отнасящи се до тази информация. Техните съображения могат да бъдат взети под внимание, когато те са подкрепени от достатъчно доказателства.
5. Комисията може да изслуша заинтересованите лица. Те трябва да бъдат изслушани, когато са поискали това в писмена форма в срока, определен в известието, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз, като покажат, че действително е вероятно да бъдат засегнати от резултата от разследването и че съществуват особени причини да бъдат изслушани устно.
6. Когато информацията не бъде предоставена в сроковете, определени в настоящия регламент, или от Комисията съгласно настоящия регламент, или ако разследването бъде значително възпрепятствано, заключенията могат да бъдат изготвени въз основа на наличните данни. Когато Комисията установи, че заинтересовано лице или трето лице ѝ е предоставило невярна или заблуждаваща информация, тя не взема под внимание тази информация и може да използва наличните данни.
7. Когато според Комисията не са налице достатъчно доказателства, които дават основание за започването на разследване, Комисията информира държавите членки за своето решение в срок от един месец от датата на получаването на информацията, предоставена от държавите членки.
Член 6
1. При приключване на разследването Комисията предоставя на комитета доклад относно резултатите.
2. Когато в срок от девет месеца, считано от започването на разследване, Комисията счете, че не са необходими мерки за наблюдение или защитни мерки на Съюза, разследването приключва в срок от един месец. Комисията прекратява разследването в съответствие с процедурата по консултиране, предвидена в член 3, параграф 2.
3. Ако счете, че е необходима мярка на Съюза за наблюдение или защитна мярка, Комисията взема необходимите решения в съответствие с глави IV и V в срок, който не може да надхвърля девет месеца, считано от започване на разследването. В изключителни обстоятелства този срок може да бъде продължен с най-много два месеца; Комисията публикува с оглед на това известие в Официален вестник на Европейския съюз, което уточнява срока на продължаване и съдържа обобщение на мотивите за него.
Член 7
1. Разпоредбите на настоящата глава не изключват прилагането във всеки момент на мерки за наблюдение в съответствие с членове 10-14 или на временни защитни мерки в съответствие с членове 15, 16 и 17.
Временните защитни мерки се прилагат:
а)
при критични обстоятелства, когато всякакво отлагане би предизвикало вреди, които биха били трудно поправими и е необходимо незабавно предприемане на действие; и
б)
когато е било определено предварително, че са налице ясни доказателства, според които увеличаването на вноса е предизвикало или заплашва да предизвика сериозна вреда.
Продължителността на такива мерки не надхвърля 200 дни.
2. Временните защитни мерки са под формата на нарастване на съществуващото ниво на митата (когато то надхвърля или е равно на нула), ако такива мерки са в състояние да предотвратят или да възстановят сериозната вреда.
3. Комисията пристъпва незабавно към все още необходимите мерки на разследване.
4. Ако се окаже, че временните защитни мерки са отменени поради липсата на сериозна вреда или заплаха от сериозна вреда, митата, събрани в резултат от прилагането на временните мерки, се възстановяват автоматично в най-кратки срокове. Прилага се процедурата, предвидена в член 235 и следващите от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (8).
Член 8
1. Получената съгласно настоящия регламент информация се използва само за целта, за която е била поискана.
2. Комисията и държавите членки, включително техните служители, не разкриват информация от поверителен характер, получена съгласно настоящия регламент, или информация, предоставена на поверителна основа, освен при специално разрешение от лицето, предоставило информацията.
3. Във всяко искане за поверително третиране се посочват причините, поради които информацията е поверителна.
Все пак ако стане ясно, че искането за поверително третиране не е оправдано и ако този, който е предоставил информацията, не желае нито тя да бъде оповестявана публично, нито да разреши разкриването на същата общо или под формата на резюме, въпросната информация може да не се взема предвид.
4. Във всеки случай информация се счита за поверителна, ако е вероятно нейното разкриване да има значителни неблагоприятни последици за този, който я е предоставил или за източника на такава информация.
5. Параграфи 1-4 не изключват позоваване от страна на органите на Съюза на информация от общ характер, и по-специално на мотивите, на които са основани взетите по силата на настоящия регламент решения. Тези органи все пак отчитат законния интерес на съответните физически и юридически лица техните търговски тайни да не бъдат разкривани.
Член 9
1. Изследването на тенденциите на вноса и на условията, при които той се осъществява, както и изследването на сериозната вреда или заплахата от сериозна вреда за производителите от Съюза, които произтичат от този внос, обхващат по-специално следните фактори:
а)
обема на вноса, по-специално когато е налице значително нарастване, в абсолютни числа или по отношение на продукцията или на потреблението в Съюза;
б)
цената на вноса, по-специално когато е налице значително подбиване на цената по отношение на цената на подобен продукт в Съюза;
в)
съответното влияние върху производителите от Съюза, изразяващо се в тенденции за някои икономически фактори, като например:
-
производството,
-
използването на капацитета,
-
запасите,
-
продажбите,
-
пазарния дял,
-
цените (т.е. спадането на цени или предотвратяване на нарастването на цените, което нормално би се случило),
-
печалбите,
-
рентабилността на инвестираните капитали,
-
паричните потоци,
-
заетостта;
г)
другите фактори, освен тенденциите в областта на вноса, които причиняват или са в състояние да причинят вреда на съответните производители от Съюза.
2. Когато се твърди, че има заплаха от сериозна вреда, Комисията проучва също и дали е ясно предвидимо, че конкретна ситуация е в състояние да се превърне в реална вреда.
С оглед на това Комисията може също да отчете фактори като:
а)
размера на увеличаване на износа към Съюза;
б)
капацитета за износ в държавата на произход или в държавата износителка, който вече съществува или е вероятно да съществува в предвидимо бъдеще, и вероятността този капацитет да бъде използван за износ в Съюза.
ГЛАВА IV
НАБЛЮДЕНИЕ
Член 10
1. Когато тенденциите на вноса на продукт, произхождащ от трета държава, посочен в настоящия регламент, заплашват да причинят вреда на производители от Съюза, вносът на този продукт може, когато интересите на Съюза го изискват, съобразно случая да бъде обект на:
а)
последващо наблюдение на Съюза, извършено в съответствие с разпоредбите, установени в решението, посочено в параграф 2;
б)
предварително наблюдение на Съюза, извършено в съответствие с член 11.
2. Решението за поставяне под наблюдение се взема от Комисията чрез актове за изпълнение в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 3, параграф 2.
3. Мерките за наблюдение имат ограничен срок на действие. Освен ако не е предвидено друго, действието на мерките се прекратява в края на второто шестмесечие, следващо шестмесечието, през което те са били въведени.
Член 11
1. Продуктите под предварително наблюдение на Съюза могат да бъдат допуснати за свободно движение само чрез издаването на документ за наблюдение. Такъв документ се издава от компетентния орган, определен от държавите членки, безплатно, за всякакви поискани количества и в рамките на най-много пет работни дни от получаването от националния компетентен орган на заявление от който и да е вносител от Съюза, независимо от неговото място на стопанска дейност в Съюза. Това заявление се счита за получено от националния омпетентен орган не по-късно от три работни дни след подаването му, освен ако не бъде доказано друго.
2. Документът за наблюдение се изготвя върху формуляр, съответстващ на образеца в приложение I.
