РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1306/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 17 декември 2013 година
относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Сметната палата,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура,
като имат предвид, че:
(1)
В съобщението на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите, озаглавено „Общата селскостопанска политика през 2020 г.: подготовка за бъдещите предизвикателства в областта на хранителното снабдяване, природните ресурси и териториалния баланс“, са разгледани потенциални предизвикателства, цели и насоки за общата селскостопанска политика (ОСП) след 2013 г. В контекста на дебата по това съобщение ОСП следва да бъде реформирана, считано от 1 януари 2014 г. Тази реформа следва да обхване всички основни инструменти по ОСП, включително Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета (2). Опитът, извлечен от прилагането на този регламент, показва, че някои елементи на механизма за финансиране и мониторинг трябва да бъдат коригирани. С оглед на обхвата на реформата е целесъобразно да бъде отменен Регламент (ЕО) № 1290/2005 и той да бъде заменен с нов текст. Реформата следва също така във възможно най-висока степен да хармонизира, рационализира и опрости неговите разпоредби.
(2)
За да се допълнят или изменят някои несъществени елементи на настоящия регламент, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема делегирани актове съгласно член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) по отношение на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи, задълженията на разплащателните агенции по отношение на публичната интервенция, както и правилата относно съдържанието на управленските и контролни задължения на тези агенции, мерките, подлежащи на финансиране от общия бюджет на Европейския съюз, (бюджета на Съюза) в рамките на публична интервенция и оценяването на действията, свързани с публична интервенция. Това оправомощаване следва да обхваща също и изключенията от правилата за недопустимост на плащанията, които разплащателните агенции правят по отношение на бенефициери преди най-ранната или след най-късната възможна дата за плащане и компенсацията между разходи и приходи в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР). В допълнение, това оправомощаване следва да обхваща приложимите методи за поетите задължения и плащането на суми, в случай че бюджетът на Съюза не е приет преди началото на финансовата година или че общият размер на поетите задължения надхвърля прага по член 170, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (3).
Освен това, това оправомощаване следва да обхваща, отсрочването на месечните плащания от Комисията за държавите членки по отношение на разходите по ЕФГЗ и условията за намаляване или спиране от Комисията на междинните плащания за държавите членки по ЕЗФРСР. В допълнение това оправомощаване следва да обхваща и спирането на месечните плащания или на междинните плащания, за които не е подадена своевременно съответната статистическа информация, специалните задължения, които държавите членки трябва да спазват по отношение на проверките, критериите и методологията за прилагане на корекции в контекста на процедурата по уравняване по съответствие, и възстановяването на вземанията. Освен това, това оправомощаване следва да обхваща изискванията по отношение на митническите процедури, оттеглянето на помощта и санкциите в случаите на неспазване на условията за допустимост, и поетите задължения за бюджетни кредити или други задължения, произтичащи от прилагането на секторното законодателство в областта на селското стопанство. Също така това оправомощаване следва да включва пазарните мерки, за които Комисията може да спре месечните плащания, правилата за обезпеченията, за функционирането на интегрираната система за администриране и контрол, както и по отношение на мерките, изключени от проверката на трансакциите. По подобен начин, това оправомощаване следва да обхваща изменението на размера на приходите или плащанията до равнище, под което търговските документи на предприятията обикновено не би следвало да бъдат подлагани на проверка съгласно настоящия регламент, санкциите, прилагани в рамките на кръстосаното съответствие, изискванията за контрол в лозаро-винарския сектор, и правилата за поддържане на постоянни пасища. На последно място, това оправомощаване следва да обхваща правилата за определяне на правопораждащия факт и обменния курс за държавите членки, които не използват еврото, мерките за гарантиране на прилагането на правото на Съюза, в случай че има вероятност то да бъде застрашено от извънредни парични практики, свързани с националната парична единица, както и по отношение на съдържанието на общата рамка за мониторинг и оценка на мерките, приети по ОСП, и по отношение на преходните мерки.
От особена важност е по време на подготвителната се работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(3)
Общата селскостопанска политика се състои от различни мерки, някои от които се отнасят до развитието на селските райони. Важно е да се осигури финансиране за тези мерки, за да се допринесе за постигането на целите на ОСП. Тъй като тези мерки имат определени общи елементи, но също така се различават в много отношения, разпоредбите относно тяхното финансиране следва да бъдат уредени в едни и същи пакет от разпоредби. Когато е необходимо, тези разпоредби следва да позволяват различно третиране. С Регламент (ЕО) № 1290/2005 се създадоха два европейски фонда в областта на селското стопанство, а именно ЕФГЗ и ЕЗФРСР („Фондовете“). Тези фондове следва да бъдат запазени.
(4)
Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 и приетите в съответствие с него разпоредби следва да се прилагат към мерките, установени в настоящия регламент. По-специално, в настоящия регламент се определят разпоредби, свързани със споделеното управление с държавите членки, основано на принципите на доброто финансово управление, прозрачността и липсата на дискриминация, както и разпоредби за функциите на акредитираните органи и бюджетните принципи, които разпоредби следва да се зачитат в рамките на настоящия регламент.
(5)
За да се осигури съгласуваност между практиките на държавите членки и хармонизирано прилагане на клаузата за непреодолима сила от държавите членки, в настоящия регламент следва да се предвидят, където е целесъобразно, изключения в случай на непреодолима сила и извънредни обстоятелства, както и неизчерпателен списък с възможни случаи на непреодолима сила и извънредни обстоятелства, които да бъдат признати от компетентните национални органи. Тези органи следва да вземат решения относно непреодолима сила и извънредни обстоятелства за всеки отделен случай въз основа на относими доказателства и като прилагат понятието за непреодолима сила от гледна точка правото на Съюза в областта на селското стопанство, включително съдебната практика на Съда.
(6)
Бюджетът на Съюза следва да финансира разходите по ОСП, включително разходите за развитието на селските райони, чрез Фондовете - или пряко, или в контекста на споделеното управление с държавите членки. Следва да се посочат видовете мерки, които могат да бъдат финансирани чрез Фондовете.
(7)
Следва да бъдат предвидени разпоредба за акредитиране на разплащателните агенции от държавите членки и за утвърждаване на процедурите за набавяне на декларации за управлението, за получаване на сертифициране на системите за управление и мониторинг и заверка на годишните счетоводни отчети от независими органи. Освен това, за да се осигури прозрачността на националните проверки, особено по отношение на процедурите за разрешение, валидиране и плащане, и за да се намали административното и одитното натоварване на Комисията и на държавите членки, когато се изисква акредитация за всяка отделна разплащателна агенция, броят на органите и структурите, на които се делегират тези отговорности, следва да бъде ограничен, като се спазва конституционната уредба на всяка държава членка. За да се избегнат излишните разходи за реорганизация, на държавите членки следва да бъде разрешено да запазят броя на разплащателните агенции, които са били акредитирани преди влизането в сила на настоящия регламент.
(8)
Когато държава членка акредитира повече от една разплащателна агенция, е важно държавата да излъчи единен публичен координиращ орган, който да осигурява съгласуваност при управлението на средствата, да осъществява връзка между Комисията и всяка една от акредитираните разплащателни агенции и да обезпечава своевременното предоставяне на изискваната от Комисията информация относно операциите, извършвани от няколко разплащателни агенции. Публичният координиращ орган следва също да предприема и координира действия с оглед отстраняването на пропуски от общ характер и следва да уведомява Комисията за последващите действия. В допълнение, този орган следва да поощрява и когато е възможно, да осигурява еднаквото прилагане на общите правила и стандарти.
(9)
Само използването на разплащателни агенции, които са били акредитирани от държавите членки, предоставя задоволителни гаранции, че са извършени необходимите проверки преди отпускането на помощ от Съюза за бенефициерите. Ето защо следва изрично да се посочи в настоящия регламент, че само разходите, направени от акредитирани разплащателни агенции, могат да бъдат възстановени от бюджета на Съюза.
(10)
За да се съдейства за повишаването на осведомеността на бенефициерите относно връзката между земеделските практики и управлението на стопанствата, от една страна, и стандартите, свързани с околната среда, изменението на климата, доброто земеделско състояние на земята, безопасността на храните, общественото здраве, здравето на животните и растенията и хуманното отношение към животните, от друга страна, е необходимо държавите членки да установят широкообхватна система за съвети в селското стопанство, чрез която да се предоставят съвети на бенефициерите. Тази система за съвети в селското стопанство по никакъв начин не следва да влияе върху задълженията и отговорностите на бенефициерите за спазване на посочените стандарти. Освен това държавите членки следва да осигурят ясно разграничение между предоставянето на консултации и извършването на проверки.
(11)
Системата за съвети в селското стопанство следва да покрива най-малко задълженията на ниво индивидуално стопанство, произтичащи от стандартите и изискванията за кръстосаното съответствие. Тази система следва също така да покрива изискванията, които трябва да се спазват по отношение на земеделските практики, които са от полза за климата и околната среда, и поддръжката на земеделските площи в съответствие с Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета (4), и мерките на ниво индивидуално стопанство, предвидени в програмите за развитие на селските райони, насочени към модернизиране на стопанства, изграждане на конкурентоспособност, секторна интеграция, иновация, пазарна ориентация и насърчаване на предприемачеството.
Системата следва да обхваща също и изискванията, наложени на бенефициерите от държавите членки за изпълнението на специфичните разпоредби на Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5), както и за изпълнението на член 55 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета (6), по-специално изискванията относно спазването на общите принципи на интегрираното управление на вредителите, както е посочено в член 14 от Директива 2009/128/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7).
(12)
Бенефициерите следва да се включват в системата за съвети в селското стопанство на доброволни начала. Всички бенефициери, дори земеделски стопани, които не получават подпомагане по ОСП, следва да имат право да участват в системата. Следва да е възможно обаче държавите членки да установяват критерии за включване с предимство. Поради естеството на системата е удачно информацията, получена в процеса на консултациите, да се смята за поверителна, освен в случая на сериозни нарушения на правото на Съюза или на националното право. За да се обезпечи ефективността на системата, консултантите следва да притежават съответните квалификации и редовно да участват в обучения.
(13)
По отношение на ЕФГЗ финансовите средства, необходими за покриване на разходите, извършени от акредитираните разплащателни агенции, следва да се отпускат на държавите членки от Комисията под формата на възстановяване на разходите въз основа на счетоводните отчети за разходите, извършени от разплащателните агенции. До изплащането на сумите за възстановяване на разходите под формата на месечни плащания, държавите членки трябва да мобилизират финансови средства в зависимост от потребностите на акредитираните от тях разплащателни агенции. Административните разходи и разходите за персонал на държавите членки и на бенефициерите, участващи в изпълнението на общата селскостопанска политика, следва да се поемат от самите тях.
(14)
Използването на агрометеорологичната система и придобиването и подобряването на сателитни изображения следва да предостави на Комисията, по-специално, възможности за управление на селскостопанските пазари, за улесняване на мониторинга на селскостопанските разходи и за наблюдение на селскостопанските ресурси в средносрочен и дългосрочен план. Освен това, в светлината на опита, придобит при прилагането на Регламент (ЕО) № 165/94 на Съвета (8), някои от съдържащите се в него разпоредби следва да бъдат включени в настоящия регламент и следователно Регламент (ЕО) № 165/94 следва да бъде отменен.
(15)
По отношение на спазването на бюджетната дисциплина е необходимо да се определи годишен таван за разходите, финансирани от ЕФГЗ, като се вземат предвид максималните суми, предвидени за този фонд в многогодишната финансова рамка, предвидена в Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (9).
(16)
Бюджетната дисциплина изисква също годишният таван на финансираните от ЕФГЗ разходи да бъде спазван при всички обстоятелства и на всеки етап от бюджетната процедура и от изпълнението на бюджета. Следователно е необходимо националният таван за директните плащания по държави членки, установен с Регламент (ЕС) № 1307/2013, да се разглежда като финансов таван за такива директни плащания за съответната държава членка и възстановяването на тези плащания да остава в рамките на същия финансов таван. Освен това бюджетната дисциплина изисква всички правни актове на Съюза в областта на ОСП, които са предложени от Комисията или приети от Съюза или от Комисията и които са финансирани от ЕФГЗ, да са съобразени с годишния таван за разходите, финансирани от Фонда.
(17)
За да се гарантира, че сумите за финансиране на ОСП са в съответствие с годишните тавани, финансовият механизъм, посочен в Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (10), чрез който нивото на директното подпомагане се коригира, следва да се запази. Когато Европейският парламент и Съветът не са направили корекциите преди 30 юни на календарната година, по отношение на която те се прилагат, Комисията следва да бъде оправомощена да определи тези корекции.
(18)
За да се подкрепи селскостопанският сектор в случай на значими кризисни ситуации, които засягат селскостопанското производство или дистрибуция, следва да се създаде резерв за кризи чрез прилагане в началото на всяка година на намаление на директните плащания чрез механизма за финансова дисциплина.
(19)
Член 169, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 предвижда, че бюджетните кредити, за които няма поети задължения и които се отнасят до дейностите, посочени в член 4, параграф 1 от настоящия регламент, могат да бъдат пренесени само към следващата финансова година и че такъв пренос може да доведе до допълнителни плащания само за крайните получатели, по отношение на които през предходната финансова година е била направена корекцията на директните плащания, посочена в член 25 от настоящия регламент. Следователно, когато в такъв случай бюджетните кредити се пренасят към следващата финансова година, националните администрации би трябвало да извършват плащания към две групи бенефициери на директни плащания в рамките на една финансова година: от една страна, като възстановяват суми от пренесените неизползвани средства, подчинени на финансова дисциплина, на земеделските стопани, по отношение на които се е прилагала финансова дисциплина през предходната финансова година, а от друга, като извършват директните плащания през финансова година N на земеделските стопани, които са ги поискали. С цел избягване на прекомерната административна тежест за националните администрации следва да бъде предвидена дерогация от член 169, параграф 3, четвърта алинея от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, която да им дава възможност да възстановяват сумата, пренесена към финансова година N, на земеделските стопани, по отношение на които се прилага финансова дисциплина през година N, вместо на земеделските стопани, по отношение на които такава дисциплина се прилага през година N-1.
(20)
Предприетите мерки за определяне на финансовия принос от Фондовете по отношение на изчисляването на финансовите тавани не засягат правомощията на бюджетния орган, посочен в ДФЕС. Следователно тези мерки следва да се базират на референтните суми, определени в съответствие с Междуинституционалното споразумение от 19 ноември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление и Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013.
(21)
Бюджетната дисциплина изисква също така постоянно проучване на средносрочната бюджетна обстановка. Ето защо при предаването на проектобюджета за дадена година Комисията следва да представи своите прогнози и анализи пред Европейския парламент и Съвета и при необходимост следва да предложи на законодателя подходящи мерки. Освен това Комисията следва по всяко време да упражнява в пълна степен своите управленски правомощия, за да гарантира спазването на годишния таван, и при необходимост следва да предлага на Европейския парламент и на Съвета или само на Съвета подходящи мерки за коригиране на състоянието на бюджета. Ако в края на бюджетната година годишният таван не може да бъде спазен поради направените от държавите членки искания за възстановяване на разходите, Комисията следва да бъде в състояние да предприеме мерки, позволяващи, от една страна, временно разпределение на наличния бюджет между държавите членки, пропорционално на исканите от тях суми за възстановяване, които все още не са изплатени, и от друга страна, мерки, гарантиращи спазване на определения за съответната година таван. Плащанията за същата година следва да бъдат включени в следващата бюджетна година и следва да бъде окончателно установен общият размер на финансирането от бюджета на Съюза по държави членки, както и размерът на компенсацията между държави членки с оглед да се осигури, че установеният размер е спазен.
(22)
При изпълнението на бюджета Комисията следва да приведе в действие за всеки месец система за ранно предупреждение и мониторинг по отношение на селскостопанските разходи, така че, ако съществува риск от превишаване на годишния таван, Комисията да може при първа възможност да предприеме необходимите мерки в рамките на управленските си правомощия и, ако тези мерки се окажат недостатъчни, да предложи други мерки. С редовни доклади пред Европейския парламент и Съвета Комисията следва да прави съпоставка на развитието на направените до момента разходи с профилите и следва да дава оценка на прогнозното изпълнение на бюджета за останалата част от бюджетната година.
(23)
Обменният курс, който Комисията използва при съставянето на бюджетните документи, следва да отразява най-актуалната налична информация, като същевременно се взема под внимание изтеклият период от време между съставянето и предаването на документите.
(24)
Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (11) установява правила, приложими към финансовото подпомагане от Фондовете, обхванати от този регламент, включително ЕЗФРСР. Тези правила обхващат също допустимостта на разходите, финансовото управление, както и системите за управление и контрол. По отношение на финансовото управление на ЕЗФРСР, с цел правна яснота и съгласуваност между Фондовете, обхванати от настоящия регламент, следва да се посочват съответните разпоредби относно бюджетните кредити, сроковете за плащане и отмяната на бюджетни кредити съгласно Регламент (ЕС) № 1303/2013.
(25)
Програмите за развитие на селските райони се финансират от бюджета на Съюза на базата на поемане на задължения за извършване на годишни вноски. Държавите членки следва да са в състояние да се ползват от предвидените средства на Съюза от момента, в който започнат изпълнение на програмите. Следователно е необходимо да се въведе подходяща система за ограничено предварително финансиране, която да осигури непрекъснат поток на средствата с оглед на своевременното извършване на плащанията в полза на бенефициерите по програмите.
(26)
Освен предварителното финансиране, е необходимо да се прави разлика между плащанията от Комисията към акредитираните разплащателни агенции, междинните плащания и плащането на салдата, и да се предвидят детайлни правила за осъществяването им. Правилото за автоматична отмяна следва да допринесе за ускоряване на изпълнението на програмите и за добро финансово управление. В правилата относно националните рамки на държавите членки с регионални програми, установени в Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета (12), също се предвижда инструмент, с който държавите членки да осигуряват изпълнението и доброто финансово управление.
(27)
Помощта от Съюза следва да се изплаща на бенефициерите навреме, за да могат те да я използват ефективно. Неспазването от държавите членки на крайните срокове за плащанията, установени в правото на Съюза, може да създаде сериозни затруднения за бенефициерите и да изложи на риск годишното разпределение на бюджета на Съюза. Ето защо разходите, които са направени, без да се спазват крайните срокове за плащанията, следва да бъдат изключени от финансирането на Съюза. Принципът на пропорционалност, предвиден в Регламент (ЕО) № 1290/2005, следва да се запази и следва да се прилага за двата Фонда. За да бъде спазен принципът на пропорционалност, Комисията следва да има правото да предвижда изключения от това общо правило.
(28)
Регламент (ЕО) № 1290/2005 предвижда намалявания или спиране на месечни или междинни плащания по Фондовете. Въпреки доста широката формулировка на тези разпоредби, на практика те се прилагат основно за намаляване на плащанията при неспазване на сроковете за плащане, таваните и други подобни „счетоводни причини“, които лесно се установяват в декларациите за разходите. Тези разпоредби позволяват също намаляване или спиране в случай на сериозни и трайни пропуски в националните системи за контрол. Налагането на подобни намалявания и спирания обаче е в зависимост от доста ограничаващи материалноправни условия за това и предвиждат специална процедура от два етапа, която трябва да се приложи. Европейският парламент и Съветът многократно са искали от Комисията да преустанови плащанията за държави членки, които не спазват условията. По тези причини е необходимо да се изясни системата, предвидена в Регламент (ЕО) № 1290/2005 за намалявания и спирания, и да се обединят правилата за намалявания и спирания за двата Фонда в един-единствен член. Системата на намаляванията по „счетоводни причини“ следва да се запази в съответствие с установените административни практики. Възможността за намаляване или спиране на плащанията в случай на значителни и трайни пропуски в националните системи за контрол следва да бъде засилена, за да може Комисията да налага бързо спиране на плащанията, в случай че бъдат установени сериозни пропуски. Тази възможност следва да бъде разширена, така че да включва и небрежност в системата за възстановяване на неправомерни плащания.
