РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1058/2012 НА КОМИСИЯТА
от 12 ноември 2012 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1881/2006 относно максимално допустимите количества на афлатоксини в сушени смокини
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за установяване на общностни процедури относно замърсителите в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията от 19 декември 2006 г. за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните (2) се установяват максимално допустимите количества на афлатоксин B1 и на общото съдържание на афлатоксини (афлатоксини B1+G1+B2+G2) в редица храни.
(2)
Необходимо е да се променят стойностите на максимално допустимите количества на афлатоксини в сушени смокини, за да се вземат предвид новостите в Кодекс Алиментариус, актуалната информация за това до каква степен може да бъде избегнато наличието на афлатоксини чрез прилагането на добри практики и новата научна информация за разликата в риска за здравето при различните хипотетични максимално допустими количества на афлатоксин В1 и общото съдържание на афлатоксини в различни хранителни продукти.
(3)
В Кодекс Алиментариус е определенa допустима стойност от 10 μg/kg за общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини „готови за консумация“ (3). Максимално допустимото количество е определено въз основа на оценката, извършена от Съвместния експертен комитет на ФАО/СЗО по добавките в храните (наричан по-долу „СЕКДХ“) по време на шейсет и осмото му заседание относно въздействието от експозицията и рисковете за здравето при различни хипотетични максимално допустими количества на афлатоксини в бадеми, бразилски орехи, лешници, шамфъстъци и сушени смокини (4). По отношение на сушените смокини комитетът заключи, че независимо от приложените хипотетични максимално допустими количества, не се наблюдава значително въздействие върху цялостната експозиция на афлатоксини, приемани чрез храната. Беше доказано, че чрез прилагането на добри практики може да се постигне равнище от 10 μg/kg общо съдържание на афлатоксини.
(4)
В Кодекс Алиментариус са определени единствено максимално допустимите количества за общото съдържание на афлатоксини поради наблюдаваните в съотношението между афлатоксин B1 и общото съдържание на афлатоксини големи различия, породени от редица фактори (година на реколтата, сорт, атмосферни условия). Предвид факта обаче, че афлатоксин В1 е най-мощният канцероген, в законодателството на ЕС са определени отделни по-ниски максимално допустими количества на афлатоксин В1 в допълнение към общото съдържание на афлатоксини. Общото съдържание на афлатоксини е сборът на афлатоксините B1, B2, G1 и G2. Във връзка с това е целесъобразно максимално допустимите количества, установени за афлатоксин B1, да съответстват на допустимите количества, определени за общото съдържание на афлатоксини. Съответното количество афлатоксин B1 беше определено въз основа на събрани от 2005 г. насам данни за наличието на афлатоксини в сушени смокини. От това изчисление е видно, че съотношението между съдържанието на афлатоксин В1 и общото съдържание на афлатоксини е средно около 0,6, което се различава от предишното предположение, че концентрацията на афлатоксин В1 е средно около 50 % от общото съдържание на афлатоксини.
(5)
Резултатите от споменатата по-горе оценка, извършена от СЕКХД, на въздействието при експозицията на различни максимално допустими количества в сушени смокини беше потвърдена от актуализираната оценка на експозицията (5), изготвена от отдела за мониторинг на хранителния режим и химически мониторинг на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ), според която при различните варианти на експозиция увеличаването на експозицията на афлатоксини, приемани чрез храната, е между 0,15 до 0,26 % при максимални количества за общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини от 10 μg/kg в сравнение с 4 μg/kg. Въз основа на предходни оценки на ЕОБХ по този въпрос (6) може да се заключи, че такова увеличаване не би имало неблагоприятни последици за общественото здраве. Поради това е целесъобразно да се заменят стойностите на максимално допустимите количества, прилагани в момента в Съюза, с определеното в Кодекс Алиментариус максимално допустимо количество за общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини и съответното максимално допустимо количество за афлатоксин В1, както и да бъде съответно изменен Регламент (ЕО) № 1881/2006.
(6)
Тъй като комисията за Кодекс Алиментариус не е определила максимално допустимо количество за общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини, различни от смокини „готови за консумация“, е целесъобразно да се запази съществуващото в Съюза максимално допустимо количество за общо съдържание на афлатоксини в сушени смокини и да се адаптира само максимално допустимото количество за афлатоксин В1 в такива смокини, за да се вземат под внимание по-актуалните данни за съотношението на концентрацията между афлатоксин В1 и общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини.
(7)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и нито Европейският парламент, нито Съветът възразиха срещу тях.
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006 се изменя в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 12 ноември 2012 година.
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 1058/2012,
12. november 2012,
millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1881/2006 kuivatatud viigimarjade aflatoksiinide piirnormide osas
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 8. veebruari 1993. aasta määrust (EMÜ) nr 315/93, milles sätestatakse ühenduse menetlused toidus sisalduvate saasteainete suhtes, (1) eriti selle artikli 2 lõiget 3,
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjoni 19. detsembri 2006. aasta määruses (EÜ) nr 1881/2006, millega sätestatakse teatavate saasteainete piirnormid toiduainetes, (2) on sätestatud aflatoksiini B1 ja aflatoksiinide (B1, B2, G1 ja G2) kogusisalduse piirnormid teatavates toiduainetes.