С изключение на случаите, когато решението за поставяне под наблюдение предвижда друго, заявлението на вносителя за документ за наблюдение съдържа само следното:
а)
пълното име и адреса на заявителя (включително телефонния номер и номера на факса и всякакви номера, идентифициращи заявителя пред компетентния национален орган), както и регистрационния номер по ДДС, ако заявителят е задължен по ДДС;
б)
когато е необходимо, пълното име и адреса на декларатора или всеки представител, определен от заявителя (включително телефонния номер и номера на факса);
в)
описание на стоките, посочващо:
-
тяхното търговско наименование,
-
техния код от Комбинираната номенклатура,
-
тяхното място на произход и място на доставка;
г)
декларираното количество в килограми и когато е необходимо - други допълнителни единици (чифтове, бройки и др.);
д)
стойността на стоките, CIF на границите на Съюза, в евро;
е)
следната декларация, с дата и подпис на заявителя, с имената на заявителя, написани с главни букви:
„Аз, долуподписаният, удостоверявам, че предоставената от мен в настоящото заявление информация е вярна и подадена добросъвестно и че аз съм установен в рамките на Съюза.“
3. Документът за наблюдение е валиден в целия Съюз, независимо от държавата членка, която го е издала.
4. Констатацията, че единичната цена, по която се извършва сделката, надхвърля с по-малко от 5 % посочената в документа за наблюдение, или че стойността или количеството на продуктите, представени за внос, надхвърлят с по-малко от 5 % посочените в документа за наблюдение, не изключва допускането за свободно движение на въпросния продукт. Комисията, след като е изслушала изразените в комитета становища и като е отчела естеството на продуктите и другите особености на съответните сделки, може да определи различен процент, който все пак обикновено не следва да надхвърля 10 %.
5. Документите за наблюдение могат да бъдат използвани само доколкото режимът на либерализиране на вноса остава в сила за разглежданите сделки. Такива документи за наблюдение не може да бъде използвани в никакъв случай след изтичането на срок, който е определен по същото време и съгласно същата процедура като поставянето под наблюдение, и отчитат естеството на продуктите и другите особености на сделките.
6. Когато взетото по силата на член 10 решение налага това, произходът на продуктите под наблюдение на Съюза трябва да бъде доказан със сертификат за произход. Настоящият параграф не засяга разпоредбите, свързани с представянето на такъв сертификат.
7. Когато продуктът под предварително наблюдение на Съюза е предмет на регионална защитна мярка в държава членка, разрешението за внос, предоставено от тази държава членка, може да замести документа за наблюдение.
8. Формулярите за документите за наблюдение и извлеченията от тях се издават в два екземпляра, един екземпляр, обозначен „Екземпляр за получателя“ и носещ номер 1, се издава на заявителя, а другият, обозначен „Екземпляр за компетентния орган“ и носещ номер 2, се съхранява от органа, издаващ документа. За административни цели компетентният орган може да добави допълнителни екземпляри към формуляр 2.
9. Формулярите се отпечатват на бяла хартия, без механични дефекти, подготвена за писане и тежаща между 55 и 65 грама на квадратен метър. Техният размер е 210 × 297 mm; разстоянието между редовете е 4,24 mm (една шеста от инча); подредбата на формулярите се спазва точно. Двете страни на екземпляр № 1, който представлява самият документ за наблюдение, в допълнение имат отпечатан фон от тънки линии в жълт цвят (гийош мотив), така че да бъде разкрито всякакво подправяне с механични или химически средства.
10. Държавите членки са отговорни за отпечатването на формулярите. Формулярите могат също да бъдат отпечатвани от печатници, определени от държавата членка, в която те са установени. В последния случай на всеки формуляр трябва да присъства забележка, отразяваща това определяне от държавата членка. Всеки формуляр съдържа името и адреса на печатницата или знак, позволяващ тя да бъде идентифицирана.
Член 12
Когато вносът на даден продукт не е подложен на предварително наблюдение от страна на Съюза, Комисията, в съответствие с член 17, може да въведе наблюдение, ограничено до вноса в един или повече региони на Съюза. Комисията предоставя информация на държавите членки, след като реши да въведе наблюдение.
Член 13
1. Продуктите, намиращи се под регионално наблюдение, могат да бъдат допуснати за свободно движение в съответния регион само срещу представяне на документ за наблюдение. Такъв документ се издава от компетентния орган, определен от съответната(ите) държава(и) членка(и), безплатно, за всякакви поискани количества и в рамките на най-много пет работни дни след получаването от ационалния компетентен орган на заявление от който и да било вносител от Съюза, независимо от неговото място на стопанска дейност в Съюза. Това заявление се счита за получено от националния компетентен орган не по-късно от три работни дни след подаването, освен ако не е предвидено друго. Документите за наблюдение могат да бъдат използвани само дотогава, докато режимът на либерализиране на вноса е в сила спрямо съответните сделки.
2. Прилага се член 11, параграф 2.
Член 14
1. В случай на наблюдение от страна на Съюза или на регионално наблюдение държавите членки съобщават на Комисията в рамките на първите десет дни на всеки месец:
а)
в случай на предварително наблюдение - подробна информация за сумите (изчислени на базата на цени CIF) и за количествата стоки, за които са били издадени документи за наблюдение през предходния период;
б)
във всички случаи - подробна информация за вноса, осъществен през периода, предхождащ този, посочен в буква а).
Предоставената от държавите членки информация се разбива по продукти и по държави.
Могат да бъдат установени различни разпоредби по същото време и съгласно същата процедура като тази за поставянето под наблюдение.
2. Когато естеството на продуктите или специални обстоятелства го изискват, Комисията може, по искане на държава членка или по своя собствена инициатива, да промени периодичността на предоставяне на информацията.
3. Комисията информира съответно държавите членки.
ГЛАВА V
ЗАЩИТНИ МЕРКИ
Член 15
1. Когато даден продукт се внася в Съюза в толкова увеличени количества и/или при такива условия, че е причинена или съществува заплаха да бъде причинена сериозна вреда на производителите от Съюза, с цел да защити интересите на Съюза Комисията може, по искане на държава членка или по своя собствена инициатива:
а)
да ограничи срока на валидност на документите за наблюдение по смисъла на член 11, които трябва да бъдат издадени след влизането в сила на тази мярка;
б)
да промени правилата за внос на разглеждания продукт, като постави неговото допускане за свободно движение в зависимост от представянето на разрешение за внос, предоставено съгласно разпоредбите и ограниченията, която тя определя.
Посочените в букви а) и б) мерки пораждат действие незабавно.
2. По отношение на членките на СТО предвидените в параграф 1 мерки се вземат само когато са изпълнени двете условия, посочени в първа алинея от същия параграф.
3. При установяването на квота се отчита по-специално:
а)
стремежът да се поддържат, доколкото е възможно, традиционните търговски потоци;
б)
обемът на стоките, изнесени съгласно договори, сключени при нормални условия преди влизането в сила на защитна мярка по смисъла на настоящата глава, когато Комисията е била уведомена за тези договори от заинтересованата държава членка;
в)
необходимостта да се избегне рискът от непостигане на целта, която се преследва с установяването на квотата.
Нивото на всяка квота не трябва да бъде по-ниско от средното ниво на вноса, осъществен през трите последни представителни години, за които са налице статистически данни, освен ако е необходимо различно ниво, което да предотврати настъпването или да поправи последиците от сериозна вреда.
4. В случай че квотата е разпределена между държави доставчици, разпределението може да бъде съгласувано с държавите доставчици, имащи съществен интерес от внос в Съюза на дадения продукт.
Ако това не е възможно, квотата се разпределя между тези държави доставчици пропорционално на техния дял във вноса в Съюза на дадения продукт, осъществен през предходен представителен период, като се отчитат всички специфични фактори, засегнали или можещи да засегнат търговията с този продукт.
При положение че спазва задължението си да следи, че консултациите се провеждат под егидата на Комитета по защитни мерки към СТО, Съюзът може въпреки това да се отклони от този метод на разпределение в случай на сериозна вреда, ако вносът, произхождащ от една или няколко държави доставчици, е нараснал с процент, несъразмерен по отношение на общото нарастване на вноса от дадения продукт през предходен представителен период.
5. Мерките, посочени в настоящия член, се прилагат за всеки продукт, пуснат в свободно движение, след тяхното влизане в сила. В съответствие с член 17 те могат да бъдат ограничени до един или няколко региона на Съюза.