(29)
Секторното законодателство в областта на селското стопанство изисква държавите членки да пращат информация за броя на извършените проверки и техния резултат в определени срокове. Тази статистика за контрола се използва при определянето на нивото на грешка на равнище държави членки и по-общо за целите на проверката на управлението на Фондовете. Статистиката за контрола е важен източник на информация за Комисията, който ѝ дава възможност да установи дали Фондовете са правилно управлявани, и представлява съществен елемент от годишната декларация за достоверност. Предвид жизненоважния характер на статистиката за контрола и за да се гарантира, че държавите членки спазват задължението си да я изпращат навреме, е необходимо да се предвиди възпиращо средство, за да се избегне закъсняло предоставяне на необходимите данни, което да е пропорционално на количеството липсващи данни. Следователно следва да се предвидят разпоредби, които да дават право на Комисията да спре част от месечните или междинните плащания, за които не е била изпратена навреме необходимата статистическа информация.
(30)
За да стане възможно повторното използване на средствата по Фондовете, са необходими правила за разпределянето на специфични суми. Списъкът, включен в Регламент (ЕО) № 1290/2005, следва да се допълни със сумите, свързани със закъснелите плащания и уравняването на сметките по отношение на разходите по ЕФГЗ. Освен това с Регламент (ЕИО) № 352/78 на Съвета (13) бяха установени правила за разпределянето на сумите, постъпили в резултат от невъзстановени обезпечения. Тези разпоредби следва да се хармонизират и обединят със съществуващите разпоредби за целевите приходи. Следователно Регламент (ЕИО) № 352/78 следва да бъде отменен.
(31)
Регламент (ЕО) № 814/2000 на Съвета (14) и правилата за приложението му определят информационните мерки, свързани с ОСП, които могат да се финансират съгласно член 5, буква в) от Регламент (ЕО) № 1290/2005. Регламент (ЕО) № 814/2000 съдържа списък с такива мерки и техните цели и определя правилата на финансирането им и изпълнението на съответните проекти. След приемането на този регламент бяха приети правила по силата на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 относно безвъзмездните средства и обществените поръчки. Тези правила следва да се прилагат и към информационните мерки по ОСП. За целите на опростяването и съгласуваността Регламент (ЕО) № 814/2000 следва да се отмени, като се запазят специфичните разпоредби по отношение на целите и видовете мерки, които подлежат на финансиране. Тези мерки следва също така да отчитат необходимостта от по-добра ефективност при комуникация с широката общественост и по-силно взаимодействие между комуникационните дейности, предприемани по инициатива на Комисията, както и да гарантират ефективно разясняване на политическите приоритети на Съюза. Следователно те следва да включват и мерки за информиране, свързани с ОСП, в рамките на насочената към предприятията комуникация, както е посочено в съобщението на Комисията: Бюджет за стратегията „Европа 2020“("съобщението на Комисията относно бюджет за стратегията „Европа 2020“) - част II: Информационни документи за политиките.
(32)
Финансирането на мерките и операциите съгласно ОСП включва отчасти и споделено управление. За да обезпечи надеждно управление на финансовите средства на Съюза, Комисията следва да извършва проверки на управлението на Фондовете от органите на държавите членки, отговарящи за извършване на плащанията. Във връзка с това е уместно да се определи естеството на проверките, които Комисията трябва да извърши, да се посочат условията за упражняване на нейните функции по изпълнение на бюджета и да се изяснят задълженията на държавите членки за оказване на сътрудничество.
(33)
За да може Комисията да изпълнява задължението си да проверява за съществуването и правилното функциониране на системите за управление и проверка на изразходването на средствата на Съюза в държавите членки, независимо от вътрешния контрол, упражняван от държавите членки, следва да бъде предвидена разпоредба за извършване на проверки от лица, упълномощени от Комисията да действат от нейно име, които да имат право да изискват съдействие от държавите членки при работата си.
(34)
За набавянето на информацията, която трябва да бъде изпратена на Комисията, е необходимо във възможно най-голяма степен да се използват възможностите на информационните технологии. При провеждането на проверките Комисията следва да има пълен и непосредствен достъп до информацията за разходите, съхранена както на хартиен носител, така и в електронна форма.
(35)
С цел да установят финансовите взаимоотношения между акредитираните разплащателни агенции и бюджета на Съюза, Комисията следва да извършва годишно уравняване на сметките на тези разплащателни агенции (финансово уравняване на сметките). Решението за уравняване на сметките следва да се отнася до пълнотата, точността и достоверността на сметките, но не и до съответствието на разходите с правото на Съюза.
(36)
Комисията отговаря за изпълнението на бюджета на Европейския съюз в сътрудничество с държавите членки съгласно член 317 от ДФЕС. Комисията е оправомощена да решава посредством актове за изпълнение дали извършените от държавите членки разходи са в съответствие с правото на Съюза. Държавите членки следва да имат правото да обосновават решенията си за извършване на плащания и да имат достъп до помирителните процедури в случаите, когато не може да се достигне до взаимно съгласие между тях и Комисията. За да се предоставят на държавите членки правни и финансови гаранции по отношение на разходите, извършени в минали периоди, следва да се определи максимален срок, в който Комисията да вземе решение какви ще са финансовите последици от неспазването. По отношение на ЕЗФРСР процедурата по уравняване по съответствие следва да съответства на разпоредбите относно финансовите корекции от страна на Комисията, установени в част 2 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
(37)
По отношение на ЕФГЗ, възстановените суми следва да бъдат върнати на Фонда в случаите, когато разходите са извършени в противоречие с правото на Съюза и не е съществувало правно основание за тяхното извършване. За да се осигури достатъчно време за извършване на всички необходими административни процедури, включително на вътрешни проверки, държавите членки следва да изискват бенефициерът да възстанови сумите в срок от 18 месеца след одобряването на доклад за проверка или подобен документ, удостоверяващ наличието на нередност, и където е приложимо, получаването му от разплащателната агенция или органа, отговарящ за възстановяването на разходите. Следва да бъде предвидена разпоредба за система за финансова отговорност в случаите на допуснати нередности и в случаите, когато пълната сума не е била възстановена. Във връзка с това следва да се установи процедура, даваща възможност на Комисията да защитава интересите на бюджета на Съюза, като взема решения сумите, изгубени в резултат на нередности и невъзстановени в разумни срокове, да бъдат частично начислени на съответната държава членка. В определени случаи на небрежност от страна на държавата членка е оправдано сумата да ѝ бъде начислена в пълен размер. Въпреки това, при условие че държавите членки са изпълнили задълженията си съгласно своите вътрешни процедури, финансовата тежест следва да бъде справедливо разпределена между Съюза и държавата членка. По отношение на ЕЗФРСР следва да важат същите правила, при спазване на изискването обаче, че възстановените или отменените вследствие на нередности суми следва да останат на разположение на одобрените програми за развитие на селските райони в съответната държава членка, тъй като тези суми са били отпуснати в полза на тази държава членка. Следва също да се установят разпоредби за задължението за докладване на държавите членки.
(38)
Процедурите по възстановяване, прилагани от държавите членки, могат да имат за последица забавяне на възстановяването с години, без да има гаранция, че крайният резултат действително ще бъде успешен. Разходите по прилагането на тези процедури също могат да не бъдат пропорционални на сумите, които са или могат да бъдат събрани. Затова в определени случаи на държавите членки следва да се разреши да спрат процедурите по възстановяване.
(39)
С оглед на защитата на финансовите интереси на бюджета на Съюза, държавите членки следва да предприемат мерки с цел да се уверят, че финансираните от Фондовете трансакции са действителни и са правилно извършени. Също така държавите членки следва да предотвратяват, откриват и да се справят ефективно с всякакви нередности или неспазване на задълженията от страна на бенефициерите. За тази цел следва да се прилага Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета (15). В случаите на нарушения на секторното законодателство в областта на селското стопанство, когато в правните актове на Съюза не са предвидени подробни правила за административните санкции, държавите членки следва да налагат национални санкции, които следва да бъдат ефективни, възпиращи и пропорционални.
(40)
Следва да се избягва финансирането по линия на ОСП на дейности, които пораждат допълнителни разходи в други области на политиката, обхванати от общия бюджет на Европейския съюз, особено областта на околната среда и общественото здравеопазване. Освен това въвеждането на нови системи за плащане и свързани с тях системи за мониторинг и санкции следва да не води до излишно допълнителни административни процедури и формалности.
(41)
Правилата, свързани с общите принципи, приложими към проверки, към оттегляне на неправомерни плащания и към налагане на санкции, се съдържат в различни регламенти, отнасящи се до селскостопанския сектор. Тези правила следва да се съберат в една и съща правна рамка на хоризонтално ниво. Те следва да обхващат задълженията на държавите членки по отношение на административните проверки и проверките на място, чиято цел е да се провери съответствието с разпоредбите относно мерките по линия на ОСП, и следва да обхващат правилата за възстановяване на помощ, намаляване на и изключване от помощта. Правилата за проверките на задълженията, които не са непременно свързани с плащането на помощ, следва също да се опишат.
(42)
Различни разпоредби на секторното законодателство в областта на селското стопанство изискват внасянето на обезпечение, за да се осигури плащането на сума, дължима в случай на неизпълнение на задължение. За да се укрепи рамката за обезпечения, към всички тези разпоредби следва да се прилага единно хоризонтално правило.
(43)
Държавите членки следва да създадат и ползват интегрирана система за администриране и контрол („интегрираната система“)за някои плащания, предвидени в Регламент (ЕС) № 1307/2013 и в Регламент (ЕС) № 1305/2013 За да се подобрят ефективността и наблюдението на подпомагането от Съюза, държавите членки следва да бъдат оправомощени да използват интегрираната система за други схеми за подпомагане на Съюза.
(44)
Следва да се запазят основните елементи на интегрираната система, и по-специално разпоредбите относно компютъризираната база данни, системата за идентификация на земеделските парцели, заявленията за подпомагане или исканията за плащане и системата за идентификация и регистриране на правата на плащане, като същевременно се взема предвид развитието на политиката, по-конкретно чрез въвеждането на плащане за селскостопанските практики, благоприятни за климата и околната среда, и за екологичните ползи от особеностите на ландшафта.С оглед намаляване на административната тежест и осигуряване на ефикасен и ефективен контрол, държавите членки следва да използват технологиите по подходящ начин при създаването на тези системи.
(45)
С цел създаване на референтен слой в системата за идентификация на земеделските парцели, който е пригоден към отчитане на приоритетните екологични площи, държавите членки следва да могат да вземат предвид специфичната информация, която може да бъде изисквана от земеделските стопани в заявленията им за години 2015-2017, например идентифицираните от тях такива особености на ландшафта или други площи, които биха могли да отговарят на изискванията за екологично насочени площи и, при необходимост, размера на площите с такива особености и другите площи.
(46)
Компетентните национални органи следва да извършват плащанията към бенефициерите, предоставени по схемите на Съюза за подпомагане, които са включени в интегрираната система, в пълен размер, при съобразяване с намаляванията, предвидени в настоящия регламент, както и в рамките на предписаните срокове. За да се постигне по-гъвкаво управление на директните плащания, държавите членки следва да имат право да извършват плащания, включени в интегрираната система, под формата на най-много две вноски годишно.
(47)
Проверката на търговските документи на предприятията, които получават или правят плащания, може да представлява много ефикасно средство за наблюдение над трансакциите, съставляващи част от системата за финансиране от ЕФГЗ. Разпоредбите относно проверката на търговските документи са предвидени в Регламент (ЕО) № 485/2008 на Съвета (16). Тази проверка допълва другите проверки, които вече са извършени от държавите членки. Освен това, когато националните разпоредби по отношение на проверките са по-обширни от разпоредбите в посочения регламент, те не се засягат от него.
(48)
Съгласно Регламент (ЕО) № 485/2008, държавите членки следва да вземат мерките, необходими за осигуряване на ефективна защита на финансовите интереси на бюджета на Съюза, и по-специално за да се проверят истинността и съответствието на операциите, финансирани от ЕФГЗ. В интерес на яснотата и рационалността съответните разпоредби следва да се интегрират в един и същи акт. Следователно Регламент (ЕО) № 485/2008 следва да бъде отменен.
(49)
Документите, въз основа на които се извършва въпросната проверка, следва да бъдат определени така, че да позволяват осъществяването на пълна проверка. Подборът на предприятията за проверка следва да се извършва, като се държи сметка за характера на трансакциите, които стават на тяхната отговорност, а разпределението по сектори на предприятията, които получават или правят плащания, следва да се извършва в зависимост от тяхната финансова важност в рамките на системата за финансиране от ЕФГЗ.
(50)
Следва да се определят правомощията на служителите, на които са възложени проверките, както и задълженията на предприятията да им предоставят търговските документи за определен период, както и изискваните от тях сведения. Изземването на търговски документи в определени случаи следва да е възможно.
(51)
Като се вземе предвид международната структура на търговията със селскостопански продукти и в интерес на функционирането на вътрешния пазар, е необходимо да се организира сътрудничеството между държавите членки. Необходимо е също да се създаде централизирана документационна система на равнището на Съюза относно установените в трети държави предприятия, които получават или извършват плащания.
(52)
Макар че приемането на програмите за проверка е отговорност на държавите членки, необходимо е тези програми да бъдат съобщени на Комисията, за да може тя да поеме надзорната си и координационна роля, за да гарантира, че програмите са приети въз основа на подходящи критерии и че проверките се концентрират върху сектори или предприятия, в които рискът от измами е висок. От съществено значение е всяка държава членка да има специален отдел, който да отговаря за надзора на проверките на търговски документи, предвидени в настоящия регламент, или за координиране на тези проверки. Тези специални отдели следва да бъдат организирани независимо от отделите, които извършват проверките преди плащанията. Информацията, събрана по време на проверките, следва да се защитава като служебна тайна.
(53)
С Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета (17), който беше заменен от Регламент (ЕО) № 73/2009, беше установен принципът, че пълното изплащане на бенефициерите на някои видове подпомагане по ОСП следва да бъде обвързано със спазването на правила за управлението на земите, селскостопанската продукция и селскостопанските дейности. Този принцип впоследствие залегна в Регламент (ЕО) № 1698/2005 (18) на Съвета и Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета (19).
Съгласно. системата за кръстосано съответствие държавите членки трябва да прилагат санкции под формата на изцяло или частично намаляване или изключване от подпомагането, получено по ОСП.
(54)
Системата за кръстосано съответствие интегрира в ОСП основни стандарти относно околната среда, изменението на климата, доброто земеделско и екологично състояние на земите, общественото здраве, здравето на животните и растенията и хуманното отношение към животните. Кръстосаното съответствие има за цел да допринесе за развиването на устойчиво селско стопанство чрез по-добра осведоменост на бенефициерите относно необходимостта от зачитане на тези основни стандарти. Тя също така цели да направи ОСП по-адекватна на обществените очаквания чрез подобряване на съгласуваността на тази политика с политиките относно околната среда, общественото здраве, здравето на животните и растенията и хуманното отношение към животните. Системата за кръстосано съответствие съставлява неделима част от ОСП и затова следва да се запази. Обхватът ѝ обаче, който до момента се състои от отделни списъци със законоустановени изисквания за управление и стандарти за добро земеделско и екологично състояние на земите, следва да се рационализира така, че да бъде гарантирана съгласуваността на системата за кръстосано съответствие, и тя да се направи по-видима. За тази цел изискванията и стандартите следва да се организират в единен списък и да се групират по области и теми. Опитът показа, че редица изисквания от обхвата на кръстосаното съответствие не се отнасят в достатъчна степен до селскостопанската дейност или до площта на стопанството, или засягат по-скоро националните органи, а не толкова бенефициерите. Следователно този обхват трябва да бъде прецизиран. Освен това следва да се установят разпоредби за поддържането на постоянни пасища през 2015 и 2016 г.
(55)
Законоустановените изисквания за управление трябва да се приложат изцяло от държавите членки, за да влязат в действие на равнището на индивидуалното стопанство и да гарантират необходимото равноправно третиране на земеделските стопани.
(56)
Съгласно член 22 от Директива 2000/60/ЕО, Директива 80/68/ЕИО на Съвета (20) трябва да се отмени на 23 декември 2013 г. За да се запазят същите правила за кръстосано съответствие, свързани с опазването на подземните води като тези, предвидени в Директива 80/68/ЕИО, до последния ден от нейното действие, е уместно да се коригира обхватът на кръстосаното съответствие и да се определи стандарт за добро земеделско и екологично състояние, който да включва изискванията по членове 4 и 5 от посочената директива.
(57)
Системата за кръстосано съответствие предполага някои административни ограничения както за бенефициерите, така и за националните администрации, тъй като воденето на документация трябва да се гарантира, трябва да се провеждат проверки и да се прилагат санкции, където е необходимо. Тези санкции следва да са пропорционални, ефективни и възпиращи. Тези санкции не следва да влияят върху други санкции, предвидени в правото на Съюза или в националното право. В името на последователността е уместно да се обединят съответните разпоредби на Съюза в един правен инструмент. За земеделски стопани, участващи в схемата за подпомагане на дребните земеделски стопани, посочена в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, усилията, които е необходимо да се положат в системата за кръстосано съответствие, може да се считат, че надвишават предимствата от обхващането на тези земеделски стопани в системата. С цел опростяване, тези земеделски стопани следва да бъдат освободени от кръстосано съответствие и особено от системата за контрол и риска за санкции по кръстосаното съответствие. Освобождаването обаче не следва да оказва влияние върху задължението им да зачитат приложимите разпоредби на секторното право или върху възможността да бъдат подложени на проверки и да им бъдат наложени санкции по това право.
(58)
Регламент (ЕО) № 1782/2003 установи рамка от стандарти за добро земеделско и екологично състояние на земите, в границите на която държавите членки да приемат национални стандарти, като вземат предвид специфичните характеристики на засегнатите области, включително почвено-климатичните условия и съществуващите системи за селско стопанство (ползване на земята, сеитбооборот, селскостопански практики) и структурата на индивидуалните стопанства. Тези стандарти за добро земеделско и екологично състояние на земите имат за цел да допринесат за предотвратяване на ерозията, запазване на органичните вещества и структурата на почвите, осигуряване на минимално ниво на поддръжка, избягване на влошаването на местообитанията и защита и управление на водните ресурси. По-широкият обхват на системата за кръстосано съответствие, предвидена в настоящия регламент, следва да включва рамка, в която държавите членки трябва да приемат национални стандарти за добро земеделско и екологично състояние. Рамката на Съюза следва също да включва правила за подобряване на мерките по въпросите на водите, почвите, въглеродните запаси, биологичното разнообразие и ландшафта, както и минимално ниво на поддържане на земите.
(59)
Бенефициерите следва да разберат точно своите задължения във връзка с правилата за кръстосано съответствие. За тази цел държавите членки следва да обясняват изчерпателно и разбираемо всички изисквания и стандарти, които съставляват част от тези правила, включително и по електронен път, където е възможно.
(60)
Ефективното прилагане на кръстосаното съответствие изисква проверка дали задълженията се спазват на ниво бенефициери. Ако дадена държава членка реши да се възползва от възможността да не прилага намаление или изключване за суми под 100 EUR, през следващата година компетентният контролен орган следва да се увери чрез проверка на извадка от бенефициерите, че съответното неспазване е отстранено.