(2)
On vaja muuta kuivatatud viigimarjade aflatoksiinide piirnormi, et võtta arvesse codex alimentarius’e arenguid ja uut teavet selle kohta, mil määral on võimalik vältida aflatoksiinide esinemist heade tavade rakendamise teel, ja uusi teaduslikke andmeid terviseriskide erinevuse kohta aflatoksiin B1 hüpoteetiliste piirnormide ja aflatoksiini kogusisalduse piirnormide vahel eri toidukaupades.
(3)
Codex alimentarius’es on kasutusvalmis kuivatatud viigimarjade aflatoksiini kogusisalduse piirnormiks kehtestatud 10 μg/kg (3). See piirnorm põhines FAO/WHO ühise lisaainete eksperdikomisjoni (JECFA) poolt komisjoni kuuekümne kaheksandal koosolekul tehtud hindamisel mandlites, parapähklites, sarapuupähklites, pistaatsiapähklites ja kuivatatud viigimarjades sisalduvate aflatoksiinide hüpoteetiliste piirnormidega seotud kokkupuute mõju ja terviseriskide kohta (4). Komisjon jõudis kuivatatud viigimarjade osas järeldusele, et sõltumata kohaldatavast hüpoteetilisest piirnormist ei avalda kokkupuude aflatoksiinidega toidu kaudu tervikuna märkimisväärset mõju. Tehti kindlaks, et heade tavade rakendamise teel on võimalik jõuda aflatoksiini kogusisalduse piirnormini väärtusega 10 μg/kg.
(4)
Codex alimentarius’es on sätestatud üksnes aflatoksiini kogusisalduse piirnorm, kuna aflatoksiini B1 sisalduse ja aflatoksiini kogusisalduse suhte puhul on täheldatud suuri kõikumisi, mis on tingitud erinevatest mõjuritest (viljelusaasta, sort, ilm). Võttes arvesse, et aflatoksiin B1 on kõige võimsam kantserogeen, on ELi õigusaktides lisaks aflatoksiini kogusisalduse piirnormile kehtestatud madalam piirnorm aflatoksiinile B1. Aflatoksiini kogusisaldus on aflatoksiinide B1, B2, G1 ja G2 summa. Seetõttu on asjakohane, et aflatoksiinile B1 kehtestatud piirnorm vastab aflatoksiini kogusisaldusele kehtestatud piirnormile. Aflatoksiini B1 vastava piirnorm kindlaksmääramisel kasutati alates 2005. aastast kogutud andmeid aflatoksiinide esinemise kohta kuivatatud viigimarjades. Sellest arvutusest selgub, et aflatoksiini B1 sisalduse ja aflatoksiini kogusisalduse suhe on pigem keskmiselt umbes 0,6, ning et varasem oletus, mille kohaselt moodustab aflatoksiini B1 sisaldus keskmiselt umbes 50 % aflatoksiini kogusisaldusest, on vale.
(5)
Eespool nimetatud kuivatatud viigimarjade puhul esinevate erinevate piirnormidega seotud kokkupuute mõju käsitleva JECFA hindamise tulemusi kinnitati Euroopa Toiduohutusameti (EFSA) toitumise ja keemilise seire üksuse ajakohastatud kokkupuute hindamisega, (5) mille kohaselt suureneb erinevate kokkupuutestsenaariumide puhul aflatoksiiniga toidu kaudu kokkupuude 0,15-0,26 %, kui aflatoksiini kogusisalduse piirnorm kuivatatud viigimarjades on 4 μg/kg asemel 10 μg/kg. EFSA poolt kõnealuse teema kohta esitatud eelnevate hindamiste (6) põhjal on võimalik järeldada, et selline suurenemine ei avalda kahjulikku mõju inimese tervisele. Seetõttu on asjakohane asendada praegu liidus kohaldatav piirnormcodex alimentarius’es kehtestatud aflatoksiini kogusisalduse piirnormiga kuivatatud viigimarjades ja aflatoksiini B1 vastava piirnormiga ning muuta vastavalt määrust (EÜ) nr 1881/2006.
(6)
Kuna codex alimentarius’e komitee ei ole kehtestanud aflatoksiini kogusisalduse piirnormi muude viigimarjade kui kasutusvalmis viigimarjade puhul, on asjakohane jätta jõusse liidus nende viigimarjade puhul kohaldatav aflatoksiini kogusisalduse piirnorm ja kohandada nende viigimarjade puhul ainult aflatoksiini B1 piirnormi, et võtta arvesse värskemaid andmeid aflatoksiini B1 ja aflatoksiini kogusisalduse suhte kohta kuivatatud viigimarjades.
(7)
Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega ning ei Euroopa Parlament ega nõukogu ole vastuväiteid esitanud,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määruse (EÜ) nr 1881/2006 lisa muudetakse vastavalt käesoleva määruse lisale.
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub kümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 12. november 2012