Все пак тези мерки не пречат на допускането за свободно движение на продукти, които вече са на път към Съюза, при условие че местоназначението на последните не може да бъде променено и че тези продукти, които по силата на член 10 и член 11 могат да бъдат допускати за свободно движение само при представянето на документ за наблюдение, са действително съпроводени от такъв документ.
6. Когато държава членка е поискала намесата на Комисията, последната, като действа в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 3, параграф 3, или при спешни случаи в съответствие с член 3, параграф 4, взема решение в срок в рамките на най-много пет работни дни от датата на получаване на искането.
Член 16
Когато интересите на Съюза го изискват, Комисията, като действа в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 3, параграф 3 и с условията на глава III, може да приема подходящи мерки за предотвратяване на вноса на даден продукт в Съюза в такива увеличени количества и/или при такива условия, че да бъде причинена или да съществува заплаха да бъде причинена сериозна вреда на производителите на подобни или пряко конкурентни продукти в Съюза.
Прилага се член 15, параграфи 2-5.
Член 17
Когато стане ясно, главно въз основа на факторите, посочени в член 9, че условията, установени за приемане на мерки съгласно член 10 и член 15, са изпълнени в един или няколко региона на Съюза, Комисията, след като е проучила алтернативните решения, може да разреши по изключение прилагането на мерки за наблюдение или на защитни мерки, ограничени до този регион или тези региони, ако сметне, че такива мерки, приложени на такова равнище, са по-подходящи от мерките, приложими в целия Съюз.
Тези мерки трябва да бъдат временни и трябва да възпрепятстват възможно най-малко функционирането на вътрешния пазар.
Тези мерки се приемат съгласно разпоредбите, установени в член 10 и член 15.
Член 18
Никаква защитна мярка не може да бъде прилагана за продукт, произхождащ от развиваща се държава членка на СТО, доколкото делът на тази държава във вноса в Съюза на дадения продукт не надхвърля 3 %, при условие че развиващите се държави членки на СТО, чийто дял във вноса е по-малък от 3 %, не формират заедно повече от 9 % от общия внос в Съюза на дадения продукт.
Член 19
1. Срокът на действие на защитните мерки трябва да бъде ограничен до необходимия срок за предотвратяване или поправяне на последиците от сериозна вреда и да улеснява приспособяването на производителите от Съюза. Този срок не трябва да надхвърля четири години, включително срока на прилагане на евентуална временна мярка.
2. Този първоначален срок може да бъде продължен, с изключение на мерките, посочени в член 15, параграф 4, трета алинея, ако е определено, че:
а)
защитната мярка продължава да е необходима за предотвратяване или за поправяне на последиците от сериозна вреда;
б)
има доказателства, че производителите от Съюза са в процес на приспособяване.
3. Мерките за продължаване се приемат в съответствие с условията на глава III и съгласно същите процедури като първоначалните мерки. Мерките с продължен срок на действие не могат да бъдат по-ограничителни, отколкото са били в края на първоначалния срок.
4. Ако срокът на действие на защитната мярка надхвърля една година, мярката трябва да бъде постепенно либерализирана през редовни интервали от време през срока на прилагане, включително този на продължаване.
5. Общият срок на прилагане на защитна мярка, включително срокът на прилагане на всяка временна мярка, първоначалният срок на прилагане и евентуалното му продължаване, не може да надхвърля осем години.
Член 20
1. По време на прилагането на мярка за наблюдение или защитна мярка в съответствие с глави IV и V Комисията може, по искане на държава членка или по своя инициатива и не по-късно от средата на срока на прилагане на мерки, чиято продължителност надвишава три години:
а)
да проучи последиците от тази мярка;
б)
да определи дали и по какъв начин е уместно да се ускори темпът на либерализиране;
в)
да провери дали прилагането на мярката все още е необходимо.
Ако Комисията прецени, че прилагането на мярката все още е необходимо, тя информира съответно държавите членки.
2. Когато Комисията прецени, че дадена мярка за наблюдение или защитна мярка, посочена в член 10, член 12, член 15, член 16 и член 17, следва да бъде отменена или изменена, тя отменя или изменя мярката, като действа в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 3, параграф 3.
Когато решението засяга регионални мерки за наблюдение, то се прилага от шестия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 21
1. Не може да се прилага нова защитна мярка за вноса на продукт, който вече е бил обект на защитна мярка, като това важи за срок, равен на срока на прилагане на предходната мярка. Този срок не може да бъде по-кратък от две години.
2. Независимо от параграф 1 защитна мярка от 180 дни или по-малко може да бъде отново прилагана за вноса на даден продукт:
а)
ако е изтекла най-малко една година от датата на въвеждане на защитната мярка за вноса на този продукт; и
б)
ако такава защитна мярка не е била прилагана за същия продукт повече от два пъти за срок от пет години, предхождащ непосредствено датата на въвеждане на мярката.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 22
Когато интересите на Съюза изискват това, Комисията, като действа в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 3, параграф 3, може да приема подходящи мерки за изпълнение на законодателни актове, за да се позволи упражняването на правата и изпълнението на задълженията на Съюза или на всички държави членки в международен план, по-специално тези в областта на търговията със стоки.
Член 23
Комисията включва информация за изпълнението на настоящия регламент в годишния си доклад относно прилагането и изпълнението на мерките за защита на търговията, който се представя на Европейския парламент и на Съвета съгласно член 22а от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета (9).
Член 24
1. Настоящият регламент не препятства изпълнението на задълженията, произтичащи от специалните правила, съдържащи се в сключените между Съюза и трети държави споразумения.
2. Без да се засягат други разпоредби на Съюза, настоящият регламент не препятства приемането или прилагането от държавите членки на:
а)
забрани, количествени ограничения или мерки за наблюдение, основани на обществения морал, обществения ред или обществената сигурност, опазване на здравето и живота на хората, животните или опазването на растенията, защитата на националните богатства, притежаващи художествена, историческа или археологическа стойност, или защитата на индустриалната и търговската собственост;
б)
специални формалности относно обмяната на валута;
в)
формалности, въведени по силата на международни споразумения в съответствие с Договора за функционирането на Европейския съюз.
Държавите членки информират Комисията за мерките или формалностите, които предвиждат да въведат или да изменят в съответствие с първа алинея.
В случай на крайна спешност въпросните национални мерки или формалности се съобщават на Комисията незабавно след тяхното приемане.
Член 25
1. Настоящият регламент не засяга действието на инструментите, създаващи обща организация на земеделските пазари, или на административните разпоредби на Съюза или на националните административни разпоредби, които произтичат от тях, нито прилагането на специфични инструменти, приложими за стоки, които са резултат от преработка на селскостопански продукти. Той се прилага в допълнение към тези инструменти.
2. Ако продуктите са обхванати от инструментите, посочени в параграф 1, членове 10-14 и член 21 не се прилагат за продуктите, за които правилата на Съюза в областта на търговията с трети държави изискват представянето на сертификат или друг документ на внос.
Член 15, член 17 и членове 20-24 не се прилагат за продуктите, за които тези правила предвиждат прилагането на количествени ограничения за вноса.
Член 26
Регламент (ЕО) № 260/2009 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение III.
Член 27
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 11 март 2015 година.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) 2015/478,
11. märts 2015,
impordi ühiste eeskirjade kohta
(kodifitseeritud tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 207 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu määrust (EÜ) nr 260/2009 (3) on korduvalt muudetud (4). Selguse ja otstarbekuse huvides tuleks kõnealune määrus kodifitseerida.
(2)
Ühine kaubanduspoliitika peaks põhinema ühtsetel põhimõtetel.
(3)
Euroopa Ühendus sõlmis lepingu, millega asutati Maailma Kaubandusorganisatsioon (WTO). Lepingu lisa 1 A sisaldab muu hulgas 1994. aasta üldist tolli- ja kaubanduskokkulepet (GATT 1994) ja kaitsemeetmete lepingut.