(61)
За осигуряване на хармонично сътрудничество между Комисията и държавите членки по отношение на финансирането на разходите по общата селскостопанска политика и, по-специално, за да се даде възможност на Комисията да следи за управлението на средствата от държавите членки и да извършва уравняване на сметките на акредитираните разплащателни агенции, е необходимо държавите членки да предоставят на Комисията определена информация или да я държат на нейно разположение.
(62)
За целите на събирането на данните, които трябва да бъдат изпратени на Комисията, и за да има Комисията пълен непосредствен достъп до данните за извършените разходи както на хартиен, така и на електронен носител, е необходимо да бъдат предвидени подходящи правила за предоставянето и преноса на данни, включително правила за сроковете.
(63)
Тъй като при прилагането на националните системи за контрол и при уравняването по съответствие е възможно да се борави с лични данни или търговски тайни, държавите членки и Комисията следва да гарантират поверителността на получената в този контекст информация.
(64)
В интерес на доброто финансово управление на бюджета на Съюза и на безпристрастното третиране както на равнище на държава членка, така и на равнище бенефициер, следва да бъдат установени правила за използването на еврото.
(65)
Курсът на еврото към националната парична единица може да варира в периода, през който се извършва дадена операция. Следователно обменният курс, приложим за споменатите суми, следва да се определя като се вземе предвид събитието, чрез което се постига икономическата цел на операцията. Приложеният обменен курс следва да бъде този от датата на настъпване на събитието. Необходимо е да се определи този правопораждащ факт или да се отмени използването му, като се съблюдават определени критерии, по-специално скоростта, с която протичат валутните колебания. Тези критерии са предвидени в Регламент (ЕО) № 2799/98 на Съвета (21) и допълват сходни разпоредби в Регламент (ЕО) № 1290/2005. В интерес на яснотата и рационалността съответните разпоредби следва да се интегрират в един и същи акт и следователно Регламент (ЕО) № 2799/98 следва да бъде отменен.
(66)
Следва да се установят специални правила за действие в извънредни монетарни ситуации, възникващи в Съюза или на световния пазар и изискващи незабавно действие с цел обезпечаване на ефективното функциониране на договореностите в рамките на ОСП.
(67)
Държавите членки, които не са приели еврото, следва да имат възможността да извършват плащанията си по разходите, произтичащи от законодателството по ОСП, в евро вместо в националната си валута. Необходими са конкретни правила, с които да се гарантира, че тази възможност няма да доведе до необосновано преимущество за страните, извършващи или получаващи плащане.
(68)
Всяка мярка по ОСП следва да бъде предмет на мониторинг и оценка, за да се подобри качеството ѝ и да се покажат нейните постижения. В този контекст следва да се определи списък с показатели и Комисията да оценява изпълнението на ОСП във връзка с целите на политиката за жизнеспособно производство на храни, устойчиво управление на природните ресурси и действията, свързани с климата, и балансирано териториално развитие. При оценяване конкретно на изпълнението на ОСП във връзка с целта за жизнеспособно производство на храни, следва да бъдат взети предвид всички имащи отношение фактори, сред които и промяната на цените на суровините. Комисията следва да установи рамка на обща система за наблюдение и оценяване, с която, inter alia, да гарантира, че съответните данни, включително информацията от държавите членки, се предоставят своевременно. Същевременно тя следва да вземе предвид нуждата от данни и полезните взаимодействия между потенциалните източници на данни. Освен това в съобщението на Комисията относно „Бюджет за стратегията „Европа 2020“ - част II“ се посочва, че разходите, свързани с климата, в цялостния бюджет на Съюза следва да нараснат до поне 20 %, с принос от различните политики. Поради това Комисията следва да може да оцени приноса на подпомагането от страна на Съюза в рамките на ОСП за постигането на целите в областта на климата.
(69)
Прилага се правото на Съюза за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни, по-специално Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (22) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (23).
(70)
В решението си от 9 ноември 2010 г. по съединени дела C-92/09 и 93/09 (24) Volker und Markus Schecke GbR и Hartmut Eifert срещу Land Hessen Съдът на Европейския съюз обяви за невалидни член 42, точка 8б и член 44а от Регламент (ЕО) № 1290/2005, както и Регламент (ЕО) № 259/2008 (25) на Комисията, доколкото, по отношение на физическите лица - бенефициери на помощи от европейските земеделски фондове, тези разпоредби налагат публикуването на лични данни относно всеки бенефициер, без да се прави разграничение въз основа на релевантни критерии като периодите, през които те са получавали подобна помощ, честотата или естеството и размера на помощта.
(71)
В резултат на това решение и до приемането на нови правила, които отчитат възраженията, направени от Съда, Регламент (ЕО) № 259/2008 беше изменен чрез Регламент за изпълнение (ЕС) № 410/2011 на Комисията (26), за да се предвиди изрично, че задължението да се публикува информация не се отнася за физически лица.
(72)
През септември 2011 г. Комисията организира консултация със заинтересованите страни, която събра представители на професионалните земеделски и търговски организации, представители на хранителната промишленост и работници, както и представители на гражданското общество и на институциите на Съюза. В рамките на тази консултация бяха предложени различни варианти във връзка с публикуването на данни за физически лица, подпомагани от земеделските фондове на Съюза, и относно спазването на принципа на пропорционалност при оповестяването на съответната информация. На конференцията се обсъди необходимостта от публикуване на имената на физическите лица, за да се постигне целта за по-добра защита на финансовите интереси на Съюза, да се подобри прозрачността и да се подчертаят успехите на бенефициерите при предоставянето на публични блага, като същевременно се гарантира, че това публикуване не надхвърля необходимото за постигането на тези законни цели.
(73)
В решението си по дело Volker und Markus Schecke GbR и Hartmut Eifert срещу Land Hessen Съдът не оспорва законосъобразността на целта за засилването на публичния контрол върху използването на средствата от Фондовете. Съдът обаче изтъкна необходимостта да се проучат методи за публикуване на информацията относно съответните бенефициери, които да бъдат съобразени с целта на подобно публикуване и едновременно с това да засягат в по-малка степен правото на тези бенефициери на зачитане на техния личен живот като цяло и правото на защита на техните лични данни в частност.
(74)
Целта за засилване на публичния контрол по отношение на отделните бенефициери следва да се анализира предвид новата рамка на финансовото управление и контрол, която ще се прилага от 1 януари 2014 г., и с оглед на придобития в държавите членки опит. В тази нова рамка, контролът от страна на националните администрации не може да бъде изчерпателен, тъй като при почти всички схеми проверките на място могат да обхванат само ограничена част от заявителите и бенефициерите. Освен това новата рамка предвижда, че при определени условия държавите членки могат да намалят броя на проверките на място.
Достатъчното увеличаване на минималния брой проверки в настоящия контекст би довело до такава допълнителна финансова и административна тежест за националните администрации, с каквато те не биха могли да се справят.
(75)
В този контекст, публикуването на имената на бенефициерите на Фондовете представлява средство за засилване на публичния контрол върху използването на Фондовете и следователно е полезно допълнение към съществуващата рамка за управление и контрол, което е нужно с цел гарантирането на адекватна степен на защита на финансовите интереси на Съюза. Това се постига отчасти чрез превантивния и възпиращ ефект на такова публикуване, отчасти чрез възпиране на неправомерни действия от страна на бенефициерите, и отчасти чрез засилване на личната отговорност на земеделските стопани за използването на получените публични средства.
(76)
В този контекст следва надлежно да се признаят ролята на гражданското общество, включително на медиите и неправителствените организации, и приносът им за укрепването на рамката на администрациите за контрол срещу измами и други злоупотреби с публични средства.
(77)
Публикуването на съответната информация е съобразено и с подхода в Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
(78)
Като алтернатива, целта за засилване на публичния контрол по отношение на отделните бенефициери би могла да се постигне чрез предвиждането на задължение за държавите членки при поискване да осигуряват публичен достъп до необходимата информация, без тя да бъде публикувана. Това обаче би било по-малко ефективно и крие риск от създаване на нежелани различия при изпълнението. Поради това националните органи следва да имат възможност да разчитат на публичния контрол по отношение на отделните бенефициери при публикуването на имената им и други имащи отношение данни.
(79)
Ако целта на публичния контрол на използването на средствата от Фондовете трябва да бъде постигната, известна част от информацията относно бенефициерите е необходимо да се предостави на вниманието на обществеността. Тази информация следва да включва данни за самоличността на бенефициера, предоставената сума и фонда, от който е отпусната, целта и естеството на съответната мярка. Публикуването на тази информация следва да се извърши по такъв начин, че да се ограничи в най-голяма степен накърняването на правото на зачитане на личния живот на бенефициерите като цяло и в частност правото им на защита на личните данни - права, признати с членове 7 и 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
(80)
За да се гарантира, че настоящият регламент съответства на принципа на пропорционалност, законодателят е проучил всички алтернативни средства за постигането на целта за публичен контрол върху използването на средствата от Фондовете, които са анализирани в меморандум, изложен в документ на Съвета 6730/13 и е избрал това, което би било в най-малка степен в разрез с въпросните лични права.
(81)
Публикуването на подробности за мярката, даваща право на помощ или подпомагане на земеделския стопанин, и за естеството и целта на помощта или подпомагането предоставя конкретна информация на обществеността относно подпомогнатата дейност и целта, за която са предоставени помощта или подпомагането. Това би допринесло и за превантивното и възпиращо въздействие на публичния контрол по отношение на защитата на финансовите интереси на Съюза.
(82)
За да се запази равновесието между поставената цел за публичен контрол върху използването на средствата от Фондовете, от една страна, и правото на зачитане на личния живот като цяло и в частност защита на личните данни на бенефициерите, от друга, следва да се вземе предвид значимостта на помощта. След задълбочен анализ и консултация със заинтересованите страни се очерта мнението, че за да се засили ефективността на такова публикуване и да се ограничи накърняването на правата на бенефициерите, е необходимо да се установи праг на сумата на получената помощ, под който името на бенефициера не следва да се публикува.
(83)
Този праг следва да бъде минимален и следва да отразява и да се основава на нивото на схемите за подпомагане, установени в рамките на ОСП. Тъй като структурите на селскостопанските икономики на държавите членки значително се различават една от друга и може да са много различни от средната за Съюза структура на земеделското стопанство, следва да се позволи прилагането на различни минимални прагове, които да отразяват конкретната ситуация на отделните държави членки. Регламент (ЕС) № 1307/2013 определя проста и специфична схема за малките земеделски стопанства. Член 63 от посочения регламент установява критерии за изчисляване на сумата на помощта. За целите на съгласуваността, за държавите членки, прилагащи схемата, прагът, който трябва да се има предвид, следва да се установи на същото равнище като сумите, определени от 1307държавата членка съгласно член 63, параграф 1, втора алинея или член 63, параграф 2, втора алинея от посочения регламент. В случай че държава членка реши да не прилага тази схема, прагът, който трябва да се има предвид, следва да се установи на същото равнище като максималната възможна сума на помощта по схемата, както е предвидено в член 63 от Регламент (ЕС) № 1307/2013. Под този специфичен праг публикацията следва да съдържа цялата необходима информация, с изключение на името, която да позволи на данъкоплатците да си съставят точна представа за ОСП.
(84)
Предоставянето на публичен достъп до тази информация, заедно с общата информация за обществеността, предвидена в настоящия регламент, подобрява прозрачността по отношение на използването на средствата на Съюза в рамките на ОСП, като по този начин способства за популяризирането и по-доброто разбиране на тази политика. То дава възможност на гражданите да участват по-активно в процеса на вземане на решения и е гаранция за по-голяма законност, ефективност и отговорност на администрацията пред гражданите. То също предоставя на вниманието на гражданите конкретни примери за предоставяне на „публични блага“ чрез земеделие, като по този начин укрепва законосъобразността на държавното подпомагане за селскостопанския сектор.
(85)
Поради това трябва да се има предвид, че общото публикуване на имащата отношение информация не надхвърля необходимото в едно демократично общество с оглед на нуждата да се защитят финансовите интереси на Съюза, като се отчита също и значителният превес на целта за публичен контрол върху използването на средствата от Фондовете.
(86)
За да се спазят изискванията за защита на данните, бенефициерите на Фондовете следва да бъдат уведомявани за публикуването на данните им преди те да бъдат публикувани. Те също трябва да бъдат информирани, че тези данни могат да бъдат обработвани от одиторски и разследващи органи на Съюза и на държавите членки с цел опазване на финансовите интереси на Съюза. Освен това бенефициерите следва да бъдат уведомени относно правата си съгласно Директива 95/46/ЕО и процедурите, които се прилагат за упражняване на тези права.
(87)
В резултат на това, след провеждане на задълбочен анализ и оценка на най-подходящия начин за съобразяване с правото на бенефициерите на защита на личните данни, основан и на предоставена от Комисията информация по време на преговорите по настоящия регламент, следва в настоящия регламент да се предвидят нови правила относно публикуването на информация за всички бенефициери на Фондовете.
(88)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия.
(89)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия по отношение на: процедурите за издаване, оттегляне и преразглеждане на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи, както и за надзор на акредитацията на разплащателните агенции; правилата за работата и проверките, които са в основата на декларациите за управление на разплащателните агенции, функционирането на координиращия орган и изпращането на информация до Комисията от същия координиращ орган; правилата относно задачите на сертифициращите органи, включително проверките, както и сертификатите и докладите, заедно с придружаващите ги документи, които тези органи изготвят. Тези изпълнителни правомощия се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (27).
(90)
Изпълнителните правомощия на Комисията следва също да обхващат: одиторските принципи, на които се основават становищата на сертифициращите органи, включително оценка на рисковете, вътрешни проверки и изискуемото равнище на одитни доказателства, одиторските методи, които ще използват сертифициращите органи за формулиране на становищата си предвид международните стандарти за одит, включително по целесъобразност използване на една интегрирана извадка за всяка група от населението, и, когато е уместно, възможност да се придружават разплащателните агенции при извършване на проверките на място;.
(91)
Те следва да обхващат също така: правилата за еднаквото прилагане на системата за съвети в селското стопанство, определянето на месечните плащания от ЕФГЗ за държавите членки; определянето на сумите за финансиране на мерките за публична интервенция; правилата, свързани с финансирането на закупуването от Комисията на сателитните изображения, необходими за проверките, и на измерванията, които Комисията извършва посредством приложенията за дистанционно наблюдение, използвани за мониторинг на селскостопанските ресурси; процедурите за провеждането на закупуването от Комисията на тези сателитни изображения и за мониторинга на селскостопанските ресурси, рамката, която урежда закупуването, подобряването и използването на сателитните изображения и на метеорологичните данни, както и съответните срокове.
(92)
Те следва също да обхващат: във връзка с процедурата за финансова дисциплина, ставката на корекция за директните плащания, както и неговото адаптиране, както и условията, приложими за бюджетните кредити, пренесени в съответствие с член 169, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, за да се финансират директните плащания; във връзка с процедурата за бюджетна дисциплина, предварителното определяне на размера на плащанията и предварителното разпределение на наличния бюджет между държавите членки.
(93)
Освен това, изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: определянето на срока, в който акредитираните разплащателни агенции са длъжни да съставят и да изпратят на Комисията междинни декларации за разходите във връзка с програмите за развитие на селските райони; намаляването или спирането на месечните или междинните плащания за държавите членки; подробностите по поддържането на отделни сметки от разплащателните агенции; специфичните условия, приложими към информацията, която се записва за нуждите на осчетоводяването от разплащателните агенции; правилата за финансиране и осчетоводяване на мерките за интервенция под формата на публично съхранение, както и във връзка с другите разходи, финансирани от Фондовете, реда и условията за прилагането на процедурите за автоматична отмяна на бюджетно задължение, процедурата и другите практически условия за правилното функциониране на спирането на плащанията от Комисията за държавите членки в случай на закъснение при представянето на информация от държавите членки.
(94)
Освен това, изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: процедурите, свързани със специфичните задължения, които държавите членки трябва да изпълняват във връзка с проверките; процедурите, свързани със задълженията за сътрудничество, които държавите членки трябва да спазват по отношение на проверките на място, извършвани от Комисията и достъпа до информация; процедурите и другите практически условия във връзка със задължението за докладване на нередностите и измамите, условията, при които да се съхраняват документите, доказващи извършените плащания и за изпълнението на административните и физическите проверки, изисквани от правото на Съюза; уравняването на сметките и уравняването по съответствие, изключването от финансиране от Съюза на суми, за които се плаща от бюджета на Съюза, процедурите за възстановяване на неправомерните плащания и лихвите по тях и формите, които държавите членки трябва да използват, за да уведомяват Комисията и да ѝ изпращат съобщения във връзка с нередности.
(95)
Изпълнителните правомощия на Комисията следва също да обхващат: правилата, целящи постигане на еднакво прилагане от държавите членки на задълженията за защита на финансовите интереси на Съюза, необходимите правила, насочени към постигането на еднакво прилагане на контрола в Съюза, прилагането и изчисляването на частичното или цялостното оттегляне на плащанията или на правата на плащания; възстановяването на неправомерните плащания и глобите като санкции, както и по отношение на неправомерно отпуснатите права на плащане и начислението на лихви. Те също следва да обхващат: прилагането и изчисляването на административните санкции, подробните правила за определяне на дадено неспазване като незначително, правилата за определяне на случаите, при които, поради естеството на санкциите, държавите членки могат да запазят възстановените суми от санкциите; и спирането на месечни плащания в конкретни случаи съгласно Регламент (ЕС) № 1308/2013.
(96)
Изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: формата на обезпеченията, които следва да се внесат, и процедурата за внасяне, приемане и замяна на първоначалните обезпечения; процедурата за освобождаване на обезпечения и уведомленията, които следва да направят държавите членки или Комисията във връзка с обезпеченията. Те също следва да обхващат: правилата, които са едновременно необходими и обосновани при спешни случаи за разрешаване на специфични проблеми, свързани със сроковете за плащане и авансовите плащания; правилата за заявлението за помощи и исканията за плащания, кандидатстването за право на плащане, включително крайния срок за подаване на заявленията, изискванията за минималното количество информация, което да се съдържа в заявленията за помощ, разпоредбите за изменение или оттегляне на заявлението за помощ, освобождаването от изискването за подаване на заявление за помощ и разпоредбите, които позволяват на държавите членки да прилагат опростени процедури или да поправят очевидни грешки.
(97)
Подобно, изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: правилата за провеждане на проверките, за да се установи спазване на задълженията, и точността и изчерпателността на информацията, предоставена в заявлението за помощ или искането за плащания, включително правилата относно допустимите отклонения в измерванията при проверките на място, техническите спецификации, необходими за еднаквото прилагане на интегрираната система за администриране и контрол; правилата за случаи на прехвърляне на стопанства, придружено с прехвърляне на задължения във връзка с допустимостта по отношение на въпросната помощ, които все още предстои да се изпълнят; и правилата за извършване на авансови плащания. Те също следва да обхващат: правилата, насочени към постигане на еднакво прилагане на правилата за проверка на търговските документи; процедурите, свързани със собствените бази данни на държавите членки и аналитичната база данни за изотопни данни, която ще помогне за разкриването на измами; процедурите във връзка със сътрудничеството и съдействието между контролните органи, правилата за извършване на проверките за спазване на нормите за предлагане на пазара, правилата за органите, които отговарят за извършването на проверките, честотата и етапа на предлагане на пазара, за които ще се прилагат тези проверки.
(98)
Изпълнителните правомощия на Комисията следва също да обхващат: във връзка с проверките, свързани със защитени наименования за произход, защитени географски указания и защитени традиционни наименования, съобщенията, които държавите членки трябва да изпращат на Комисията; правилата за отговорния орган, който трябва да следи за спазването на продуктовите спецификации, включително когато географската област се намира в трета държава, действията, които държавите членки трябва да предприемат, за да предотвратят недобросъвестното използване на защитени наименования за произход, защитени географски указания и защитени традиционни наименования, проверките и контрола, които държавите членки трябва да осъществяват, включително провеждането на изпитвания;
Те също следва да обхващат: правилата за осъществяване на проверките за установяване на съответствие със задълженията за кръстосано съответствие; подробните процедурни и технически правила за изчисляването и прилагането на административни санкции за неспазване на изискванията за кръстосано съответствие; правилата за съобщаване на информация от държавите членки на Комисията съгласно член 104 и мерките за гарантиране на прилагането на правото на Съюза, в случай че има вероятност то да бъде застрашено от извънредни парични практики, свързани с национална парична единица.
(99)
Освен това, изпълнителните правомощия на Комисията следва да обхващат: набора от показатели, специфични за мониторинга и оценката на ОСП; правилата за информацията, която държавите членки трябва да изпращат на Комисията за целите на мониторинга и оценката на ОСП; правилата за формата и графика за оповестяване на бенефициерите от Фондовете, еднаквото прилагане на задължението за информиране на бенефициерите, че техните данни ще бъдат оповестени публично и сътрудничеството между Комисията и държавите членки във връзка с оповестяването на бенефициерите от Фондовете.
(100)
За приемането на някои актове за изпълнение следва да се използва процедурата по консултиране. По отношение на актовете за изпълнение, включващи изчисления на суми от Комисията, процедурата по консултиране дава възможност на Комисията изцяло да поеме отговорността си за управлението на бюджета и цели повишаването на ефективността, предсказуемостта и бързината, при спазване на сроковете и бюджетните процедури. По отношение на актовете за изпълнение, свързани с плащанията към държавите членки и прилагането на процедурата по уравняване на сметките, процедурата по консултиране дава на Комисията възможност изцяло да поеме отговорността за управлението на бюджета и проверката на годишните сметки на националните разплащателни агенции с оглед приемането на такива сметки или, в случай на разходи, направени в разрез с правилата на Съюза, изключването на такива разходи от финансирането на Съюза. В други случаи, за приемането на актове за изпълнение следва да се прилага процедурата по разглеждане.
(101)
Комисията следва да бъде оправомощена да приема актове за изпълнение без да се прилага Регламент (ЕС) № 182/2011 относно установяването на нетното салдо за финансиране на разходите на ЕФГЗ и извършването на допълнителни плащания или приспадания на суми в рамките на процедурата на месечните плащания.
(102)
Тъй като преходът от системата по регламентите, отменени с настоящия регламент, към системата в настоящия регламент, може да породи практически и специфични затруднения, следва да се предвиди разпоредба Комисията да може да приема необходимите и надлежно обосновани мерки.
(103)
Поради спешната подготовка за безпрепятствено изпълнение на предвидените мерки, настоящият регламент следва да влезе в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
(104)
Тъй като програмният период за програмите за развитие на селските райони, финансирани въз основа на настоящия регламент, започва да тече от 1 януари 2014 г., настоящият регламент следва да се прилага от тази дата. Въпреки това, доколкото селскостопанската финансова година покрива направени разходи и получени приходи, които са осчетоводени по бюджетите на Фондовете от разплащателните агенции по отношение на финансова година N, започваща на 16 октомври в година N-1 и завършваща на 15 октомври в година N, разпоредбите, свързани по-специално с акредитиране и оттегляне на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи и съответните правомощия на Комисията, разпоредбите, свързани с финансовото управление на Фондовете, като бюджетния таван, резерва за кризи в селскостопанския сектор, финансовата дисциплина и с целевите приходи, следва да се прилагат от по-ранна дата, съответстваща на началото на финансовата 2014 година, т.е. 16 октомври 2013 г. По същата причина разпоредбите, свързани с процедурата на месечните плащания, извършвани от Комисията към държавите членки и спазването на сроковете за плащане от разплащателните агенции, следва да се прилагат към разходите, направени, считано от началото на финансовата 2014 г., т.е. 16 октомври 2013 г.
(105)
Беше проведена консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните, който прие становище (28).
(106)
Доколкото целите на настоящия регламент не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, като се имат предвид връзките между него и другите инструменти на ОСП и ограниченията на финансовите ресурси на държавите членки в един разширен Съюз, а поради многогодишната гаранция за финансиране от Съюза и чрез съсредоточаване върху неговите приоритети могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз (ДЕС). В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Обхват
С настоящия регламент се установяват правилата относно:
а)
финансирането на разходи в рамките на Общата селскостопанска политика (ОСП), включително разходи за развитие на селските райони;
б)
системата за съвети в селското стопанство;
в)
системите за управление и контрол, които да бъдат установени от държавите членки;
г)
системата за кръстосано съответствие;
д)
уравняването на сметки.
Член 2
Определения, използвани в настоящия регламент
1. За целите на настоящия регламент:
а)
„земеделски стопанин“ означава земеделски стопанин по смисъла на член 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
б)
„селскостопанска дейност“ означава селскостопанска дейност по смисъла на член 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
в)
„земеделска площ“означава земеделска площ по смисъла на член 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
г)
„стопанство“ означава стопанство по смисъла на член 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 освен ако не е предвидено друго в член 91, параграф 3;
д)
„директни плащания“ означава директни плащания по смисъла на член 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
е)
„секторно законодателство в областта на селското стопанство“ означава всякакви приложими актове, приети в рамките на ОСП въз основа на член 43 от ДФЕС, както и, където е приложимо, всякакви делегирани актове или актове за изпълнение, приети въз основа на такива актове, и втора част от Регламент (ЕС) № 1303/2013, доколкото той се прилага за ЕЗФРСР;
ж)
„нередност“ означава нередност по смисъла на член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95.
2. За целите на финансирането, управлението и мониторинга на ОСП „непреодолима сила“ и „извънредни обстоятелства“ могат да бъдат признати по-специално в следните случаи:
а)
смърт на бенефициера;
б)
дългосрочна професионална нетрудоспособност на бенефициера;
в)
тежко природно бедствие, което е засегнало сериозно стопанството;
г)
случайно унищожение на постройките за животни на стопанството;
д)
епизоотия или болест по растенията, която е засегнала съответно част или всички селскостопански животни или земеделски култури на бенефециера;
е)
отчуждаване на цялото стопанство или на голяма част от стопанството, ако това отчуждаване не е могло да бъде предвидено към деня на подаване на заявлението.
ДЯЛ II
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ ОТНОСНО ЗЕМЕДЕЛСКИТЕ ФОНДОВЕ
ГЛАВА I
Земеделски фондове
Член 3
Фондове за финансиране на земеделските разходи
1. С оглед на постигането на предвидените в ДФЕС цели на ОСП, финансирането на различните мерки, попадащи в тази политика, включително мерките за развитие на селските райони, се извършва от:
а)
Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ);
б)
Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР).
2. ЕФГЗ и ЕЗФРСР („Фондовете“) са включени в общия бюджет на Европейския съюз („бюджета на Съюза“).
Член 4
Разходи по линия на ЕЗФГ
1. ЕФГЗ се прилага при споделено управление между държавите членки и Съюза. Той финансира следните разходи, които се извършват в съответствие с правото на Съюза:
а)
мерки за регулиране или подкрепа на селскостопанските пазари;
б)
директни плащания на земеделски стопани в рамките на ОСП;
в)
финансовия принос на Съюза за мерките за информиране и за насърчаване за селскостопански продукти на вътрешния пазар на Съюза и в трети държави, предприети от държавите членки въз основа на програми, избрани от Комисията, различни от посочените в член 5;
г)
финансовия принос на Съюза към схемата за предлагане на плодове и зеленчуци в училищата, посочена в член 23 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 и към мерките, свързани с болестите по животните и загубата на потребителското доверие, посочени в член 155 от посочения регламент.
2. ЕФГЗ финансира следните разходи пряко и в съответствие с правото на Съюза:
а)
насърчаване на селскостопански продукти, предприето или пряко от Комисията, или посредством международни организации;
б)
мерки, предприети в съответствие с правото на Съюза, за гарантиране на съхранението, характеризирането, събирането и използването на генетичните ресурси в селското стопанство;
в)
въвеждането и поддържането на информационни системи за осчетоводяване на данните в селското стопанство;
г)
системи за извършване на земеделски проучвания, включително проучвания за структурата на земеделските стопанства.
Член 5
Разходи по ЕЗФРСР
ЕЗФРСР се прилага при споделено управление между държавите членки и Съюза. Той финансира приноса на Съюза към програмите за развитие на селските райони, изпълнявани в съответствие с правото на Съюза за подпомагане на развитието на селските райони.
Член 6
Други разходи, включително техническо подпомагане
Всеки един от Фондовете може да финансира директно и по инициатива на Комисията и/или от нейно име дейностите за подготовка, мониторинг, административна и техническа подкрепа, както и за оценка, одит и контрол, необходими за провеждането на ОСП. Тези мерки включват, по-конкретно:
а)
мерките, необходими за анализиране, управление, мониторинг, обмен на информация и прилагане на ОСП, както и мерките във връзка с прилагането на системи за контрол и с оказването на техническа и административна помощ;
б)
придобиването от страна на Комисията на сателитните изображения, необходими за проверките в съответствие с член 21;
в)
мерките, предприети от Комисията чрез приложения за дистанционно наблюдение, използвани за мониторинг на селскостопанските ресурси в съответствие с член 22;
г)
мерките, необходими за поддържане и развитие на методи и технически средства за информация, взаимна връзка, мониторинг и контрол над финансовото управление на средствата, използвани за финансиране на ОСП;
д)
предоставянето на информация относно ОСП в съответствие с член 45;
е)
научните изследвания по отношение на ОСП и оценките на финансираните от Фондовете мерки, включително усъвършенстването на методите за оценка и обмена на информация относно практиките по ОСП;
ж)
където е необходимо, изпълнителните агенции, създадени в съответствие с Регламент (ЕО) № 58/2003 на Съвета (29), които работят във връзка с ОСП;
з)
мерките, свързани с разпространението на информация, повишаването на осведомеността, насърчаването на сътрудничеството и обмяната на опит на равнището на Съюза, предприети в контекста на развитието на селските райони, включително изграждането на мрежа за съвместна работа на заинтересованите страни;
и)
мерките, необходими за разработването, регистрацията и защитата на символи в рамките на политиките за качество на Съюза и за защитата на правата на интелектуална собственост, свързани с него, както и необходимите разработки в областта на информационните технологии.
ГЛАВА II
Разплащателни агенции и други органи
Член 7
Акредитиране и оттегляне на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи
1. Разплащателните агенции са отдели или органи на държавите членки, отговарящи за управлението и контрола на разходите, посочени в член 4, параграф 1 и член 5.
С изключение на плащанията, изпълнението на тези задачи може да бъде делегирано.
2. Държавите членки акредитират като разплащателни агенции отдели или органи, които разполагат с административна организация и система за вътрешен контрол, предоставящи достатъчно гаранции, че плащанията са законни и редовни и че са надлежно отчетени. За тази цел разплащателните агенции спазват минимални изисквания за акредитация по отношение на вътрешната среда, контролните дейности, информацията и комуникацията, както и мониторинга, определени от Комисията в съответствие с член 8, параграф 1, буква а).
Всяка държава членка в зависимост от собствените си конституционни разпоредби ограничава броя на акредитираните от нея разплащателни агенции до не повече от една на национално равнище или на една за регион, където е приложимо. Когато обаче държавите членки установяват разплащателните агенции на регионално равнище, те освен това или акредитират разплащателна агенция на национално равнище за схеми за подпомагане, които, поради естеството си, трябва да се управляват на национално равнище, или поверяват управлението на тези схеми на своите регионални разплащателни агенции.
Чрез дерогация от втора алинея държавите членки могат да запазят разплащателните агенции, които са били акредитирани преди 20 декември 2013.
Преди края на 2016 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно функционирането на системата от разплащателни агенции в Съюза, придружен, при целесъобразност, от законодателни предложения.
3. До 15 февруари в годината след съответната финансова година лицето, което отговаря за акредитираната разплащателна агенция, изготвя:
а)
годишния финансов отчет за разходите, направени при изпълнение на поверените на акредитираните разплащателни агенции задачи, придружен от необходимата информация за уравняването на сметките съгласно член 51;
б)
декларация за управлението относно изчерпателността, точността и достоверността на отчетите и доброто функциониране на системите за вътрешен контрол, въз основа на обективни критерии, както и относно законосъобразността и редовността на съответните трансакции;
в)
годишно обобщение на окончателните одитни доклади и на извършените проверки, включително анализ на характера и степента на установените грешки и на слабостите в системите, както и коригиращите действия, които следва да се предприемат или планират.
По изключение Комисията може да удължи срока - 15 февруари, най-късно до 1 март, по искане на съответната държава членка.
4. В случаите на акредитиране на повече от една разплащателна агенция, държавата членка определя публичен координиращ орган („координиращия орган“), на който възлага следните задачи:
а)
да събира информацията, която трябва да бъде предоставена на Комисията, и да изпраща тази информация на Комисията;
б)
да предприема или координира, в зависимост от случая, действия с оглед отстраняването на пропуски от общ характер и да информира Комисията за всяко по-нататъшно развитие;
в)
да насърчава и - ако е възможно - да обезпечава хармонизирано прилагане на правилата на Съюза.
По отношение на обработването на финансовата информация, посочена в първа алинея, буква а), координиращият орган подлежи на специална акредитация от държавите членки.
5. Когато определена акредитирана разплащателна агенция не отговаря или е престанала да отговаря на един или повече от критериите за акредитиране по параграф 2, държавата членка по собствена инициатива или по искане на Комисията оттегля акредитацията ѝ, освен ако разплащателната агенция не внесе необходимите промени в срок, който трябва да бъде определен в зависимост от сериозността на проблема.
6. Разплащателните агенции управляват и упражняват контрол върху операциите, свързани с публична интервенция, за които те отговорят и поемат цялостната отговорност в тази област.
Член 8
Правомощия на Комисията
1. За да осигури доброто функциониране на системата, предвидена в член 7, Комисията се оправомощава да приема делегирани актове съгласно член 111 относно:
а)
минималните изисквания за акредитиране на разплащателните агенции и за координиращите органи, посочени съответно в член 7, параграф 2 и в член 7, параграф 4;
б)
задълженията на разплащателните агенции по отношение на публичната интервенция, както и правилата относно естеството на техните отговорности в областта на управлението и контрола.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила относно:
а)
процедурите за издаване, оттегляне и преразглеждане на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи, както и процедурите за надзор на акредитацията на разплащателните агенции;
б)
работата и проверките, които стоят в основата на декларацията за управлението на разплащателната агенция;
в)
функционирането на координиращия орган и предоставянето на информация на Комисията съгласно член 7, параграф 4.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 9
Сертифициращи органи
1. Сертифициращият орган е публичен или частен одиторски орган, определен от държавата членка. Когато е частен одиторски орган и ако приложимото право на Съюза или национално право го изисква, държавата членка осъществява подбора му чрез публична тръжна процедура. Сертифициращият орган представя становище, изготвено съгласно международно приетите одитни стандарти, относно изчерпателността, точността и достоверността на годишния финансов отчет на разплащателната агенция, доброто функциониране на нейната система за вътрешен контрол и законосъобразността и редовността на разходите, за чието възстановяване е отправено искане до Комисията. В това становище се посочва също дали прегледът поставя под съмнение твърденията от декларацията за управлението.
Сертифициращият орган разполага с необходимия технически опит. Той е оперативно независим както от разплащателната агенция и координиращия орган, така и от органа, който е акредитирал тази агенция.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила относно задачите на сертифициращите органи, включително проверките, както и относно сертификатите и докладите, които тези органи трябва да съставят, и придружаващата ги документация. С оглед на необходимостта от максимална ефективност за проверката на трансакции и за професионалната преценка от одита, в контекста на интегриран подход, в актовете за изпълнение се предвиждат също:
а)
одиторските принципи, на които се базират становищата на сертифициращия орган, включително оценка на риска, вътрешни проверки и нужното равнище на доказателствата от одита;
б)
одиторските методи, които ще използват сертифициращите органи при формулиране на становищата им, като се отчитат международните стандарти за одит, включително по целесъобразност използването на една интегрирана извадка за всяка група от населението, и когато е уместно, възможност да се придружават разплащателните агенции при проверките на място.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 10
Допустимост на плащанията, извършени от разплащателните агенции
Разходите, посочени в член 4, параграф 1 и член 5, могат да бъдат обхванати от финансирането на Съюза само ако са извършени от акредитирани разплащателни агенции.
Член 11
Плащания в пълен размер на бенефициерите
Освен ако в правото на Съюза изрично не е предвидено друго, плащанията на бенефициерите по предвиденото в настоящия регламент финансиране се извършват в пълен размер.
ДЯЛ III
СИСТЕМА ЗА СЪВЕТИ В СЕЛСКОТО СТОПАНСТВО
Член 12
Принцип и обхват
1. Държавите членки изграждат система за предоставяне на съвети за бенефициерите по въпросите на управлението на земята и на стопанствата („система за съвети в селското стопанство“). Тази система за консултации се управлява от посочени публични органи и/или от подбрани частни органи.
2. Системата за съвети в селското стопанство обхваща поне следното:
а)
задълженията на ниво индивидуално стопанство, които са резултат от законоустановените изисквания за управление и стандартите за добро земеделско и екологично състояние на земите, посочени в дял VI, глава I;
б)
земеделските практики, благоприятни за климата и околната среда, посочени в дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и поддържането на земеделската площ, посочено в член 4, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
в)
мерки на ниво индивидуално стопанство, предвидени в програмите за развитие на селските райони, насочени към модернизиране на стопанства, изграждане на конкурентоспособност, секторна интеграция, иновация и пазарна ориентация и за насърчаване на предприемачеството;
г)
изискванията на равнище бенефициери, определени от държавите членки в изпълнение на член 11, параграф 3 от Директива 2000/60/ЕО;
д)
изискванията на равнище бенефициери, определени от държавите членки в изпълнение на член 55 от Регламент (ЕО) № 1107/2009, по-специално спазването на общите принципи на интегрираното управление на вредителите, както е посочено в член 14 от Директива 2009/128/ЕО.
3. Системата за съвети в селското стопанство може да обхваща по-специално и:
а)
насърчаване на преобразуването на стопанства и на разнообразяването на тяхната икономическа дейност;
б)
управление на риска и въвеждане на подходящи превантивни действия в случай на природни бедствия, катастрофи, болести по животните и растенията;
в)
минималните изисквания, установени в националното право, както са посочени в член 28, параграф 3 и член 29, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1305/2013;
г)
информацията, свързана със смекчаването на последиците от изменението на климата и адаптирането към него, биологичното разнообразие и опазването на водите, съгласно посоченото в приложение I към настоящия регламент.
Член 13
Специфични изисквания във връзка със системата за съвети в селското стопанство
1. Държавите членки гарантират, че съветниците, които работят в системата за съвети в селското стопанство, имат подходяща квалификация и редовно участват в обучения.
2. Държавите членки обезпечават разделението между съвети и проверки. Във връзка с това и без да се засяга националното право относно публичния достъп до документи, държавите членки гарантират, че избраните и определените органи, посочени в член 12, параграф 1, не разпространяват лична или индивидуална информация или данни, получени в процеса на предоставяне на съвети, на лица, различни от бенефициера, който управлява съответното стопанство, с изключение на установени в процеса на работата им нередности или нарушения, за които съществува задължение, предвидено в правото на Съюза или в националното право, за уведомяване на публичен орган, по-специално в случай на престъпления.