(4)
Kaitsemeetmete lepingu eesmärgiks on selgitada ja tugevdada GATT 1994 kokkuleppega, eriti selle XIX artikliga, ette nähtud korda. Selle lepinguga nõutakse nende kaitsemeetmete kõrvaldamist, mis seal sisalduvatest eeskirjadest erinevad, nagu näiteks vabatahtlikud ekspordipiirangud, korrapärased turukokkulepped või muud samalaadsed impordi ja ekspordiga seotud toimingud.
(5)
Kaitsemeetmete leping hõlmab ka söe- ja terasetooteid. Seetõttu kohaldatakse impordi ühiseid eeskirju ka neile toodetele, eriti kaitsemeetmete osas, ilma et see piiraks võimalike meetmete kohaldamist lepingu suhtes, mis käsitleb spetsiaalselt söe- ja terasetooteid.
(6)
Määrusega (EÜ) nr 517/94 (5) reguleeritud tekstiilitoodete suhtes tuleb liidus ja rahvusvahelisel tasandil rakendada erikohtlemist. Seetõttu tuleks need käesoleva määruse reguleerimisalast täielikult välja jätta.
(7)
Liikmesriigid peaksid komisjonile teatama igast impordi suundumustega kaasnevast ohust, mis võiks nõuda liidu järelevalvet või kaitsemeetmete kohaldamist.
(8)
Niisugustel juhtudel peaks komisjon põhjalikult tutvuma imporditingimuste, impordi suundumuste, majanduse ja kaubanduse olukorra eri tahkude ja asjakohasel juhul võetavate meetmetega.
(9)
Kui kohaldatakse eelnevat liidu järelevalvet, tuleks kõnealuste toodete vabasse ringlusse lubamisel esitada ühtsetele kriteeriumidele vastav järelevalvedokument. Liikmesriikide ametiasutused peaksid selle dokumendi importija taotlusel väljastama kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul, kuid ilma, et see annaks importijale importimisõigust. Seetõttu peaks kõnealune järelevalvedokument kehtima ainult ajavahemikul, mil impordieeskirju ei muudeta.
(10)
Liikmesriigid ja komisjon peaksid võimalikult palju vahetama liidu järelevalve tulemusena saadud teavet.
(11)
Komisjon peab vastu võtma liidu huvide seisukohast vajalikud kaitsemeetmed. Neid huvisid tuleks käsitada tervikuna, mis peaks eelkõige hõlmama liidu tootjate, kasutajate ja tarbijate huve.
(12)
WTO liikme vastu saab kaitsemeetmete kasutamist kaaluda üksnes juhul, kui kõnealust toodet on liitu imporditud sel määral suurenenud kogustes või niisugustel tingimustel, mis põhjustavad või ähvardavad põhjustada liidu samasuguste või otseselt konkureerivate toodete tootjaile märgatavat kahju, välja arvatud juhul, kui liidu rahvusvahelised kohustused lubavad nendest eeskirjadest erandi teha.
(13)
Tuleks määratleda mõisted „märgatav kahju”, „märgatava kahju oht” ja „liidu tootjad” ning tuleks kehtestada kahju määratlemise täpsed kriteeriumid.
(14)
Iga kaitsemeetme kohaldamisele peaks eelnema uurimine, jättes komisjonile samal ajal õiguse kiireloomulistel juhtudel ajutisi meetmeid kohaldada.
(15)
Üksikasjalikud eeskirjad peaksid käsitlema uurimise algatamist, nõutavaid kontrolle ja uuringuid, kogutud teabe kättesaadavust importivatele riikidele ja huvitatud pooltele, asjaomaste poolte ärakuulamist ja nende poolte võimalusi oma seisukohtade esitamiseks.
(16)
Käesoleva määrusega kehtestatud uurimist käsitlevad sätted ei piira liidu või siseriiklike ametisaladuse kohta käivate reeglite kohaldamist.
(17)
Uurimise algatamise ja meetmete asjakohasust käsitleva otsuse langetamise kohta on vaja kehtestada ajalised piirangud, et niisugused otsused tehtaks kiiresti ja et asjaomaste ettevõtjate õiguskindlus suureneks.
(18)
Juhul kui kaitsemeetmeid kehtestatakse kvoodina, ei tohiks seda põhimõtteliselt kehtestada väiksemana kui impordi keskmine tase vähemalt kolmeaastase vaatlusperioodi jooksul.
(19)
Juhul kui kvoodid jaotatakse tarnijariikide vahel, võivad iga riigi kvoodi määrata riigid ise või võtta määramise aluseks vaatlusperioodi impordi taseme. Vaatamata sellele peaks nimetatud reeglitest olema võimalik teha erandeid, juhul kui on tegemist märgatava kahju ja impordi ebaproportsionaalse kasvuga, tingimusel et toimuvad nõuetekohased konsultatsioonid WTO kaitsemeetmete komitee egiidi all.
(20)
Kindlaks tuleks määrata kaitsemeetmete maksimaalne kestus ja kehtestada nende meetmete pikendamist, edaspidist liberaliseerimist ja läbivaatamist reguleerivad erisätted.
(21)
Tuleks kehtestada tingimused, mille korral kaitsemeetmeid ei kohaldata WTO liikmeks olevatest arenguriikidest pärit toodete suhtes.
(22)
Liidu ühe või mõne piirkonna jaoks ette nähtud järelevalve- või kaitsemeetmed võivad osutuda sobivamaks kui terve liidu suhtes kohaldatavad meetmed. Niisuguseid meetmeid tuleks siiski lubada üksnes erandkorras ja juhul, kui ei ole muud võimalust. On vaja tagada, et need meetmed oleksid ajutised ja põhjustaksid siseturul võimalikult vähe häireid.
(23)
Impordireeglite ühtsuse huvides peaksid importijate täidetavad formaalsused olema lihtsad ja ühesugused, olenemata kohast, kus kaupa tollitakse. Seetõttu on soovitatav ette näha, et kõiki formaalsusi täidetaks käesoleva määruse lisas esitatud näidistele vastavaid vorme kasutades.
(24)
Liidu järelevalvemeetmetega seoses välja antud järelevalvedokumendid peaksid kehtima kogu liidus, olenemata väljaandja liikmesriigist,
(25)
Käesoleva määruse rakendamine nõuab ühetaolisi tingimusi ajutiste ja lõplike kaitsemeetmete vastuvõtmiseks ning eelneva järelevalve meetmete kehtestamiseks. Need meetmed peaks vastu võtma komisjon kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011 (6).
(26)
Järelevalvemeetmete ja ajutiste meetmete vastuvõtmiseks tuleks kasutada nõuandemenetlust, arvestades nimetatud meetmete toimet ja nende järgnevuse loogikat seoses lõplike kaitsemeetmete vastuvõtmisega. Kui meetmete kehtestamisega viivitamine tekitaks kahju, mida oleks raske heastada, tuleb komisjonil lubada vastu võtta viivitamata kohaldatavaid ajutisi meetmeid,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
ÜLDPÕHIMÕTTED
Artikkel 1
1. Käesolevat määrust kohaldatakse kolmandatest riikidest pärinevate toodete impordi suhtes, välja arvatud:
a)
tekstiiltooted, mille suhtes kehtivad impordi erieeskirjad vastavalt määrusele (EÜ) nr 517/94;
b)
tooted, mis on pärit nõukogu määruses (EÜ) nr 625/2009 (7) loetletud teatavatest kolmandatest riikidest.
2. Ilma et see piiraks kaitsemeetmete võtmist V peatüki alusel, on lõikes 1 nimetatud toodete import liitu vaba ja sellest lähtuvalt ei kohaldata selle suhtes mingeid koguselisi piiranguid.