3. Съответният национален орган предоставя, предимно по електронен път, на потенциалния бенефициер съответния списък на избраните и определените органи, както е посочено в член 12, параграф 1.
Член 14
Достъп до системата за съвети в селското стопанство
Бенефициерите и земеделските стопани, които не получават подпомагане в рамките на ОСП, могат да ползват системата за съвети в селското стопанство на доброволни начала.
Без да се засяга член 99, параграф 2, четвърта алинея, държавите членки могат обаче да определят по обективни критерии категориите бенефициери, които имат приоритетен достъп до системата за съвети в селското стопанство, включително мрежи, работещи с ограничени ресурси по смисъла на членове 53, 55 и 56 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
В такива случаи държавите членки гарантират, че приоритет се дава на земеделските стопани, чийто достъп до друга система за консултации, различна от системата за съвети в селското стопанство, е най-ограничен.
Системата за съвети в селското стопанство гарантира, че бенефициерите имат достъп до съвети, които отчитат специфичното положение на тяхното стопанство.
Член 15
Правомощия на Комисията
Комисията може да приеме актове за изпълнение, с които определя правила за еднаквото прилагане на системата за съвети в селското стопанство с цел тази система да стане напълно функционална.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ IV
ФИНАНСОВО УПРАВЛЕНИЕ НА ФОНДОВЕТЕ
ГЛАВА I
Европейски фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ)
Раздел 1
Финансиране на разходите
Член 16
Бюджетен таван
1. Годишният таван на разходите по ЕФГЗ се състои от максималните суми, определени за него с Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013.
2. В случай че в правото на Съюза се предвиждат намаления или увеличения на посочените в параграф 1 суми, Комисията приема актове за изпълнение, без да се прилага посочената в член 116 процедура, за определяне нетното салдо за разходите по ЕФГЗ на базата на данните, посочени в правото на Съюза.
Член 17
Месечни плащания
1. Бюджетните кредити, необходими за финансиране на разходите по член 4, параграф 1, се предоставят на държавите членки от Комисията под формата на месечни плащания въз основа на разходите, направени през определен референтен период от акредитираните разплащателни агенции.
2. До трансфера на месечните плащания от Комисията държавите членки мобилизират необходимите средства за извършване на разходите в съответствие с потребностите на акредитираните от тях разплащателни агенции.
Член 18
Процедура на месечните плащания
1. Без да се засяга прилагането на членове 51 и 52, Комисията извършва месечни плащания за разходите, направени от акредитираните разплащателни агенции през съответния месец.
2. Месечните плащания се правят за всяка държава членка най-късно на третия работен ден от втория месец, следващ този, през който са направени разходите. Разходите, направени от държавите членки между 1 и 15 октомври, се смятат за направени през месец октомври. Разходите, направени между 16 и 31 октомври, се смятат за направени през месец ноември.
3. Комисията приема актове за изпълнение за определяне на месечните плащания, които прави, въз основа на изпратените от държавите членки декларации за разходите и предоставената информация по член 102, параграф 1, като взема предвид намаляванията или спиранията, прилагани по член 41, или каквито и да било други корекции. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
4. Комисията може да приема актове за изпълнение без да прилага процедурата, посочена в член 116, с които да определя допълнителни плащания или приспадания на суми. В такива случаи комитетът, посочен в член 116, параграф 1, се уведомява на следващото му заседание.
Член 19
Административни разходи и разходи за персонал
Административните разходи и разходите за персонал, направени от държавите членки и бенефициерите на помощ от ЕФГЗ, не се поемат от фонда.
Член 20
Разходи за публична интервенция
1. Когато в рамките на общата организация на пазарите не е определена сума за единица продукция във връзка с мярката за публична интервенция, ЕФГЗ финансира тази мярка на базата на стандартните суми, еднакви за целия Съюз, по-конкретно по отношение на средства от държавите членки, използвани за закупуване на продукти, за операции по съхраняването и, при необходимост, по обработката на интервенционните продукти.
2. За да осигури финансирането от ЕФГЗ на разходите за публична интервенция, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115 относно:
а)
типа мерки, допустими за финансиране от Съюза, и условията за възстановяване на разходите;
б)
условията за допустимост и методите за изчисляване въз основа на действително получената от разплащателните агенции информация, или на база фиксирани суми, определени от Комисията, или на фиксирани и нефиксирани суми, предвидени в секторното законодателство в областта на селското стопанство.
3. За да се обезпечи правилното управление на средствата, предвидени в бюджета на Съюза за ЕФГЗ, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115, за определяне на правила за оценка на операциите, свързани с публичната интервенция, за установяване на мерките, които да се предприемат в случай на загуба или влошаване на състоянието на продуктите при публичната интервенция, и за определяне на подлежащите на изплащане суми.
4. Комисията приема актове за изпълнение за определяне на размера на сумите, посочени в параграф 1. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
Член 21
Придобиване на сателитни изображения
Списъкът със сателитните изображения, необходими за проверки, се съгласува между Комисията и държавите членки в съответствие със спецификацията, изготвена от всяка държава членка.
Комисията осигурява безплатно тези сателитни изображения на контролните органи или на доставчиците на услуги, упълномощени от тези органи да ги представляват.
Комисията остава собственик на сателитните изображения и ги изисква обратно при приключване на работата. Тя може също така да предвижда извършването на дейности по подобряване на техниките и методите на работа във връзка с проверката на селскостопански земи чрез дистанционно наблюдение.
Член 22
Мониторинг на селскостопанските ресурси
Мерките, финансирани съгласно член 6, буква в), имат за цел да предоставят на Комисията средствата да:
а)
управлява селскостопанските пазари на Съюза в глобален план;
б)
осигурява агроикономическия и агроекологичния мониторинг на земеделската земя, включително агро-лесовъдните системи, и мониторинг на състоянието на посевите, за да дадат възможност за изготвяне на прогнози, особено по отношение на добива и селскостопанската продукция;
в)
споделят достъпа до такива прогнози в международен контекст, като например тези инициативи, координирани от организации от системата на ООН или други международни агенции;
г)
допринася за прозрачността на световните пазари; и
д)
да осигурява технологичното наблюдение на агрометеорологичната система.
Мерките, финансирани съгласно член 6, буква в), засягат събирането или закупуването на данни, необходими за прилагане и мониторинг на ОСП, включително сателитни и метеорологични данни, създаването на инфраструктура от пространствени данни и уебсайт, провеждането на специфични проучвания на климатичните условия, дистанционното наблюдение, използвано в помощ на мониторинга на състоянието на почвите, и актуализирането на агрометеорологичните и иконометричните модели. Ако е необходимо, тези мерки се извършват в сътрудничество с националните лаборатории и органи.
Член 23
Изпълнителни правомощия
Комисията може да приема актове за изпълнение, предвиждащи:
а)
правила, свързани с финансирането, съгласно член 6, букви б) и в),
б)
процедурата, по която ще се осъществяват посочените в членове 21 и 22 мерки, за да се реализират поставените цели,
в)
рамката, уреждаща придобиването, подобряването и използването на сателитни изображения и метеорологични данни, както и приложимите срокове.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Раздел 2
Бюджетна дисциплина
Член 24
Спазване на тавана
1. В рамките на бюджетната процедура и на изпълнението на бюджета бюджетните кредити за разходите по линия на ЕФГЗ не превишават размера, посочен в член 16.
Всички законодателни инструменти, предложени от Комисията и приети от Европейския парламент и Съвета, от Съвета или от Комисията, които оказват влияние върху бюджета на ЕФГЗ, са в съответствие със сумата, посочена в член 16.
2. Когато правото на Съюза предвижда финансов таван в евро за селскостопанските разходи на държава членка, тези разходи се възстановяват до определения в евро таван, а когато се прилага член 41, се извършат всички необходими корекции,.
3. Националните тавани за директните плащания, посочени в член 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, коригирани в съответствие с корекциите, предвидени в член 26 от настоящия регламент, се считат за финансови тавани в евро.
Член 25
Резерв за кризи в селскостопанския сектор
Създава се резерв, предназначен за предоставяне на допълнителна подкрепа за сектора в случай на значими кризисни ситуации, които засягат селскостопанското производство или дистрибуция ("резерв за кризи в селскостопанския сектор"), чрез прилагане в началото на всяка година на намаление на директните плащания с механизма за финансова дисциплина, посочен в член 26.
Пълният размер на резерва е 2 800 милиона евро с еднакви годишни вноски от по 400 милиона евро (по цени за 2011 г.) за периода 2014-2020 г. и се включва във функция 2 на Многогодишната финансова рамка, както е предвидено в приложението към Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013
Член 26
Финансова дисциплина
1. За да се гарантира спазването на годишните тавани, установени в Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013, за финансирането на свързани с пазара разходи и директни плащания, се определя ставка на корекция на директните плащания ("ставка на корекция"), когато прогнозите за финансирането на мерките в рамките на този подтаван за дадена финансова година показват, че приложимите годишни тавани ще бъдат надвишени.
2. Комисията представя предложение на Европейския парламент и на Съвета относно ставката на корекция най-късно до 31 март на съответната календарна година, за която се прилага тази ставка на корекция.
3. Ако всяка година ставката на корекция не е определена от Европейския парламент и Съвета до 30 юни, Комисията приема акт за изпълнение за определяне на ставка за корекция и незабавно информира Европейския парламент и Съвета за него. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
4. До 1 декември Комисията може, въз основа на новата информация, с която разполага, да приема актове за изпълнение за промяна на ставката на корекция, определена в съответствие с параграф 2 или параграф 3. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
5. Чрез дерогация от член 169, параграф 3, четвърта алинея от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 държавите членки възстановяват бюджетните кредити, пренесени в съответствие с член 169, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, на крайните получатели, подлежащи през финансовата година, към която са пренесени бюджетните кредити, на ставка на корекция.
Възстановяването, посочено в първа алинея, се прилага само за крайни бенефициери в тези държави членки, в които през предходната финансова година се е прилагала финансова дисциплина.
6. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на реда и условията, които се прилагат към бюджетните кредити, пренесени в съответствие с член 169, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, за да се финансират разходите, посочени в член 4, параграф 1, буква б) от настоящия регламент. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
7. При прилагането на настоящия член, сумата за резерва за кризи в селскостопанския сектор, посочен в член 25, се включва при определянето на ставката на корекция. Всяка сума, която не се предоставя за мерки при кризи в края на финансовата година, се изплаща в съответствие с параграф 5 от настоящия член.
Член 27
Процедура на бюджетна дисциплина
1. Едновременно с представянето на проектобюджета за финансова година N, Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета изготвените от нея прогнози за финансови години N - 1, N и N + 1.
2. Ако при изготвянето на проектобюджета за финансова година N се породи риск сумата, посочена в член 16 за финансова година N да бъде надхвърлена, Комисията предлага на Европейския парламент и Съвета или на Съвета необходимите мерки, които да обезпечат спазването на посочената сума.
3. Ако Комисията сметне, че съществува риск от превишаване на посочената в член 16 сума и че в рамките на своите правомощия тя не може да предприеме подходящи мерки за подобряване на ситуацията, по всяко време тя предлага други мерки за гарантиране спазването на тази сума. Тези мерки се приемат от Съвета, когато правното основание за съответната мярка е член 43, параграф 3 от ДФЕС, или от Европейския парламент и от Съвета, когато правното основание за съответната мярка е член 43, параграф 2 от ДФЕС.
4. Ако в края на финансовата година N направените от държавите членки искания за възстановяване превишават или има вероятност да превишат сумата, определена в член 16, Комисията:
а)
разглежда представените от държавите членки искания пропорционално и в рамките на наличния бюджет и приема актове за изпълнение за временно определяне на размера на плащанията за съответния месец;
б)
определя за всички държави членки, най-късно до 28 февруари на финансовата година N + 1, тяхното състояние по отношение на финансирането от Съюза за финансовата година N;
в)
приема актове за изпълнение за определяне на общия размер на финансирането от Съюза, разбито по държави членки, въз основа на единна норма на финансиране от Съюза, в рамките на бюджета, който е бил наличен за месечните плащания;
г)
най-късно в момента на извършване на месечните плащания за месец март от година N + 1, изплаща всички евентуални компенсации, които трябва да бъдат изплатени по отношение на държавите членки.
Актовете за изпълнение, предвидени в първа алинея, букви а) и в), се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
Член 28
Система за ранно предупреждение и мониторинг
За да гарантира, че бюджетният таван, посочен в член 16, няма да бъде превишен, Комисията прилага система за ранно предупреждение и мониторинг за всеки месец по отношение на разходите по линия на ЕФГЗ.
За това, в началото на всяка финансова година, Комисията определя профили на месечните разходи, основани, когато е необходимо, на средните месечни разходи през предходните три години.
Комисията представя периодично пред Европейския парламент и пред Съвета доклад, в който се разглежда развитието на разходите, направени във връзка с профилите, и се съдържа оценка на предвиденото изпълнение за текущата финансова година.
Член 29
Референтни обменни курсове
1. При приемането на проектобюджета или на писмо за внасяне на корекции в проектобюджета в частта относно селскостопанските разходи, Комисията използва за определянето на бюджета на ЕФГЗ средния обменен курс евро/щатски долар на пазара през последното тримесечие, приключващо най-малко 20 дни преди датата, на която тя приема бюджетния документ.
2. При приемането на коригиращ и допълнителен проектобюджет или на писмо за внасяне на корекции в него, доколкото тези документи се отнасят до кредитите във връзка с мерките по член 4, параграф 1, буква а), Комисията използва:
а)
средния обменен курс евро/щатски долар, действително отчетен на пазара от 1 август от предходната финансова година до края на последното тримесечие, приключващо най-късно 20 дни преди приемането на бюджетния документ от Комисията и най-късно на 31 юли на текущата финансова година; и
б)
средния обменен курс, действително отчетен през последното тримесечие, приключващо най-малко 20 дни преди приемането на бюджетния документ от Комисията, като прогноза за останалата част от финансовата година.
ГЛАВА II
Европейски земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР)
Раздел 1
Общи разпоредби относно езфрср
Член 30
Избягване на двойното финансиране
Разходите, финансирани от ЕЗФРСР, не подлежат на никакво друго финансиране от бюджета на Съюза.
Член 31
Разпоредби, приложими за всички плащания
1. Съгласно член 77, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, плащанията от страна на Комисията за приноса на ЕЗФРСР, както е посочено в член 5 от настоящия регламент, не надвишават бюджетните задължения.
Тези плащания са предназначени за изпълнение на най-старите открити бюджетни задължения.
2. Прилага се член 84 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
Раздел 2
Финансиране на програмите за развитие на селските райони
Член 32
Финансово участие на ЕЗФРСР
Финансовото участие на ЕЗФРСР по отношение на разходите по програмите за развитие на селските райони се определя за всяка програма в рамките на установените от правото на Съюза тавани за подпомагане на развитието на селските райони от ЕЗФРСР.
Член 33
Бюджетни задължения
По отношение на бюджетните задължения на Съюза към програмите за развитие на селските райони се прилага член 76 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Раздел 3
Финансово участие в програми за развитие на селските райони
Член 34
Разпоредби, приложими към плащанията по програмите за развитие на селските райони
1. Бюджетните кредити, необходими за финансиране на разходите, посочени в член 5, се предоставят на държавите членки под формата на предварително финансиране, междинни плащания и изплащане на салдото, както е описано в настоящия раздел.
2. Общият сбор от предварителното финансиране и междинните плащания не надхвърля 95 % от участието на ЕЗФРСР по всяка отделна програма за развитие на селските райони.
Когато се достигне таванът от 95 %, държавите членки продължават да изпращат искания за плащане до Комисията.
Член 35
Разпоредби за предварителното финансиране
1. След като вземе решение за одобрение на програмата за развитие на селските райони, Комисията изплаща на държавата членка начална сума за предварително финансиране за целия програмен период. Тази първоначална сума за предварително финансиране се изплаща на вноски, както следва:
а)
през 2014 г.: 1 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата и 1,5 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата, когато държава членка е получавала финансова подкрепа в периода след 2010 г., в съответствие с членове 122 и 143 от ДФЕС или от Европейския инструмент за финансова стабилност, или към 31 декември 2013 г. получава финансова помощ в съответствие с членове 136 и 143 от ДФЕС;
б)
през 2015 г.: 1 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата и 1,5 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата, когато държава членка е получавала финансова подкрепа в периода след 2010 г., или в съответствие с членове 122 и 143 от ДФЕС, или от Европейския инструмент за финансова стабилност, или към 31 декември 2014 г. получава финансова помощ в съответствие с членове 136 и 143 от ДФЕС;
в)
през 2016 г.: 1 % от размера на подкрепата от ЕЗФРСР за целия програмен период за програмата.
Ако дадена програма за развитие на селските райони бъде приета през 2015 г. или по-късно, по-ранните вноски се изплащат през годината на приемането.
2. Общият размер на предварителното финансиране се възстановява на Комисията, ако не са извършени никакви разходи и не бъде представена декларация за разходите по програмата за развитие на селските райони в срок от 24 месеца от датата, на която Комисията е изплатила първата вноска от предварителното финансиране.
3. Натрупаната лихва по сумата на предварителното финансиране се вписва в полза на въпросната програма за развитие на селските райони и се приспада от размера на публичните разходи, отбелязан в окончателната декларация за разходите.
4. Общата сума на предварителното финансиране се уравнява в съответствие с процедурата, посочена в член 51 от настоящия регламент, преди приключването на програмата за развитие на селските райони.
Член 36
Междинни плащания
1. Междинни плащания се извършват за всяка отделна програма за развитие на селските райони. Те се изчисляват чрез прилагане на процента на съфинансиране за всяка отделна мярка към направените публични разходи за изпълнението ѝ, както се посочва в член 59 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
2. В зависимост от наличието на необходимите средства Комисията извършва междинни плащания за възстановяване на разходите, направени от акредитираните разплащателни агенции по изпълнението на програмите, като отчита намаляванията и спиранията, приложени съгласно член 41,.
3. Всяко междинно плащане се прави от Комисията при спазване на следните изисквания:
а)
на Комисията да е предадена декларация за разходите, подписана от акредитираната разплащателна агенция, съгласно член 102, параграф 1, буква в);
б)
да не е превишен общият размер на приноса на ЕЗФРСР за всяка отделна мярка за целия срок на изпълнение на въпросната програма;
в)
на Комисията да е предаден последният годишен доклад за напредъка по прилагането на програмата за развитие на селските райони.
4. Ако не е изпълнено някое от изискванията,предвидени в параграф 3, Комисията незабавно уведомява акредитираната разплащателна агенция или координиращия орган, ако е определен такъв. Ако не е спазено някое от изискванията по параграф 3, буква а) или буква в), декларацията за разходите не се допуска за разглеждане.
5. Без да се засяга прилагането на членове 51 и 52, Комисията извършва междинните плащания в срок от 45 дни от регистрирането на декларацията за разходите, по отношение на която са изпълнени изискванията по параграф 3 от настоящия член.
6. Акредитираните разплащателни агенции изготвят и изпращат на Комисията пряко или чрез координиращия орган, когато е определен такъв, междинни декларации за разходите, свързани с програмите за развитие на селските райони, в определени от Комисията срокове.
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на сроковете за изпращане от акредитираните разплащателни агенции на междинните декларации за разходите. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Декларациите за разходите се отнасят за разходите, извършени от разплащателните агенции през всеки един от съответните срокове. Когато обаче разходите, посочени в член 65, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, не могат да бъдат декларирани пред Комисията в съответния срок поради това, че се очаква одобрението на Комисията за изменение в програмата, тези разходи могат да бъдат декларирани в следващи срокове.
Междинните декларации за разходите по отношение на разходите, извършени от 16 октомври до края на съответната година, се осчетоводяват за следващата бюджетна година.