II PEATÜKK
LIIDU TEAVITAMIS- JA NÕUSTAMISKORD
Artikkel 2
Kui impordi suundumused nõuavad järelevalve- või kaitsemeetmeid, teatavad liikmesriigid sellest komisjonile. See teave sisaldab olemasolevat tõendust, mis põhineb artikliga 9 kehtestatud kriteeriumidel. Komisjon edastab selle teabe viivitamata kõikidele liikmesriikidele.
Artikkel 3
1. Komisjoni abistab kaitsemeetmete komitee. Nimetatud komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 4.
3. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
4. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 8 koostoimes artikliga 5.
5. Kui määruse (EL) nr 182/2011 artikli 3 lõike 5 kohaselt kasutatakse kirjalikku menetlust lõplike meetmete vastuvõtmiseks käesoleva määruse artikli 16 alusel, siis lõpetatakse nimetatud menetlus ilma tulemust saavutamata, kui eesistuja määratud tähtaja jooksul eesistuja nii otsustab või määruse (EL) nr 182/2011 artikli 5 lõike 1 kohaselt määratud komiteeliikmete enamus seda taotleb. Kui kasutatakse kirjalikku menetlust muudel juhtudel, kus kavandatava meetme kohta on toimunud arutelu komitees, lõpetatakse nimetatud menetlus ilma tulemust saavutamata, kui eesistuja määratud tähtaja jooksul eesistuja nii otsustab või komitee liikmete lihthäälteenamusega seda taotletakse. Kui kasutatakse kirjalikku menetlust muudel juhtudel, kus kavandatava meetme kohta ei ole toimunud arutelu komitees, lõpetatakse nimetatud menetlus ilma tulemust saavutamata, kui eesistuja määratud tähtaja jooksul eesistuja nii otsustab või vähemalt veerand komitee liikmetest seda taotleb.
III PEATÜKK
LIIDU UURIMISMENETLUS
Artikkel 4
1. Enne mis tahes kaitsemeetme kohaldamist rakendatakse liidu uurimismenetlust, ilma et see piiraks artikli 7 kohaldamist.
2. Uurimise eesmärgiks on määrata artiklis 9 osutatud tegurite alusel, kas kõnealuse toote import põhjustab või ähvardab põhjustada märgatavat kahju asjaomastele liidu tootjatele.
3. Kehtivad järgmised määratlused:
a) „märgatav kahju”- liidu tootjate seisundi märkimisväärne halvenemine;
b) „märgatava kahju oht”- märgatav kahju on ilmselt tekkimas;
c) „liidu tootjad”- liidu territooriumil samasuguseid või otseselt konkureerivaid tooteid valmistavad tootjad või tootjad, kelle samasuguste või otseselt konkureerivate toodete toodang kokku moodustab suurema osa vastavate toodete liidu kogutoodangust.
Artikkel 5
1. Kui komisjonile selgub, et uurimismenetluse algatamiseks on piisavalt tõendusmaterjali, alustab ta uurimist ühe kuu jooksul pärast liikmesriigilt teabe saamise kuupäeva ja avaldab teate Euroopa Liidu Teatajas. Kõnealune teade sisaldab:
a)
saadud teabe kokkuvõtet ja nõuet, et igasugune asjaomane teave tuleb edastada komisjonile;
b)
tähtaega, mille jooksul huvitatud pooled võivad oma seisukohad kirjalikult teatavaks teha ja teavet esitada, kui neid seisukohti ja teavet tuleb uurimise käigus arvesse võtta;
c)
tähtaega, mille jooksul huvitatud pooled võivad taotleda komisjonilt suulist ärakuulamist vastavalt lõikele 4.
Komisjon alustab koostöös liikmesriikidega uurimist.
Komisjon annab liikmesriikidele teavet teabe analüüsi kohta tavaliselt 21 päeva jooksul teabe esitamisest komisjonile.
2. Komisjon muretseb kogu vajaliku teabe ja püüab kontrollida importijatelt, ettevõtjatelt, vahendajatelt, tootjatelt, kutseühingutelt ja -organisatsioonidelt saadud teavet, kui ta peab seda vajalikuks, olles teavitanud sellest liikmesriike.
Nimetatud ülesande täitmisel abistavad komisjoni selle liikmesriigi töötajad, kelle territooriumil kontrollimine toimub, tingimusel et see liikmesriik seda soovib.
3. Liikmesriigid esitavad komisjonile tema nõudmisel ja tema kehtestatud korras oma käsutuses oleva teabe uuritava toote turu arengusuundade kohta.
4. Endast vastavalt lõike 1 esimesele lõigule teatanud huvitatud pooled ja ekspordiriigi esindajad võivad kontrollida kogu teavet, mis on uurimisega seoses komisjoni käsutusse antud (välja arvatud liidu või liikmesriikide asutusesisesed dokumendid), juhul kui see teave on nende huvide kaitsmiseks oluline ega ole konfidentsiaalne artikli 8 tähenduses ning kui komisjon seda uurimisel kasutab.
Endast teatanud huvitatud pooled võivad edastada komisjonile oma seisukohad kõnealuse teabe kohta. Neid seisukohti võidakse arvestada juhul, kui neid toetavad piisavad tõendid.
5. Komisjon võib huvitatud pooled ära kuulata. Kõnealused pooled tuleb ära kuulata juhul, kui nad on Euroopa Liidu Teatajas avaldatud teatises ette nähtud aja jooksul ärakuulamist kirjalikult taotlenud, osutades, et uurimise tulemused tõenäoliselt mõjutavad neid ja et neil on suuliste selgituste andmiseks erilised põhjused.
6. Kui teavet ei esitata käesoleva määrusega kehtestatud tähtaja jooksul või komisjoni poolt vastavalt käesolevale määrusele kehtestatud tähtaja jooksul või kui uurimine on oluliselt takistatud, võib järeldused teha kättesaadavate faktide alusel. Kui komisjon leiab, et mõni huvitatud pool või kolmas isik on talle esitanud väära või eksitava teabe, jätab ta selle teabe arvesse võtmata ja võib kasutada kättesaadavaid fakte.
7. Kui komisjonile selgub, et uurimine pole piisavalt põhjendatud, teatab ta liikmesriikidele oma otsusest ühe kuu jooksul pärast liikmesriikidelt teabe saamise kuupäeva.
Artikkel 6
1. Uurimise lõpus esitab komisjon komiteele tulemuste aruande.
2. Kui komisjon leiab uurimise algusest möödunud üheksa kuu jooksul, et liidu järelevalve- või kaitsemeetmeid ei ole vaja, lõpetatakse uurimine ühe kuu jooksul. Komisjon lõpetab uurimise kooskõlas artikli 3 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.
3. Kui komisjon leiab, et liidu järelevalve- või kaitsemeetmed on vajalikud, võtab ta vastavalt IV ja V peatükile vastu vajalikud otsused hiljemalt üheksa kuu jooksul pärast uurimise algust. Erandlikel asjaoludel võib kõnealust tähtaega pikendada maksimaalselt kahe kuu võrra; komisjon avaldab Euroopa Liidu Teatajas teate, millega täpsustatakse tähtaja pikendamise aega ja mis sisaldab pikendamise põhjuste kokkuvõtet.
Artikkel 7
1. Käesoleva peatüki sätted ei välista järelevalvemeetmete kasutamist vastavalt artiklitele 10-14 või ajutiste kaitsemeetmete kasutamist vastavalt artiklitele 15, 16 ja 17.
Ajutisi kaitsemeetmeid kohaldatakse:
a)
kriitilistes tingimustes, kus viivitamine võiks põhjustada raskesti heastatavat kahju, tehes vajalikuks kohese tegutsemise, ja
b)
kui on kindlaks tehtud, et impordi kasv on põhjustanud või ähvardab põhjustada märgatavat kahju.
Neid meetmeid ei tohi rakendada kauem kui 200 päeva.