7. Прилага се член 83 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Член 37
Плащане на салдото и закриване на програмата
1. След получаването на последния годишен доклад за напредъка по прилагането на програмата за развитие на селските райони, Комисията изплаща салдото, при условие че са налични необходимите средства, въз основа на действащия финансов план, на годишните счетоводни отчети за последната година от изпълнението на съответната програма за развитие на селските райони и на съответното решение за уравняване. Тези счетоводни отчети се представят на Комисията не по-късно от шест месеца след последната дата на допустимост на разходите, както е посочено в член 65, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, и съдържат разходите, извършени от разплащателната агенция до последната дата на допустимост на разходите.
2. Салдото се изплаща не по-късно от шест месеца след като информацията и документите по параграф 1 от настоящия член се смятат за получени от Комисията и последната годишна сметка е била уравнена. Без да се засягат разпоредбите на член 38, параграф 5, в срок от шест месеца Комисията отменя финансовия си ангажимент по изплащане на сумите, останали до пълния размер на съответния бюджетен кредит след изплащането на салдото.
3. Ако до посочения в параграф 1 краен срок Комисията не получи последния годишен доклад за напредъка и документите, необходими за уравняване на сметките за последната година от изпълнението на програмата, финансовият ангажимент по изплащане на салдото автоматично се отменя в съответствие с член 38.
Член 38
Автоматична отмяна за програмите за развитие на селските райони
1. Комисията автоматично отменя финансовия си ангажимент по изплащане на всеки дял от бюджетното задължение за дадена програма за развитие на селските райони, който не е използван за предварително финансиране или за междинни плащания, или за който не е представена декларация за разходите, отговаряща на условията по член 36, параграф 3, по отношение на разходите, извършени до 31 декември от третата година след годината на бюджетното задължение.
2. Тази част от бюджетните задължения, която все още не е приключена към последната дата на допустимост на разходите, посочена в член 65, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, за които не е направена декларация за разходите в рамките на шест месеца след тази дата, ще бъде автоматично отменена.
3. В случай на съдебно производство или административно обжалване с отлагателно действие, срокът за настъпване на автоматичната отмяна на финансовото задължение, посочен в параграф 1 или параграф 2, се прекъсва по отношение на сумата, свързана със съответните дейности, за срока на провеждане на съдебното производство или на административното обжалване, при условие че Комисията получи подкрепена с доказателства нотификация от държавата членка до 31 декември от година N + 3.
4. При изчисляване на автоматичната отмяна на задължението не се отчита следното:
а)
частта от бюджетните задължения, за която е съставена декларация за разходите, но изплащането на разходите по която е намалено или спряно от Комисията на 31 декември от година N + 3
б)
частта от бюджетните задължения, която дадена разплащателна агенция не е била в състояние да изплати поради непреодолима сила, засягаща сериозно прилагането на програмата за развитие на селските райони. Националните органи, които са заявили наличието на непреодолима сила, трябва да докажат пряко произтичащите от тях последици върху прилагането на цялата програма или на част от нея.
До 31 януари държавата членка изпраща на Комисията информация за изключенията, посочени в първа алинея, относно сумите, които са декларирани в края на предходната година.
5. Комисията своевременно информира държавите членки, ако съществува риск от автоматична отмяна на финансови задължения. Тя ги информира за съответния размер, посочен в информацията, с която разполага. Държавите членки разполагат с два месеца от получаването на тази информация, за да се съгласят с въпросния размер или да представят забележки. Комисията извършва автоматичната отмяна на финансовото задължение не по-късно от девет месеца след изтичането на последния срок, определен при прилагането на параграфи 1-3.
6. В случай на автоматична отмяна на финансово задължение, участието на ЕЗФРСР в съответната програма за развитие на селските райони за въпросната година се намалява с автоматично отменената сума. Държавата членка представя преработен план за финансиране, в който намаляването на помощта се разпределя между отделните мерки и подлежи на одобрение от Комисията. Ако държавата членка не представи такъв план, Комисията намалява пропорционално сумите, отпуснати за отделните мерки.
ГЛАВА III
Общи разпоредби
Член 39
Селскостопанска финансова година
Без да се засягат специалните разпоредби относно декларациите за разходите и приходите, свързани с публична интервенция, предвидени от Комисията съгласно член 46, параграф 6, селскостопанската финансова година покрива направени разходи и получени приходи, които са осчетоводени по бюджетите на Фондовете от разплащателните агенции по отношение на финансова година N, започваща на 16 октомври в година N-1 и завършваща на 15 октомври в година N.
Член 40
Спазване на сроковете за плащане
Когато в правото на Съюза са посочени срокове за плащане, всяко плащане, извършено от разплащателната агенция към бенефициер преди най-ранната или след най-късната възможна дата за плащане, прави такива плащания недопустими за финансиране от Съюза, освен при случаите, условията и в границите, които се определят, като се вземе предвид принципът на пропорционалност.
За да може разходите, направени преди най-ранната или след най-късната възможна дата за плащане, да станат допустими за финансиране от Съюза в конкретни случаи, като същевременно се ограничи финансовото въздействие от това, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115, предвиждащи дерогации от правилото по първа алинея.
Член 41
Намаляване и спиране на месечните и междинните плащания
1. Ако декларациите за разходите или информацията, посочена в член 102, дават възможност на Комисията да установи, че разходите са били направени от органи, които не са акредитирани разплащателни агенции, че сроковете на плащане или финансовите тавани, определени от правото на Съюза, не са били спазени, или че разходите са били направени в друго нарушение на правилата на Съюза, Комисията може да намали или да спре месечните или междинните плащания за съответната държава членка в рамките на актове за изпълнение относно месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3, или в рамките на междинните плащания, посочени в член 36, след като бъде дадена възможност на държавата членка да представи забележките си.
Ако декларациите за разходите или информацията, посочена в член 102, не дават възможност на Комисията да установи, че разходите са направени в съответствие с правилата на Съюза, Комисията изисква от съответната държава членка да представи допълнителна информация и да внесе забележките си в срок, който не може да бъде по-кратък от 30 дни. Ако държавата членка не изпълни искането на Комисията в определения срок, или ако отговорът се оцени като незадоволителен или показва, че разходите не са били направени в съответствие с правилата на Съюза, Комисията може да намали или да спре месечните или междинните плащания за съответната държава членка в рамките на актовете за изпълнение относно месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3, или в рамките на междинните плащания, посочени в член 36.
2. Комисията може да приема актове за изпълнение за намаляване или спиране на месечните или междинните плащания за държава членка, ако един или повече ключови компоненти на въпросната национална система за контрол не съществува или е неефективен поради установени сериозни или постоянни пропуски, или са налице подобни сериозни пропуски в системата за възстановяване на неправомерни плащания, и ако е изпълнено едно от следните условия:
а)
посочените в първа алинея пропуски са с траен характер и са довели до приемането на най-малко два акта за изпълнение съгласно член 52 за изключване от финансиране от бюджета на Съюза на разходи от съответната държава членка; или
б)
Комисията е стигнала до заключението, че съответната държава членка не е в състояние да приложи в най-близко бъдеще необходимите корективни мерки в съответствие с план за действие с ясни показатели за напредък, който следва да се изготви след консултации с Комисията.
Намаляването или спирането се прилага към съответния разход, направен от разплащателната агенция, когато са налице пропуски, за срок, подлежащ на определяне в актовете за изпълнение, посочени в настоящия параграф, който не надвишава дванадесет месеца. Ако условията за намаляването или спирането на плащанията продължават да са налице, Комисията може да приема актове за изпълнение за удължаване на този срок с допълнителни срокове, които общо не надвишават дванадесет месеца. Намаляването и спирането не се продължава, ако посочените условия вече не са налице.
Актовете за изпълнение, предвидени в настоящата алинея, се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
Преди да приеме актовете за изпълнение, посочени в настоящия параграф, Комисията информира съответната държава членка за намерението си и я приканва да реагира в срок, не по-кратък от 30 дни.
Актовете за изпълнение, определящи месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3, или междинните плащания, посочени в член 36, вземат предвид актовете за изпълнение, приети съгласно настоящия параграф.
3. Намаляванията и спиранията по настоящия член се прилагат в съответствие с принципа за пропорционалност и не засягат прилагането на членове 51 и 52.
4. Намаляванията и спиранията по настоящия член не засягат разпоредбите на членове 19, 22 и 23 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Спиранията, посочени в членове 19 и 22 от Регламент (ЕС) № 1303/2013, се прилагат съгласно процедурата, посочена в параграф 2 на настоящия член.
Член 42
Спиране на плащанията в случай на закъснение
Ако секторното законодателство на Съюза за селското стопанство изисква от държавите членки в рамките на определен срок да подадат информация за броя на извършените по член 59 проверки и резултатите от тях и ако държавите членки просрочат този срок, Комисията може да спре месечните плащания, посочени в член 18, или междинните плащания, посочени в член 36, при условие че Комисията е предоставила на разположение на държавите членки достатъчно време преди началото на референтния период цялата информация и всички формуляри и разяснения, необходими за събиране на съответните статистически данни. Сумата, чието изплащане ще бъде спряно, не надвишава 1,5 % от разходите, за които съответната статистическа информация не е предадена навреме. В случай на такова спиране Комисията действа съгласно принципа на пропорционалност, като взема предвид колко голямо е закъснението. По-специално се взема предвид дали късното подаване на информация застрашава механизма за ежегодно освобождаване от отговорност във връзка с изпълнението на бюджета. Преди да спре месечните плащания, Комисията писмено уведомява съответната държава членка. Комисията предоставя сумите, чието изплащане е било спряно, когато получи статистическата информация от съответните държави членки, при условие че датата на получаване е не по-късно от 31 януари на следващата година.
Член 43
Целеви приходи
1. Следното е "целеви приходи" по смисъла на член 21 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012:
а)
суми, които по силата на членове 40 и 51 по отношение на разходите по ЕФГЗ и членове 52 и 54 трябва да бъдат изплатени в полза на бюджета на Съюза, включително натрупаните по тях лихви;
б)
суми, събрани или възстановени съгласно част II, дял I, глава III, раздел III от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
в)
суми, събрани в резултат на санкции съгласно специфичните правила, предвидени в секторното законодателство на Съюза в областта на селското стопанство, освен ако то не предвижда изрично, че тези суми могат да останат в държавите членки;
г)
суми, съответстващи на санкции, прилагани в съответствие с правилата за кръстосано съответствие, установени в дял VI, глава II по отношение на разходи по ЕФГЗ;
д)
всички обезпечения, депозити или гаранции, представени в съответствие с правото на Съюза, прието в рамките на ОСП, с изключение на развитието на селските райони, които са задържани впоследствие. Задържаните обезпечения обаче, които са внесени при издаването на лицензи за внос или износ или по тръжна процедура единствено с цел да се гарантира внасянето на действителни оферти от участниците, остават в държавите членки.
2. Посочените в параграф 1 суми се внасят в полза на бюджета на Съюза и в случай на повторната им употреба се използват единствено за финансиране на разходите по линия на ЕФГЗ или ЕЗФРСР.
3. Настоящият регламент се прилага mutatis mutandis към целевите приходи, посочени в параграф 1.
4. По отношение на ЕФГЗ, членове 170 и 171 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 се прилагат mutatis mutandis за осчетоводяването на целевите приходи, посочени в настоящия регламент.
Член 44
Отделно счетоводство
Всяка разплащателна агенция води отделна счетоводна документация за бюджетните кредити, вписани в бюджета на Съюза за Фондовете.
Член 45
Информационни мерки
1. Предоставянето на информация, финансирано съгласно член 6, буква д), има за цел по-специално да помогне за разясняването, изпълнението и развитието на ОСП и да повиши обществената осведоменост относно съдържанието и целите ѝ, да възстанови потребителското доверие след кризисни ситуации посредством информационни кампании, да информира земеделските стопани и други участници, действащи в селските райони и да поощрява европейския модел на селско стопанство, както и да помага на гражданите да го разберат.
Това осигурява последователна, обективна и пълна информация за ОСП, както в границите на Съюза, така и извън него, за да се даде точна цялостна представа за нея.
2. Мерките, посочени в параграф 1, могат да се състоят от:
а)
годишни работни програми или други специфични мерки, представени от трети страни;
б)
дейности, осъществени по инициатива на Комисията.
Изключват се мерките, които се изискват от закона, или мерките, които вече се финансират от други дейности на Съюза.
За да провежда дейностите, посочени в буква б), Комисията може да бъде подпомагана от външни експерти.
Мерките, посочени в първа алинея, също допринасят за осигуряване на насочената към предприятията комуникация относно политическите приоритети на Съюза, доколкото тези приоритети са свързани с общите цели на настоящия регламент.
3. До 31 октомври всяка година Комисията публикува покана за представяне на предложения в съответствие с условията, установени в Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
4. Комитетът, посочен в член 116, параграф 1, се уведомява за мерките, които са предвидени и предприети в съответствие с настоящия член.
5. На всеки две години Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за прилагането на настоящия член.
Член 46
Правомощия на Комисията
1. За да могат да се вземат предвид приходите, събрани от разплащателните агенции в полза на бюджета на Съюза при плащанията, извършени въз основа на предоставените от държавите членки декларации за разходите, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно условията за компенсация по отношение на някои видове разходи и приходи в рамките на Фондовете.
2. За да бъде справедливо разпределението на наличните бюджетни кредити между държавите членки, ако бюджетът на Съюза не е приет до началото на финансовата година или ако общата сума на предвидените бюджетни задължения надвишава тавана, установен в член 170, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, на Комисията се предоставя правомощието да приеме делегирани актове в съответствие с член 115 от настоящия регламент относно разпоредбите за метода, приложим спрямо бюджетните задължения и изплащането на сумите.
3. За да се провери надеждността на данните, съобщени от държавите членки във връзка с разходите, или друга информация, предвидена в настоящия регламент, на Комисията се предоставя правомощието в случай на неизпълнение на задължението за информиране на Комисията съгласно член 102 да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно отсрочването на нейните месечни плащания за държавите членки, посочени в член 42 във връзка с разходите по линия на ЕФГЗ и относно предвиждане на условията, при които Комисията намалява или спира междинните плащания за държавите членки по линия на ЕЗФРСР, посочени в същия член.
4. При прилагането на член 42, за да се гарантира, че принципът на пропорционалност е спазен, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115 относно правилата за:
а)
списъка от мерки по член 42;
б)
размера на спиране, посочен в същия член.
5. Комисията може да приеме актове за изпълнение, с които да въведе допълнителни подробни характеристики на задължението, посочено в член 44, както и специфичните условия по отношение на информацията, подлежаща на вписване в документацията на разплащателните агенции. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
6. Комисията може да приеме актове за изпълнение, с които да приема правила относно:
а)
финансирането и осчетоводяването на мерките за интервенция под формата на публично съхранение, както и във връзка с другите разходи, финансирани от Фондовете;
б)
реда и условията за прилагането на процедурите за автоматична отмяна на бюджетно задължение;
в)
процедурата и другите практически условия за нормалното функциониране на механизма, посочен в член 42.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА IV
Уравняване на сметки
Раздел I
Общи разпоредби
Член 47
Проверки на място от Комисията
1. Без да се засягат проверките, извършвани от държавите членки съгласно националните им законови, подзаконови и административни разпоредби или по силата на член 287 от ДФЕС, както и всеки вид проверка, организирана по силата на член 322 от ДФЕС или въз основа на Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 (30) на Съвета, Комисията може да организира проверки на място в държавите членки с оглед да се провери по-специално следното:
а)
съответствието на административните практики с правилата на Съюза;
б)
наличието на изискваните удостоверителни документи и тяхното съответствие с операциите, финансирани от ЕФГЗ или ЕЗФРСР;
в)
условията, при които са извършени и проверени операциите, финансирани от ЕФГЗ или ЕЗФРСР;
г)
дали дадена разплащателна агенция отговаря на критериите за акредитация, предвидени в член 7, параграф 2, и дали държавата членка прилага правилно разпоредбите на член 7, параграф 5.
Лицата, упълномощени от Комисията да извършат проверките на място от нейно име, или служителите на Комисията, действащи в обхвата на възложените им правомощия, получават достъп до счетоводните книги и всички други документи, включително документи и метаданни, съставени или получени и записани на електронен носител, които се отнасят до финансираните от ЕФГЗ или ЕЗФРСР разходи.
Правомощията за провеждане на проверки на място не засягат прилагането на национални разпоредби, които възлагат някои действия на служители, специално определени от националното право. Без да се засягат специфичните разпоредби на Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 (31) на Европейския парламент и на Съвета и Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 лицата, упълномощени от Комисията да действат от нейно име, не участват, inter alia, в посещения по домовете или официални разпити на лица въз основа на правото на съответната държава членка. Те обаче имат достъп до информацията, получена чрез посочените мерки.
2. Комисията дава предизвестие в разумен срок за извършването на проверка на място на съответната държава членка или на държавата членка, на чиято територия ще се извърши проверката, като се вземат предвид административната тежест върху разплащателните агенции при организирането на проверките. В тези проверки може да вземат участие и служители от съответната държава членка.
По искане на Комисията и със съгласието на държавата членка, компетентните органи на тази държава членка извършват допълнителни проверки или проучвания на извършените операции, обхванати от настоящия регламент. Служители на Комисията или лица, упълномощени от нея да действат от нейно име, могат да участват в подобни проверки.
За да подобри проверките, Комисията може да поиска съдействие от органите на държавите членки за определени проверки или запитвания със съгласието на съответните държави членки.
Член 48
Достъп до информация
1. Държавите членки предоставят на разположение на Комисията цялата информация, необходима за гладкото функциониране на Фондовете, и предприемат всички необходими мерки за улесняване на извършването на проверките, които Комисията сметне за уместни във връзка с управлението на финансирането от Съюза, включително проверките на място.
2. При поискване от нейна страна държавите членки съобщават на Комисията законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които са приели за прилагането на правните актове на Съюза във връзка с ОСП, когато тези актове имат финансово въздействие върху ЕФГЗ или ЕЗФРСР.
3. Държавите членки предоставят на Комисията информация за нередности и подозрения за измама, установени от тях, както и информация за стъпките, предприети съгласно раздел III от настоящата глава с цел възстановяване на неправомерни плащания във връзка с тези нередности и измами.
Член 49
Достъп до документи
Акредитираните разплащателни агенции съхраняват документите, доказващи извършването на плащания, и документите във връзка с извършването на административните и физическите проверки по силата на правото на Съюза, и предоставят тези документи и информация на разположение на Комисията. Тези удостоверителни документи могат да се съхраняват в електронен вид при условията, определени от Комисията съгласно член 50, параграф 2.
Когато тези документи се съхраняват от орган, упълномощен от разплащателна агенция и отговарящ за разрешаване на извършването на разходи, този орган изпраща доклади на акредитираната разплащателна агенция относно броя на извършените проверки, тяхното съдържание и предприетите мерки във връзка с резултатите от тях.
Член 50
Правомощия на Комисията
1. За да се осигури правилното и ефективно прилагане на разпоредбите в настоящата глава, свързани с проверките на място и достъпа до документи, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115, с които се допълват специфичните задължения, които държавите членки трябва да спазват по силата на настоящата глава.
2. Комисията може да приема актове за изпълнение,с които определя правила относно:
а)
процедурите, свързани със специфичните задължения, които държавите трябва да изпълняват във връзка с регламентираните в настоящата глава проверки;
б)
процедурите, свързани със задълженията за сътрудничество, които държавите членки трябва да изпълняват за прилагането на членове 47 и 48;
в)
процедурите и другите практически условия относно задължението за докладване, посочено в член 48, параграф 3;
г)
условията, при които се съхраняват удостоверителните документи, посочени в член 49, включително тяхната форма и продължителността на съхранението им.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Раздел II
Уравняване
Член 51
Уравняване на сметки
Преди 31 май на годината след съответната бюджетна година и въз основа на информацията, предадена съгласно член 102, параграф 1, буква в), Комисията приема актове за изпълнение, съдържащи нейното решение относно уравняването на сметките на акредитираните разплащателни агенции ("решение за уравняване на сметките"). Тези актове за изпълнение обхващат изчерпателността, точността и достоверността на предадените годишни счетоводни отчети и не засягат съдържанието на приетите впоследствие решения по силата на член 52.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
Член 52
Уравняване по съответствие
1. Когато установи, че разходите, посочени в член 4, параграф 1 и член 5, не са били направени в съответствие с правото на Съюза и, за ЕЗФРСР, с приложимите право на Съюза и национално право, посочени в член 85 от Регламент (ЕС) № 1303/2013. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя сумите, подлежащи на изключване от финансирането на Съюза. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 116, параграф 2.
2. Комисията оценява подлежащите на изключване суми въз основа на сериозността на отчетеното несъответствие. При оценката надлежно се вземат предвид естеството на нарушението и причинената на Съюза финансова вреда. Изключването се базира на установените неправомерно изразходвани суми и когато това установяване би изисквало непропорционално усилие, могат да се прилагат екстраполирани или фиксирани корекции. Фиксирани корекции се прилагат само когато поради естеството на случая или поради това, че държавата членка не е предоставила необходимата информация на Комисията, би се изисквало непропорционално усилие, за да се установи по-точно финансовата вреда, причинена на Съюза.
3. Преди взимането на решение за отказване на финансиране резултатите от проверката на Комисията, както и отговорите на съответната държава членка, се съобщават писмено, след което двете страни се опитват да се споразумеят за необходимите действия. На този етап от процедурата на държавата членка се предоставя възможност да докаже, че реалният размер на неспазването е по-малък от оцененото от Комисията.
Ако не се постигне споразумение, държавата членка може да отправи искане за откриване на процедура за сближаване на позициите на страните в срок от четири месеца. На Комисията се представя доклад за резултата от процедурата. Комисията взема предвид препоръките в доклада преди да вземе решение за отказване на финансиране и посочва мотиви, ако реши да не се придържа към тези препоръки.
4. Не може да бъде отказано финансиране за:
а)
разходи по член 4, параграф 1, направени повече от 24 месеца преди Комисията да е нотифицирала писмено държавата членка за заключенията от извършената от нея проверка;
б)
разходи по многогодишните мерки, попадащи в обхвата на член 4, параграф 1 или на програмите по член 5, когато окончателното задължение на получателя възниква повече от 24 месеца преди Комисията да е нотифицирала писмено държавата членка за заключенията от извършената от нея проверка;
в)
разходи по мерки в програмите, посочени в член 5, различни от посочените в буква б) от настоящия параграф, за които плащането, или в определени случаи окончателното плащане, е извършено от разплащателната агенция повече от 24 месеца преди Комисията да е нотифицирала писмено държавата членка за заключенията от извършената от нея проверка.
5. Параграф 4 не се прилага в случай на:
а)
нередности, обхванати от раздел III на настоящата глава;
б)
национални помощи, за които Комисията е започнала процедурата, определена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, или нарушения, за които Комисията е уведомила с официално уведомително писмо съответната държава членка съгласно член 258 от ДФЕС;
в)
нарушения от държави членки на техните задължения съгласно дял V, глава III от настоящия регламент, при условие че Комисията уведоми писмено държавата членка за заключенията от извършената от нея проверка в рамките на 12 месеца след получаване на доклада на държавата членка за резултатите от нейните проверки на въпросните разходи.
Член 53
Правомощия на Комисията
1. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила относно:
а)
уравняването на сметките, предвидено в член 51 по отношение на мерките, които трябва да се вземат във връзка с приемането и изпълнението на решението, включително обмена на информация между Комисията и държавите членки и сроковете, които трябва да се спазват;
б)
уравняването по съответствие, предвидено в член 52, по отношение на мерките, които трябва да се вземат във връзка с приемането и изпълнението на решението, включително обмена на информация между Комисията и държавите членки и сроковете, които трябва да се спазват, както и помирителната процедура, предвидена в посочения член, включително учредяването, задачите, състава и правилника за дейността на помирителния орган.
2. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
3. За да се даде възможност на Комисията да защитава финансовите интереси на Съюза и да гарантира, че разпоредбите за уравняването по съответствие, предвидено в член 52, се прилагат ефективно, на Комисията се предоставя правомощието да приеме делегирани актове съгласно член 115 във връзка с критериите и методиката за прилагане на корекции.
Раздел III
Нередности
Член 54
Общи разпоредби
1. За всяко неправомерно плащане, възникнало в резултат на нередност или небрежност, държавите членки изискват възстановяване от бенефициера в срок от 18 месеца след одобрението и където е приложимо - получаването от страна на разплащателната агенция или органа, отговарящ за възстановяването, на контролен доклад или подобен документ, който посочва извършването на нередност. Съответните суми се вписват едновременно с искането за възстановяване в регистъра на длъжниците на разплащателната агенция.
2. Ако сумата не е възстановена в рамките на четири години след датата на искането за възстановяване, или в рамките на осем години, ако възстановяването е поискано чрез националните съдилища, 50 % от финансовите последици от невъзстановяването се поемат от съответната държава членка и 50 % се поемат от бюджета на Съюза, без да се засяга изискването съответната държава членка да прилага процедури за възстановяване съгласно член 58.
Когато в рамките на процедурата по възстановяване се установи отсъствие на каквито и да е нередности посредством административен или правен инструмент с окончателен характер, съответната държава членка декларира като разход пред Фондовете финансовата тежест, поета от нея по силата на първа алинея.
Ако обаче по причини, за които заинтересованата държава членка не носи отговорност, подлежащата на връщане сума не може да бъде възстановена в сроковете, посочени в първа алинея, и размерът на тази сума надвишава 1 милион евро, Комисията може, по искане на държавата членка, да удължи сроковете с период не по-дълъг от половината от първоначалния срок.
3. По надлежно обосновани съображения държавите членки могат да решат да не търсят възстановяване на средствата. Решение в този смисъл може да бъде взето само в следните случаи:
а)
ако направените и евентуалните разходи по връщането на цялата сума надхвърлят размера на подлежащата на връщане сума, което условие се счита за настъпило, ако:
i)
подлежащата на връщане от бенефициера сума в рамките на индивидуално плащане по схема за подпомагане или мярка за подпомагане не надхвърля 100 EUR, без да се включват лихвите, или
ii)
подлежащата на връщане от бенефициера сума в рамките на индивидуално плащане по схема за подпомагане или мярка за подпомагане е между 100 EUR и 150 EUR, без да се включват лихвите, и съответната държава членка прилага праг, равен на подлежащата на възстановяване сума или по-висок от нея, под който съгласно националното си право не пристъпва към събиране на дългове на национално равнище;
б)
ако връщането се окаже невъзможно поради неплатежоспособност, констатирана и призната съгласно националното право, на длъжника или на лицата, носещи юридическа отговорност за нередността.
Когато решението, посочено в първата алинея от настоящия параграф, е взето преди дължимата сума да стане предмет на правилата, посочени в параграф 2, финансовите последици от невъзстановяването се поемат от бюджета на Съюза.
4. В годишните счетоводни отчети, които трябва да бъдат изпратени на Комисията съгласно член 102, параграф 1, буква в), подточка iv), държавите членки вписват сумите, които трябва да бъдат поети от тях по силата на параграф 2 от настоящия член. Комисията проверява дали това е направено и внася всички необходими корекции в акта за изпълнение, посочен в член 51, параграф 1.
5. При условие че е следвана процедурата, предвидена в член 52, параграф 3, Комисията може да приема актове за изпълнение за изключване от финансиране от Съюза суми, включени в бюджета на Съюза, в следните случаи:
а)
ако държавата членка не е спазила сроковете, посочени в параграф 1;
б)
ако смята, че решението да не се търси възстановяване на сумите, което държавата членка е взела съгласно параграф 3, е необосновано;
в)
ако смята, че нередност или невъзстановени средства са последица от нередности или небрежност от страна на административните органи или на друг официален орган на държавата членка.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 2.
Член 55
Специални разпоредби по отношение на ЕФГЗ
Възстановените вследствие възникването на нередности или небрежност суми и натрупаните по тях лихви се прехвърлят на разплащателната агенция и се осчетоводяват от нея като приход, отнесен по сметката на ЕФГЗ за месеца, в който сумата действително е получена.
При кредитирането на бюджета на Съюза, посочено в първа алинея, държавата членка може да запази 20 % от съответните суми под формата на фиксирана такса за разходи по възстановяването, освен в случаите на нередности или небрежност, за които са отговорни нейните административни органи или други официални органи.
Член 56
Специални разпоредби по отношение на ЕЗФРСР
Когато нередности или небрежност са открити при дейностите или програмите за развитие на селските райони, държавите членки извършват финансовите корекции, като изцяло или частично отменят съответното финансиране от Съюза. Държавите членки вземат предвид естеството и сериозността на разкритите нередности и нивото на финансовата загуба, причинена на ЕЗФРСР.
Сумите, чието финансиране от Съюза по линия на ЕЗФРСР е отменено, възстановените суми, както и натрупаните по тях лихви, се преразпределят в рамките на съответната програма. Отменените или възстановени средства на Съюза обаче могат да бъдат използвани повторно от държавите членки само за финансиране на операция по същата програма за развитие на селските райони, и при условие че средствата не са пренасочени към операции, които са били предмет на финансова корекция. След приключването на програма за развитие на селските райони, държавата членка връща възстановените суми в бюджета на Съюза.
Член 57
Правомощия на Комисията
1. За да се осигури правилното и ефективно прилагане на разпоредбите, свързани с условията за възстановяването на неправомерните плащания и лихвите по тях, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно специфичните задължения, които държавите членки трябва да изпълняват.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила за:
а)
процедурите за възстановяване на неправомерни плащания и лихви, посочени в настоящия раздел, и за информиране на Комисията за висящи възстановявания;
б)
формата на нотифициране и съобщаване от държавите членки до Комисията във връзка със задълженията по настоящия раздел.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ V
СИСТЕМИ ЗА КОНТРОЛ И САНКЦИИ
ГЛАВА I
Общи правила
Член 58
Защита на финансовите интереси на Съюза
1. В рамките на ОСП държавите членки приемат всички необходими законови, подзаконови и административни разпоредби и вземат всички необходими мерки с оглед осигуряването на ефективна защита на финансовите интереси на Съюза, по-специално:
а)
проверяват законността и редовността на операциите, финансирани от Фондовете;
б)
осигуряват ефективни превантивни мерки срещу измами, особено в областите с по-висок риск, които да имат възпиращ ефект, като вземат предвид разходите и ползите, както и пропорционалността на мерките;
в)
предотвратяват, разкриват и отстраняват нередности и измами;
г)
налагат санкции, които са ефективни, възпиращи и пропорционални в съответствие с правото на Съюза, или ако такова не съществува, с националното право, и завеждат съдебни дела с тази цел, ако е необходимо;
д)
възстановяват неправомерните плащания с лихви и завеждат съдебни дела за целта, според случая.
2. Държавите членки създават ефективни системи за управление и контрол, за да гарантират спазването на законодателството, уреждащо схемите за подпомагане на Съюза, целящи да се сведе до минимум рискът от нанасяне на финансови вреди на Съюза.
3. Държавите членки уведомяват Комисията за разпоредбите и мерките, приети съгласно параграфи 1 и 2.
Всички условия, които държавите членки установят в допълнение към условията на правилата на Съюза за получаване на подпомагане, финансирано от ЕФГЗ или от ЕЗФРСР, могат да бъдат проверени.
4. Комисията може да приема актове за изпълнение, с които определя необходимите правила за осигуряването на еднакво прилагане на настоящия член, които се отнасят до следното:
а)
процедурите, сроковете, обмена на информация във връзка със задълженията по параграфи 1 и 2;
б)
нотифицирането и съобщаването от държавите членки до Комисията във връзка със задължението по параграф 3.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 59
Общи принципи на проверките
1. Освен ако не е предвидено друго, системата, установена от държавите членки съгласно член 58, параграф 2, включва системни административни проверки на всички заявления за подпомагане и искания за плащане. Тази система се допълва от проверки на място.
2. По отношение на проверките на място отговорният орган прави извадка за проверка от всички заявители като включва, където е уместно, произволно избрана част, за да получи представителен процент на грешките, и основана на риска част, която се насочва към областите, където рискът от грешки е най-голям.
3. Отговорният орган изготвя доклад относно всяка проверка на място.
4. Където е уместно, всички проверки на място, предвидени в правилата на Съюза по отношение на подпомагането в селското стопанство и развитието на селските райони, се провеждат едновременно.
5. Държавите членки осигуряват минимално ниво на проверки на място, необходимо за ефективно управление на рисковете, и увеличават това ниво при необходимост. Държавите членки могат да намаляват това минимално ниво, ако системите за управление и контрол функционират добре и ако процентите на грешка се поддържат на приемливо ниво.
6. В случаите, които ще бъдат предвидени от Комисията въз основа на член 62, параграф 2, буква з), заявленията за помощ и исканията за плащане или всякакви други съобщения, искания или заявления могат да бъдат поправяни или коригирани след подаването им при очевидни грешки, признати от компетентния орган.
7. С изключение на случаи на непреодолима сила и извънредни обстоятелства, заявленията за подпомагане или исканията за плащане се отхвърлят, ако бенефициерът или негов представител попречи на извършването на проверка на място.
Член 60
Клауза относно заобикалянето на разпоредби
Без да се засягат специфичните разпоредби, в секторното законодателство в областта на селското стопанство не се дава никакво предимство на физическо или юридическо лице, за които е установено, че условията, необходими за получаване на такива предимства, са създадени изкуствено, в противоречие с целите на това законодателство.
Член 61
Съвместимост на схемите за подпомагане за целите на проверките в лозаро-винарския сектор
За целите на кандидатстването в схеми за подпомагане в лозаро-винарския сектор, както е посочено в Регламент (ЕС) № 1308/2013, държавите членки гарантират, че административните и контролните процедури, прилагани към тези схеми, са съвместими с интегрираната схема, посочена в глава II на настоящия дял по отношение на следните елементи:
а)
компютризираната база данни;
б)
системите за идентификация на земеделските парцели;
в)
административните проверки.
Процедурите позволяват съвместно функциониране или обмен на данни с интегрираната система.
Член 62
Правомощия на Комисията по отношение на проверките
1. За да се гарантира, че проверките се извършват правилно и ефективно и че проверяването на условията за допустимост се провежда ефективно, съгласувано и по недискриминационен начин, в защита на финансовите интереси на Съюза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115, с които предвижда допълнителни изисквания във връзка с митническите режими, и по-конкретно посочените в Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета (32), когато това се налага за безпроблемното управление на системата.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правилата, необходими за еднакво прилагане на настоящата глава, и по-конкретно:
а)
правила относно мерките за административни проверки и проверки на място, които държавите членки следва да извършват във връзка със спазването на задълженията, ангажиментите и критериите за допустимост, произтичащи от прилагането на правото на Съюза;
б)
правила за минималното ниво на проверки на място и за задължението за неговото повишаване или за възможността за намаляването му съгласно член 59, параграф 5;
в)
правилата и методите, приложими за докладване на извършените проверки и контрол и на техните резултати;
г)
органите, отговарящи за извършване на проверките за съответствие, както и до съдържанието, честотата и етапа на предлагане на пазара, за които се прилагат посочените проверки;
д)
по отношение на конопа, както е посочено в член 52 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, правила за специалните мерки за контрол и методите за определяне на съдържанието на тетрахидроканабинол;
е)
по отношение на памука, както е посочено в член 56 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, система за проверки на одобрените междубраншови организации;
ж)
по отношение на лозаро-винарския сектор, както е посочено в Регламент (ЕС) № 1308/2013, правила за измерването на площи, както и относно проверките и правилата, уреждащи специфичните финансови процедури за подобрение на проверките;
з)
случаите, при които заявленията за помощи и исканията за плащане или всякакви други съобщения, искания или заявления могат да бъдат поправени или коригирани след подаването им, както е посочено в член 59, параграф 6;
и)
тестовете и методите, които следва да се прилагат за установяване на допустимостта на продукти за публична интервенция и частно съхранение, както и използването на процедури за търг както за публична интервенция, така и за частно съхранение.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 63
Неправомерни плащания и административни санкции
1. Ако се установи, че даден бенефициер не изпълнява критериите за допустимост, ангажиментите или други задължения, свързани с условията за предоставяне на помощта или подкрепата, предвидена в секторното законодателство в областта на селското стопанство, помощта не се изплаща или се оттегля изцяло или частично и, когато е приложимо, съответните права на плащане съгласно член 21 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 не се предоставят или се отменят.
2. Освен това, ако секторното законодателство в областта на селското стопанство предвижда това, държавите членки налагат и административни санкции в съответствие с правилата, определени в член 64 и член 77. Това не засяга разпоредбите, определени в членове 91-101 от дял VI.
3. Без да се засягат разпоредбите на член 54, параграф 3, сумите, включително лихвите по тях, както и правата на плащане, които подлежат на отмяната, посочена в параграф 1, и на санкциите, посочени в параграф 2, се възстановяват.
4. Комисията приема делегирани актове съгласно член 115, с които определя условията за посочената в параграф 1 частична или пълна отмяна.
5. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя подробни процедурни и технически правила за:
а)
прилагането и изчислението на сумите, подлежащи на частична или пълна отмяна, съгласно параграф 1;
б)
възстановяването на неправомерни плащания и санкции, както и по отношение на неправомерно предоставени права на плащане и начисляването на лихви.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 64
Налагане на административни санкции
1. Що се отнася до административните санкции, посочени в член 63, параграф 2, настоящият член се прилага в случай на неспазване на критериите за допустимост, ангажиментите или други задължения, произтичащи от прилагането на секторното законодателство в областта на селското стопанство, с изключение на задълженията, посочени в членове 67-78 от глава II от настоящия дял и в членове 91-101 от дял VI, както и на задълженията, подлежащи на санкциите, предвидени в член 89, параграфи 3 и 4.
2. Не се налагат административни санкции:
а)
когато неспазването се дължи на непреодолима сила;
б)
когато неспазването се дължи на очевидни грешки, както е посочено в член 59, параграф 6;
в)
когато неспазването се дължи на грешка на компетентния орган или друг орган и когато няма основания да се счита, че грешката е могла да бъде открита от лицето, засегнато от административната санкция;
г)
когато засегнатото лице може да докаже по удовлетворителен за компетентния орган начин, че то не носи отговорност за неспазването на задълженията, посочени в параграф 1, или ако компетентният орган установи по друг начин, че съответното лице няма вина;
д)
когато неспазването има незначителен характер, включително при наличието на праг, който се определя от Комисията в съответствие с параграф 7, буква б);
е)
други случаи, при които налагането на санкция не е уместно, които ще бъдат определени от Комисията в съответствие с параграф 6, буква б).
3. Административни санкции могат да се налагат на бенефициера на помощта или подпомагането и на други физически или юридически лица, включително групи или асоциации на такива бенефициери или други физически или юридически лица, които са обвързани от задълженията, предвидени в посочените в параграф 1 правила.