2. Ajutised kaitsemeetmed seisnevad hetkel kehtiva tollimaksu tõstmises (olenemata, kas see on null või üle selle), kui sellega on tõenäoliselt võimalik märgatavat kahju vältida või tekkinud olukorda parandada.
3. Komisjon võtab viivitamata uurimismeetmed, mida ta veel vajalikuks peab.
4. Kui ajutised kaitsemeetmed tunnistatakse kehtetuks, kuna märgatavat kahju või märgatava kahju ohtu ei ole, tagastatakse ajutiste meetmete raames kogutud tollimaks ilma eritoiminguteta niipea kui võimalik. Kohaldatakse nõukogu määruse (EMÜ) nr 2913/92 (8) artiklis 235 ja sellele järgnevates artiklites kehtestatud korda.
Artikkel 8
1. Käesoleva määruse alusel saadud teavet kasutatakse ainult selleks, milleks seda nõuti.
2. Komisjon, liikmesriigid ega nende ametnikud ei tohi teabeandja eriloata avaldada mitte mingisugust käesoleva määruse alusel saadud konfidentsiaalset teavet või muud konfidentsiaalselt edastatud teavet.
3. Igas konfidentsiaalsustaotluses tuleb märkida põhjus, miks teave on konfidentsiaalne.
Kui siiski selgub, et konfidentsiaalsustaotlus ei ole põhjendatud, ning kui teabeandja kas ei soovi teavet avalikustada või ei luba seda üldises või kokkuvõtlikus vormis avaldada, võib kõnealuse teabe jätta arvesse võtmata.
4. Teavet peetakse igal juhul konfidentsiaalseks, kui on tõenäoline, et selle avaldamisel on teabeandjale või sellise teabe allikale märkimisväärselt ebasoodne mõju.
5. Lõiked 1-4 ei takista liidu ametiasutusi arvesse võtmast üldist teavet ja eelkõige käesoleva määruse alusel vastu võetud otsuste põhjusi. Need ametiasutused peavad arvesse võtma asjaomaste juriidiliste ja füüsiliste isikute õigustatud huvi, et nende ärisaladusi ei avaldataks.
Artikkel 9
1. Impordisuundumuste, impordi toimumise tingimuste ja sellisest impordist tingitud liidu tootjatele tekitatud märgatava kahju või niisuguse kahju tekitamise ohu uurimine hõlmab eelkõige järgmisi tegureid:
a)
impordi maht, eelkõige juhul, kui see on absoluutarvudes või liidu toodangu või tarbimise suhtes märkimisväärselt kasvanud;
b)
impordihind, eriti juhul, kui esineb märkimisväärne hinna allalöömine võrreldes liidu samalaadse toote hinnaga;
c)
mõju liidu tootjatele, mis ilmneb järgmiste majandustegurite arengusuundadest:
-
toodang,
-
mahu ärakasutamine,
-
tagavarad,
-
müük,
-
turuosa,
-
hinnad (st hindade langus või hinnatõusude, mis tavatingimustes oleks toimunud, takistamine),
-
kasumid,
-
kasutatud kapitali tasuvus,
-
rahavoog,
-
tööhõive,
d)
muud tegurid peale impordisuundumuste, mis põhjustavad või võiksid põhjustada asjaomastele liidu tootjatele olulist kahju.
2. Märgatava kahju ohu korral uurib komisjon, kas kõnealuse olukorra tõenäoline kujunemine tegelikult kahjustavaks on selgesti prognoositav.
Sellega seoses võib arvesse võtta järgmisi tegureid:
a)
liitu suunduva ekspordi kasvu määr;
b)
päritolumaa või ekspordimaa olemasolev või lähemas tulevikus prognoositav ekspordi maht ja tõenäosus, et sellest tulenev eksport suundub liitu.
IV PEATÜKK
JÄRELEVALVE
Artikkel 10
1. Kui käesolevas määruses käsitletud kolmandast riigist pärit toote impordisuundumused ähvardavad kahjustada liidu tootjate huve ja kui liidu huvid seda nõuavad, võib selle toote importimisel vajaduse korral nõuda:
a)
liidu tagasiulatuva järelevalve korraldamist vastavalt lõikes 2 osutatud otsuse sätetele;
b)
liidu eelneva järelevalve korraldamist vastavalt artiklile 11.
2. Komisjon võtab järelevalve määramise otsuse vastu rakendusaktidega kooskõlas artikli 3 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.
3. Järelevalvemeetmed kehtivad piiratud aja jooksul. Kui ei ole sätestatud teisiti, kaotavad need kehtivuse meetmete rakendamise poolaastale järgneva poolaasta lõpus.
Artikkel 11
1. Liidu eelneva järelevalve all olevaid tooteid võib vabasse ringlusse lubada üksnes järelevalvedokumendi esitamisel. Selle dokumendi annab välja liikmesriigi määratud pädev asutus tasuta mis tahes taotletud koguse kohta kõige enam viie tööpäeva jooksul pärast seda, kui pädev siseriiklik asutus on vastu liidu mis tahes importija taotluse, olenemata tema tegevuskohast liidus. Kõnealune taotlus loetakse pädeva siseriikliku asutuse poolt vastuvõetuks hiljemalt kolm tööpäeva pärast selle esitamist, kui ei ole sätestatud teisiti.
2. Järelevalvedokumendi vorm vastab I lisas esitatud näidisele.
Kui järelevalvet kehtestavas otsuses ei ole ette nähtud teisiti, sisaldab importija esitatud järelevalvedokumendi taotlus ainult järgmist:
a)
taotleja täielik nimi ja aadress (sealhulgas telefoni- ja faksinumbrid ja muud numbrid, mille järgi pädeval siseriiklikul asutusel on võimalik taotlejat tuvastada), lisaks sellele taotleja käibemaksukohustuslase registreerimise number, kui ta on käibemaksukohustuslane;
b)
asjakohasel juhul deklarandi või taotleja määratud mis tahes esindaja täielik nimi ja aadress (sealhulgas telefoni- ja faksinumbrid);
c)
kauba kirjeldus, kus esitatakse:
-
kaubanimi,
-
koondnomenklatuuri kood,
-
päritolu- ja lähtekoht;
d)
deklareeritud kogus kilogrammides ja asjakohasel juhul muudes täiendavates ühikutes (paari, tükki jne);
e)
kauba CIF-väärtus liidu piiril, väljendatuna eurodes;
f)
järgmine kinnitus, mille taotleja on dateerinud ja allkirjastanud ning kus taotleja nimi on kirjutatud trükitähtedega:
„Mina, allakirjutanu, kinnitan, et käesolevas vormis ja selle lisades esitatud info on tõene ja antud heauskselt ning et ma olen ettevõtjana liidus asutatud.”
3. Järelevalvedokument kehtib kogu liidus, olenemata selle välja andnud liikmesriigist.
4. Kui avastatakse, et tehingu sooritamise ühikuhind ületab järelevalvedokumendis märgitu vähem kui 5 % võrra või et importimiseks esitatud toodete koguväärtus või -hulk ületab järelevalvedokumendis märgitud väärtuse või hulga vähem kui 5 % võrra, ei takista see kõnealuse toote vabasse ringlusse lubamist. Komisjon, olles ära kuulanud komitees avaldatud arvamused ja võttes arvesse toodete laadi ja asjaomase tehingu muud eripära, võib kehtestada teistsuguse protsendimäära, mis ei tohiks tavaliselt siiski olla suurem kui 10 %.
5. Järelevalvedokumente võib kasutada ainult aja jooksul, mil asjaomaste tehingute suhtes kehtib impordi liberaliseerimise kord. Niisugust järelevalvedokumenti ei tohi mingil juhul kasutada pärast selle kehtivusaja lõppu, mis määratakse kindlaks samal ajal ja samas korras kui järelevalve kehtestamine, ja mille puhul võetakse arvesse toodete laadi ja tehingu muud eripära.
6. Kui vastavalt artiklile 10 vastu võetud otsus seda nõuab, tuleb liidu järelevalve all olevate toodete päritolu tõendada päritolusertifikaadiga. Käesolev lõige ei mõjuta niisuguste sertifikaatide esitamist käsitlevaid muide sätteid.
7. Kui liidu eelneva järelevalve all oleva toote suhtes kohaldatakse liikmesriigis piirkondlikke kaitsemeetmeid, võib järelevalvedokumendi asendada selle liikmesriigi antud impordiloaga.
8. Järelevalvedokumendi vormid ja selle väljavõtted vormistatakse kahes eksemplaris, üks eksemplar, millele märgitakse „omaniku eksemplar” ja number 1, väljastatakse taotlejale ja teine, millele märgitakse „pädeva asutuse eksemplar” ja number 2, jääb hoiule dokumendi väljastanud asutusse. Halduslikel eesmärkidel võib pädev asutus vormile 2 lisada täiendavaid eksemplare.
9. Vorm trükitakse tehnoloogilisest peenmaterjalist vabale valgele kirjapaberile kaaluga 55-65 g/m2. Vormi mõõdud on 210 × 297 mm, masinakirja reavahe on 4,24 mm (üks kuuendik tolli), lahtrite paigutust tuleb täpselt järgida. Esimese eksemplari, s.o järelevalvedokumendi mõlemal küljel on lisaks kollane giljoššmustriga trükitud taust, mis toob esile kõik mehaaniliste või keemiliste vahenditega tehtud võltsingud.
10. Liikmesriik vastutab vormide trükkimise eest. Vorme võib trükkida ka trükikojas, mille on määranud trükikoja asukoha liikmesriik. Viimasel juhul peab igal vormil olema viide liikmesriigi volitusele. Igale vormile märgitakse trükikoja nimi ja aadress või tähis, mille järgi on võimalik trükikoda tuvastada.
Artikkel 12
Kui toote impordile ei ole kehtestatud liidu eelnevat järelevalvet, võib komisjon vastavalt artiklile 17 rakendada piiratud järelevalvet liidu ühte või enamasse piirkonda suunduva impordi suhtes. Komisjon annab liikmesriikidele teavet, kui ta otsustab kehtestada järelevalve.
Artikkel 13
1. Piirkondliku järelevalve all olevaid tooteid võib kõnealuses piirkonnas vabasse ringlusse lubada üksnes järelevalvedokumendi esitamisel. Selle dokumendi kinnitab asjaomas(t)e liikmesriigi (liikmesriikide) määratud pädev asutus tasuta mis tahes taotletud koguse kohta kõige enam viie tööpäeva jooksul pärast seda, kui pädev siseriiklik asutus on vastu võtnud liidu importija deklaratsiooni, olenemata tema tegevuskohast liidus. Kõnealune taotlus loetakse pädeva siseriikliku asutuse poolt vastuvõetuks hiljemalt kolm tööpäeva pärast selle esitamist, kui ei ole sätestatud teisiti. Järelevalvedokumente võib kasutada ainult selle aja jooksul, mil asjaomaste tehingute suhtes kehtib impordi liberaliseerimise kord.
2. Kohaldatakse artikli 11 lõiget 2.
Artikkel 14
1. Kui kohaldatakse liidu või piirkondlikku järelevalvet, teatavad liikmesriigid komisjonile iga kuu esimese kümne päeva jooksul
a)
eelneva järelevalve puhul rahasummade üksikasjad (arvutatud CIF-hindade alusel) ja kaubakogused, mille kohta on eelneva perioodi jooksul järelevalvedokumendid välja antud;
b)
igal juhul punktis a osutatud ajavahemikule eelneva ajavahemiku jooksul toimunud impordi üksikasjad.
Liikmesriikide esitatud teave liigitatakse toodete ja maade kaupa.
Järelevalve korra kohaldamise ajal võib sama menetlust kasutades kehtestada teistsuguseid sätteid.
2. Kui toodete laad või erilised asjaolud seda nõuavad, võib komisjon liikmesriigi taotlusel või omal algatusel muuta selle teabe esitamise tähtaegu.
3. Komisjon teavitab sellest liikmesriike.
V PEATÜKK
KAITSEMEETMED
Artikkel 15
1. Kui toodet imporditakse liitu sel määral suurenenud kogustes ja/või niisugustel tingimustel, mis põhjustavad või ähvardavad põhjustada liidu samasuguste või otseselt konkureerivate toodete tootjaile märgatavat kahju, võib komisjon liidu huvide kaitseks kas liikmesriigi taotlusel või omal algatusel
a)
piirata nende artiklis 11 nimetatud järelevalvedokumentide kehtivusaega, mis antakse välja pärast kõnealuse meetme jõustumist;
b)
muuta kõnealuse toote impordieeskirju, seades selle vabasse ringlusse lubamise tingimuseks impordiloa esitamise, mille andmist reguleerivad komisjoni kehtestatavad sätted ja piirangud.
Punktides a ja b nimetatud meetmed jõustuvad kohe.
2. WTO liikmete puhul võetakse lõikes 1 osutatud meetmeid üksnes juhul, kui selle lõike esimeses lõigus nimetatud kaks tingimust on täidetud.
3. Kvootide määramisel võetakse eriti arvesse
a)
soovi võimaluse piires säilitada tavapäraseid kaubavoogusid;
b)
enne käesoleva peatüki tähenduses võetud kaitsemeetme jõustumist tavalistel tingimustel sõlmitud lepingute alusel eksporditavate toodete mahtu, kui asjaomane liikmesriik on nendest lepingutest komisjonile teatanud;
c)
vajadust mitte kahjustada selle eesmärgi saavutamist, milleks kvoodid kehtestati.
Ükski kvoot ei või olla väiksem kui impordi keskmine tase viimase kolme tüüpilise aasta jooksul, mille kohta statistika on kättesaadav, välja arvatud juhul, kui teistsuguse suurusega kvooti on vaja märgatava kahju ärahoidmiseks või parandamiseks.
4. Kui kvoodid jaotatakse tarnijariikide vahel, võivad jaotamises kokku leppida need riigid, kelle oluliste huvide hulka kuulub asjaomase toote tarnimine liitu importimiseks.
Kui see ei õnnestu, jaotatakse kvoot tarnijariikide vahel proportsionaalselt nende osale kõnealuse toote liitu importimisel eelmise vaatlusperioodi jooksul, kusjuures võetakse nõuetekohaselt arvesse kõiki eritegureid, mis võisid või võivad selle tootega kauplemist mõjutada.
Liit võib sellest jaotusviisist siiski kõrvale kalduda märgatava kahju korral, kui ühest või mitmest tarnijariigist pärit import on kasvanud ebaproportsionaalselt, võrreldes kõnealuse toote impordi üldise kasvuga eelmise vaatlusperioodi vältel tingimusel, et ta arvestab oma kohustust jälgida, et konsultatsioonid toimuksid WTO kaitsemeetmete komitee egiidi all.
5. Käesolevas artiklis osutatud meetmeid kohaldatakse kõikidele toodetele, mis on vabasse ringlusse lastud pärast nende meetmete jõustumise kuupäeva. Vastavalt artiklile 17 võib nende meetmete kohaldamist piirata ühe või mõne piirkonnaga.
Need meetmed ei takista siiski niisuguste toodete vabasse ringlusse lubamist, mis on juba teel liitu, tingimusel et nende toodete sihtkohta ei või muuta ja et toodetel, mida võib vastavalt artiklitele 10 ja 11 vabasse ringlusse lubada ainult järelevalvedokumendi esitamisel, on vastav dokument tõepoolest olemas.
6. Kui liikmesriik on taotlenud komisjoni sekkumist, võtab komisjon kooskõlas artikli 3 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega või kiireloomulistel juhtudel kooskõlas artikli 3 lõikega 4 otsuse selle kohta vastu kõige rohkem viie tööpäeva jooksul alates taotluse saamise kuupäevast.
Artikkel 16
Kui liidu huvid seda nõuavad, võib komisjon, toimides artikli 3 lõikes 3 sätestatud korras ja III peatüki tingimuste alusel, võtta vastu asjakohased meetmed takistamaks mingi toote importi liitu sel määral suurenenud kogustes ja/või niisugustel tingimustel, mis põhjustavad või ähvardavad põhjustada liidu samasuguste või otseselt konkureerivate toodete tootjaile märgatavat kahju.
Kohaldatakse artikli 15 lõikeid 2-5.
Artikkel 17
Kui eelkõige artiklis 9 osutatud tegurite alusel selgub, et tingimused meetmete vastuvõtmiseks vastavalt artiklitele 10 ja 15 on täidetud ühes või enamas liidu piirkonnas, võib komisjon pärast muude lahendusvõimaluste uurimist erandkorras lubada järelevalve- või kaitsemeetmete kohaldamist, mis piirduvad asjaomaste piirkondadega, kui ta leiab, et sel tasandil kohaldatavad meetmed on asjakohasemad kui kogu liidus kohaldatavad meetmed.
Need meetmed peavad olema ajutised ja siseturgu võimalikult vähe häirima.
Need meetmed võetakse vastu artiklites 10 ja 15 sätestatud korras.
Artikkel 18
Kaitsemeetmeid ei või kohaldada WTOsse kuuluvast arenguriigist pärit toodete suhtes, kui selle riigi osa kõnealuse toote impordist liitu ei ületa 3 %, tingimusel et niisuguste WTO liikmetest arenguriikide liitu suunduv import kokku ei ole üle 9 % kõnealuse toote koguimpordist liitu.
Artikkel 19
1. Kaitsemeetmete kestus peab piirduma ajaga, mis on vajalik märgatava kahju ärahoidmiseks või parandamiseks ja liidu tootjate kohanemise hõlbustamiseks. See aeg ei või olla pikem kui neli aastat, kaasa arvatud ajutiste meetmete kestus.
2. Välja arvatud artikli 15 lõike 4 kolmandas lõigus osutatud meetmete puhul, võib esialgset ajavahemikku pikendada, kui otsustatakse, et
a)
kaitsemeedet on jätkuvalt vaja märgatava kahju ärahoidmiseks või parandamiseks;
b)
on tõendeid liidu tootjate kohanemise kohta.
3. Ajapikendused võetakse vastu vastavalt III peatüki tingimustele ja sama menetlusega kui esialgsed meetmed. Sel viisil pikendatud meede ei või olla piiravam, kui see oli esialgse ajavahemiku lõpus.
4. Kui meetme kestus ületab ühe aasta, tuleb meedet selle kohaldamise ajal, kaasa arvatud pikendamise aeg, kindlate ajavahemike järel järk-järgult liberaliseerida.
5. Kaitsemeetme kohaldamise aeg kokku, sealhulgas ajutiste meetmete kohaldamise aeg, esialgne kohaldamisaeg ja selle pikendamine, ei või kesta üle kaheksa aasta.
Artikkel 20
1. IV ja V peatüki kohaselt võetud järelevalve- ja kaitsemeetmete kehtivuse ajal võib komisjon kas liikmesriigi taotlusel või omal algatusel ja hiljemalt meetmete kohaldamise aja keskel, kui meede kehtib rohkem kui kolm aastat:
a)
kontrollida meetme mõju;
b)
määrata, kas ja mil viisil on asjakohane kiirendada liberaliseerimise tempot;
c)
teha kindlaks, kas meetme edasine kohaldamine on vajalik.
Kui komisjoni arvates on meetme edasine kohaldamine vajalik, teavitab ta sellest liikmesriike.
2. Kui komisjon leiab, et mõni artiklites 10, 12, 15, 16 ja 17 osutatud järelevalve- või kaitsemeede tuleks tühistada või muuta, siis komisjon tühistab või muudab selle meetme kooskõlas artikli 3 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
Kui see otsus käsitleb piirkondlikke järelevalvemeetmeid, kohaldatakse otsust alates kuuendast päevast pärast selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamist.
Artikkel 21
1. Kui toote importimise suhtes on juba kohaldatud kaitsemeedet, ei või selle toote suhtes niisugust meedet kasutada ajavahemiku jooksul, mis on sama pikk kui eelmise meetme kestus. See aeg ei või olla lühem kui kaks aastat.
2. Olenemata lõikest 1 võib toote suhtes taaskehtestada kuni 180 päeva kestva kaitsemeetme, kui
a)
selle toote impordile kaitsemeetme kehtestamise kuupäevast on möödunud vähemalt üks aasta ja
b)
meetme kohaldamisele vahetult eelnenud viie aasta jooksul ei ole sellele tootele niisugust kaitsemeedet kohaldatud rohkem kui kahel korral.
VI PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 22
Kui liidu huvid seda nõuavad, võib komisjon kooskõlas artikli 3 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega võtta vastu asjakohased meetmed selliste seadusandlike aktide rakendamiseks, millega on võimalik rahvusvahelisel tasandil liidu või kõigi liikmesriikide õigusi kasutada ja kohustusi täita, eriti põhitarbeainetega kauplemise osas.
Artikkel 23
Komisjon lisab nõukogu määruse (EÜ) nr 1225/2009 (9) artikli 22a kohasesse Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatavasse kaubanduse kaitsemeetmete kohaldamist ja rakendamist käsitlevasse iga-aastasesse aruandesse teabe käesoleva määruse rakendamise kohta.
Artikkel 24
1. Käesolev määrus ei välista liidu ja kolmandate riikide vahel sõlmitud kokkulepetega kehtestatud erieeskirjadest tulenevate kohustuste täitmist.
2. Ilma et see piiraks muid liidu sätteid, ei takista käesolev määrus liikmesriike vastu võtmast või kohaldamast
a)
keelde, koguselisi piiranguid või järelevalvemeetmeid, selleks et tagada kõlblus, avalik kord või julgeolek ning inimeste, loomade või taimede elu ja tervise kaitse, kunstilise, ajaloolise või arheoloogilise väärtusega rahvusliku rikkuse kaitse või tööstus- ja kaubandusomandi kaitse;
b)
eriformaalsusi välisvaluuta kohta;
c)
Euroopa Liidu toimimise lepingu kohaste rahvusvaheliste lepingute alusel rakendatavaid formaalsusi.
Liikmesriigid teatavad komisjonile meetmetest ja formaalsustest, mida nad kavatsevad esimese lõigu alusel rakendada või muuta.
Äärmiselt pakilistel juhtudel teatatakse komisjonile siseriiklikest meetmetest ja formaalsustest kohe nende vastuvõtmise järel.
Artikkel 25
1. Käesoleva määruse kohaldamine ei piira põllumajandusturgude ühist korraldust kehtestavate õigusaktide, neist tulenevate liidu ja siseriiklike haldussätete ega töödeldud põllumajandustooteid käsitlevate spetsiaalsete õigusaktide kohaldamist. See toimib nimetatud õigusaktide täiendusena.
2. Lõikes 1 nimetatud õigusaktides käsitletud toodete puhul ei kehti artiklid 10 kuni 14 ega artikkel 21 nende toodete suhtes, mille kohta liidu kolmandate riikidega kauplemise eeskirjades nõutakse litsentsi või muu impordidokumendi esitamist.
Artikleid 15, 17 ja 20 kuni 24 ei kohaldata nende toodete suhtes, mille puhul nende eeskirjadega on ette nähtud koguseliste impordipiirangute kohaldamine.
Artikkel 26
Määrus (EÜ) nr 260/2009 tunnistatakse kehtetuks.
Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele ning neid loetakse vastavalt III lisas esitatud vastavustabelile.
Artikkel 27
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Strasbourg, 11. märts 2015