4. Административните санкции могат да приемат една от следните форми:
а)
намаляване на размера на помощта или подпомагането, които се изплащат във връзка със заявленията за помощ или исканията за плащане, засегнати от неспазването, или във връзка с по-нататъшни заявления; по отношение на подпомагането за развитието на селските райони обаче това не засяга възможността за спиране на подпомагането, когато може да се очаква, че бенефициерът ще предприеме действия по отношение на неспазването в разумен срок;
б)
плащане на сума, изчислена на базата на сумата и/или периода, свързани с неспазването;
в)
спиране или оттегляне на одобрение, признаване или разрешение;
г)
изключване от правото на участие в съответната схема за помощ или мярка за подпомагане или друга мярка или от правото на възползване от нея.
5. Административните санкции са пропорционални и отчитат тежестта, степента, продължителността и повтаряемостта на установеното неспазване и са съобразени със следните ограничения:
а)
размерът на административната санкция, посочена в параграф 4, буква а), не надвишава 200 % от размера, посочен в заявлението за помощ или искането за плащане;
б)
независимо от буква a), по отношение на развитието на селските райони размерът на административната санкция, посочена в параграф 4, буква а), не надвишава 100 % от допустимата сума;
в)
размерът на административната санкция, посочена в параграф 4, буква б), не надвишава сума, съпоставима с процента, посочен в буква а) от настоящия параграф;
г)
срокът на спирането, оттеглянето или изключването, посочени в параграф 4, букви в) и г), може да бъде максимум три последователни години, като може да бъде подновено в случай на ново неспазване на задълженията.
6. За да се отчете възпиращият ефект на таксите и санкциите, които се налагат, от една страна, и специалните характеристики на всяка схема за помощ или мярка за подпомагане, включени в секторното законодателство в областта на селското стопанство, от друга страна, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115:
а)
установяващи за всяка схема за помощ или мярка за подпомагане и засегнато лице, както е посочено в параграф 3 - от изложения в параграф 4 списък и в рамките на установените в параграф 5 ограничения, административната санкция и определящи конкретната ставка която ще наложат държавите членки, включително в случаите на неспазване, което е количествено неопределено;
б)
установяващи случаите, в които не се налагат административни санкции съгласно параграф 2, буква е).
7. Комисията приема актове за изпълнение, с които предвижда подробни процедурни и технически правила за еднаквото прилагане на настоящия член относно:
а)
прилагането и изчисляването на административните санкции;
б)
подробните правила за определяне на дадено неспазване като незначително, включително определянето на количествен праг, изразен като номинална стойност или процент от допустимия размер на помощта или подпомагането, който обаче е не по-малък от 3 % по отношение на подпомагането за развитието на селските райони и който е не по-малък от 3 % по отношение на всички други видове помощ или подпомагане;
в)
правилата за определяне на случаите, при които, поради естеството на санкциите, държавите членки могат да запазят възстановените суми от санкциите.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 65
Спиране на плащания за държавите членки в конкретни случаи съгласно Регламент (ЕС) № 1308/2013
1. Когато Регламент (ЕС) № 1308/2013 изисква от държавите членки да представят в определен срок конкретна информация и държавите членки не изпратят информацията в този срок или не я изпратят изобщо, или изпратят невярна информация, Комисията може да спре посочените в член 18 месечни плащания, при условие че Комисията е предоставила на държавите членки своевременно необходимата информация, формуляри и разяснения. Сумата, чието изплащане ще бъде спряно, се отнася за разходите за пазарните мерки, за които изискваната информация не е била изпратена или не е била изпратена навреме, или не е вярна.
2. За да се гарантира спазването на принципа на пропорционалност при прилагането на параграф 1, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно пазарните мерки, предмет на спиране и размера и срока на спиране на плащанията, посочен в параграф 1.
3. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя подробни правила относно процедурата и другите практически условия за нормалното провеждане на спирането на посочените в параграф 1 месечни плащания. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 66
Гаранция
1. Когато е предвидено в секторното законодателство в областта на селското стопанство, държавите членки изискват внасянето на обезпечение, гарантиращо плащането на парична сума или задържането ѝ в полза на компетентен орган, в случай че конкретно задължение по това законодателство не е изпълнено.
2. Освен в случаи на непреодолима сила обезпечението се задържа изцяло или частично, ако определено задължение не е изпълнено или е изпълнено само частично.
3. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, с които определя правила за гарантиране на недискриминационно отношение, равнопоставеност и спазване на принципа на пропорционалност при внасянето на обезпечения и:
а)
уточняване на отговорната страна в случай на неспазване на задължение;
б)
определяне на специфичните ситуации, в които компетентният орган може да отмени изискването за обезпечение;
в)
определяне на условията, приложими за внасянето на обезпечението и за гаранта и условията за внасяне и освобождаване на обезпечението;
г)
определяне на специфичните условия, свързани с внесеното обезпечение във връзка с авансовите плащания;
д)
установяване на последиците от нарушаване на задълженията, за които е внесено обезпечение съгласно параграф 1, включително задържането на обезпечения, намалението, което следва да се прилага върху освобождаването на обезпечения за възстановяване на суми, лицензии, оферти, тръжни предложения или конкретни заявления и когато дадено задължение, предмет на това обезпечение, не е изпълнено или изцяло или частично, като се вземат предвид естеството на задължението, количеството, за което задължението е нарушено, периодът, надвишаващ срока, в рамките на който задължението е трябвало да бъде изпълнено, както и кога е представено доказателството за изпълнение на задължението.
4. Комисията може да приема актове за изпълнение, с които да предвиди правила относно:
а)
формата на обезпечението, което следва да се внесе, и процедурата за внасяне, приемане и замяна на първоначалното обезпечение;
б)
процедурата за освобождаване на обезпечение;
в)
нотификациите, които държавите членки и Комисията следва да направят.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА II
Интегрирана система за администриране и контрол
Член 67
Обхват и използвани термини
1. Всяка държава членка създава и прилага интегрирана система за администриране и контрол („интегрираната система“).
2. Интегрираната система се прилага към схемите за подпомагане, изброени в приложение I към Регламент (ЕС) № 1307/2013 и към подпомагането, предоставено в съответствие с член 21, параграф 1, букви а) и б), и членове 28-31, член 33, член 34 и член 40 от Регламент (ЕС) № 1305/2013 и, където е приложимо, член 35, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Тази глава обаче не се прилага за мерките, посочени в член 28, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1305/2013. Тя не се прилага и за мерките по член 21, параграф 1, букви а) и б) от посочения регламент, когато става въпрос за разходи за установяване.
3. Доколкото е необходимо, интегрираната система се прилага и за контрола на кръстосаното съответствие, както е посочено в дял VI.
4. За целите на настоящата глава:
а)
„земеделски парцел“ означава непрекъсната част от земя, предмет на деклариране от даден земеделски стопанин, която не включва повече от една група култури; когато обаче се изисква отделна декларация за използването на дадена площ в рамките на група култури съгласно Регламент (ЕС) № 1307/2013, ако е необходимо, това специфично използване ограничава допълнително земеделския парцел; държавите членки може да установят допълнителни критерии за по-нататъшно разграничаване на земеделските парцели;
б)
„директно плащане на площ“ означава основната схема за плащане; схемата за единно плащане на площ и преразпределителното плащане, посочени в дял III, глава 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013; плащането за селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда съгласно дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013; плащането за райони с природни ограничения съгласно дял III, глава 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013; плащането за млади земеделски стопани съгласно дял III, глава 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013; доброволното обвързано с производството подпомагане съгласно дял IV, глава 1, когато помощта се плаща на хектар; специфичното плащане за култура - памук, предвидено в дял IV, глава 2; схемата за дребните земеделски стопани съгласно дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013; специфичните мерки за селското стопанство в най-отдалечените райони на Съюза съгласно глава IV от Регламент 228/2013 на Европейския парламент и на Съвета (33), където помощта се плаща на хектар; както и специфичните мерки за селското стопанство в полза на малките острови в Егейско море съгласно глава IV от Регламент (ЕО) № 229/2013 на Европейския парламент и на Съвета (34), където помощта се плаща на хектар.
Член 68
Елементи на интегрираната система
1. Интегрираната система се състои от следните елементи:
а)
компютризирана база данни;
б)
система за идентификация на земеделските парцели;
в)
система за идентификация и регистрация на правата на плащане;
г)
заявления за помощ и искания за плащане;
д)
интегрирана система за контрол;
е)
единна система за регистриране на самоличността на всеки бенефициер на подпомагането, посочено в член 67, параграф 2, който подаде заявление за помощ или искане за плащане.
2. Когато е приложимо, интегрираната система включва система, създадена в съответствие с Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета (35) и Регламент (ЕО) № 21/2004 на Съвета (36) за идентификация и регистрация на животните.
3. Без да се засяга отговорността на държавите членки за въвеждането и прилагането на интегрираната система, Комисията може да потърси помощта на специализирани органи или лица с цел да се улесни създаването, мониторингът и използването на интегрираната система, по-специално с оглед предоставянето на техническа консултация на компетентните органи на държавите членки, в случай че те потърсят такава.
4. Държавите членки вземат всички по-нататъшни мерки, необходими за правилното прилагане на интегрираната система, и си оказват нужната взаимопомощ с оглед на проверките, изисквани в съответствие с настоящия регламент.
Член 69
Компютризирана база данни
1. Компютризираната база данни ("базата данни") регистрира данните, получени от заявленията за помощ и исканията за плащане по отношение на всеки бенефициер на подпомагане, посочено в член 67, параграф 2.
Базата данни позволява по-специално справки чрез компетентния орган на държавата членка за данните, отнасящи се до текущата календарна и/или пазарна години и до предходните десет такива години. Когато обаче равнището на подпомагане на земеделските стопани е засегнато от данните, отнасящи се до по-ранни календарни и/или пазарни години, започващи от 2000 г., базата данни позволява и справки за данните, свързани с тези години. Базата данни също позволява преки и незабавни справки с данните, свързани поне с предишните четири последователни календарни години и за данните по отношение на „постоянни пасища“ съгласно определението по член 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 1120/2009 на Комисията (37) в неговата първоначална версия и за периодите след неговата дата на прилагане, за данните, свързани с „постоянни пасища и постоянни места за паша“ съгласно определението в член 4, буква з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, свързани най-малко с предишните пет последователни календарни години.
Чрез дерогация от втората алинея, от държавите членки, присъединили се към Съюза през и след 2004 г., се изисква да гарантират справки с данните от годината на своето присъединяване.
2. Държавите членки могат да създават децентрализирани бази данни, при условие че тези бази, както и административните процедури за записване и достъп до данните са създадени по еднакъв начин на цялата територия на държавата членка и са съвместими помежду си, така че да могат да се извършват кръстосани проверки.
Член 70
Система за идентификация на земеделските парцели
1. Системата за идентификация на земеделските парцели се създава на базата на карти, документи от поземлените регистри или други картографски документи. Използват се техники на компютризирана географска информационна система, включваща за предпочитане въздушни или пространствени ортогонални изображения, с хомогенен стандарт, гарантиращ степен на точност, равна поне на картографската в мащаб 1: 10 000, а от 2016 г., в мащаб 1:5 000, като се взема предвид очертанието и състоянието на парцела. Това се определя в съответствие със съществуващите стандарти на Съюза.
Независимо от първата алинея, държавите членки могат да продължат да използват такива техники, включително въздушни или пространствени ортогонални изображения, с хомогенен стандарт, гарантиращ степен на точност, равна поне на картографската в мащаб 1:10 000, когато те са били, придобити въз основа на дългосрочни договори, по които е постигнато съгласие преди ноември 2012 г.
2. Държавите членки гарантират, че системата за идентификация на земеделските парцели съдържа референтен слой за отчитане на екологично насочените площи. Този референтен слой включва по-специално съответните специфични ангажименти и/или схемите за удостоверяване на екологичните практики, посочени в член 43, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, които са равностойни на практиките в член 46 от посочения регламент, преди посочените в член 72 от настоящия регламент формуляри за кандидатстване за плащане за селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда, посочени в членове 43-46 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, да бъдат представени за референтната 2018 година най-късно.
Член 71
Система за идентификация и регистрация на правата на плащане
1. Системата за идентификация и регистрация на правата на плащания позволява проверки на правата и кръстосани проверки със заявленията за подпомагане и системата за идентификация на земеделските парцели.
2. Системата, посочена в параграф 1, позволява да се правят преки и незабавни справки чрез компетентния орган на държавата членка за данните, отнасящи се най-малко до предходните четири последователни календарни години.
Член 72
Заявления за помощ и искания за плащане
1. Всяка година бенефициерите на подпомагане, посочено в член 67, параграф 2, подават заявление за директни плащания или искане за плащане за съответната площ или мярка за развитие на селските райони, свързана с животните, съответно, като посочват, където е приложимо:
а)
всички земеделски парцели в стопанството, както и неземеделските площи, за които се иска подпомагане съгласно член 67, параграф 2;
б)
правата на плащане, заявени за активиране;
в)
всяка друга информация, предвидена в настоящия регламент или изисквана с оглед прилагането на съответното секторно законодателство в областта на селското стопанство или от съответната държава членка.
По отношение на директните плащания на площ, всяка държава членка определя минималния размер на земеделските парцели, за който може да бъде подадено заявление. Минималният размер обаче не трябва да надвишава 0,3 хектара.
2. Чрез дерогация от параграф 1, буква а) държавите членки могат да решат, че земеделски парцели с площ до 0,1 хектар, за които не е подадено заявление за плащане, не е необходимо да бъдат декларирани, при условие че общата площ на такива парцели не надхвърля 1 хектар и/или могат да решат, че земеделски стопанин, който не подава заявление за директно плащане на площ, не е необходимо да декларира земеделските си парцели, когато общата площ не надвишава 1 хектар. При всички случаи земеделският стопанин посочва в заявлението си, че има на разположение земеделски парцели и по искане на компетентните органи посочва местоположението им.
3. Държавите членки предоставят посредством електронни средства, inter alia, предварително изготвени формуляри, които се базират на площите, определени през предходната година, както и графичен материал, посочващ местоположението на тези площи.
Държава членка може да реши, че заявлението за помощ и искането за плащане:
а)
са действителни, ако бенефициерът потвърди липсата на промени спрямо заявлението за помощ и искането за плащане, подадени през предходната година,
б)
трябва да съдържат само промените спрямо заявлението за помощ и искането за плащане, подадени за предходната година.
По отношение на схемата за подпомагане на дребни земеделски стопани обаче, предвидено в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тази възможност се дава на всички заинтересовани земеделски стопани.
4. Всяка държава членка може да реши единно заявление да обхваща няколко или всички схеми за подпомагане и мерки, изброени в член 67 или други схеми за подпомагане и мерки.
5. Чрез дерогация от Регламент (ЕИО, Евратом) № 1182/71 на Съвета (38), изчисляването на датата за подаване или изменение на заявление за помощ, искане за плащане или удостоверителни документи, договори или декларации по настоящата глава се адаптират към специфичните изисквания на интегрираната система. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно правилата, приложими към периоди, дати и срокове, когато крайната дата за подаване на заявленията или измененията е официален празник, събота или неделя.
Член 73
Система за идентифициране на бенефициерите
Единната система за регистрирането на самоличността на всеки бенефициер на подпомагането, както е посочено в член 67, параграф 2, гарантира, че всички заявления за помощ и искания за плащане, подадени от един и същи бенефициер, могат да бъдат идентифицирани като такива.
Член 74
Проверка на условията за допустимост и намалявания
1. В съответствие с член 59, чрез разплащателните агенции или упълномощените да действат от тяхно име органи държавите членки извършват административни проверки на заявлението за помощ, за да проверят дали то отговаря на условията за предоставяне на помощ. Тези проверки се допълват от проверки на място.
2. За целите на проверките на място държавите членки съставят извадков план на земеделските стопанства и/или бенефициерите.
3. Държавите членки могат да използват техники за дистанционно наблюдение и Глобалната навигационна спътникова система (ГНСС) като средство за извършване на проверки на място на земеделските парцели.
4. В случай на неспазване на условията за допустимост се прилага член 63.
Член 75
Плащания към бенефициерите
1. Плащанията по схемите за подпомагане и посочените в член 67, параграф 2 мерки се осъществяват в периода от 1 декември до 30 юни на следващата календарна година.
Плащанията през този период се извършват най-много на две вноски.
Независимо от първа и втора алинеи държавите членки могат преди 1 декември, но не по-рано от 16 октомври, да отпускат авансови плащания в размер до 50 % за директни плащания и до 75 % за подпомагане по програмите за развитие на селските райони, както е посочено в член 67, параграф 2.
По отношение на предоставеното подпомагане по линия на развитието на селските райони съгласно посоченото в член 67, параграф 2 настоящият параграф се прилага по отношение на заявленията за помощ и исканията за плащане, считано от референтната 2018 година, освен по отношение на авансовите плащания в размер до 75 %, предвидени в трета алинея от настоящия параграф.
2. Посочените в параграф 1 плащания не се извършват преди да са приключили проверките на условията за допустимост, които държавите членки трябва да осъществяват съгласно член 74.
Чрез дерогация от първа алинея авансовите плащания за подпомагане по програмите за развитие на селските райони, както е посочено в член 67, параграф 2, могат да се извършват след приключването на административните проверки по член 59, параграф 1.
3. В случай на спешност Комисията приема актове за изпълнение, които трябва да бъдат едновременно необходими и обосновани, за разрешаване на специфични проблеми, свързани с прилагането на настоящия член. Тези актове за изпълнение могат да предвиждат дерогация от разпоредбите на параграфи 1 и 2, но само в степен и за срок, за които това е строго необходимо.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 76
Делегирани правомощия
1. За да гарантира, че интегрираната система, предвидена в настоящата глава се прилага ефективно, съгласувано и недискриминиращо, с което се защитават финансовите интереси на Съюза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно:
а)
конкретни определения, които са необходими за осигуряване на хармонизирано прилагане на интегрираната система, в допълнение към определенията, предвидени в Регламент (ЕС) № 1307/2013 и Регламент (ЕС) № 1305/2013;
б)
по отношение на членове 67-75 правила за допълнителни мерки, необходими за осигуряване на спазването на контролните изисквания, установени в настоящия регламент или в секторното законодателство в областта на селското стопанство, които мерки трябва да бъдат предприети от държавите членки по отношение на производители, доставчици на услуги, органи, организации или други оператори, като например кланици или асоциации, които участват в процедурата по отпускането на помощи, когато настоящият регламент не предвижда съответните административни санкции; доколкото е възможно, тези мерки съответстват mutatis mutandis на санкциите, изложени в член 77, параграфи 1-5.
2. За да се осигури правилно разпределение между правоимащите бенефициери на средствата, получени в резултат от заявленията за помощ по член 72, и за да се даде възможност за проверка на изпълнението на свързаните с това задължения, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115 по отношение на:
а)
основните елементи, техническите правила, включително тези относно актуализиране на референтните парцели - подходящото допустимо отклонение при отчитане на контура и състоянието на парцела, включително и правила относно включването на особеностите на ландшафта, намиращ се в близост до даден парцел, както и изискванията за качество на предвидената в член 70 система за идентификация на земеделските парцели и посочената в член 73 система за идентификация на бенефециерите;
б)
основните елементи, техническите правила и изискванията за качество на системата за идентификация и регистрация на правата на плащане, предвидена в член 71;
в)
правилата, с които се определя основата за изчисляването на помощта, включително правила как да се постъпва в определени случаи, при които отговарящата на условията за подпомагане площ съдържа особености на ландшафта или дървета; подобни правила трябва да дадат възможност на държавите членки, когато са налице зони, заети с постоянни пасища, автоматично да считат разпръснатите особености на ландшафта и дърветата, общата площ на които не надхвърля определен дял от референтния парцел, като част от отговарящата на условията за допустимост площ, без специално изискване за картографирането им.
Член 77
Налагане на административни санкции
1. Що се отнася до административните санкции, посочени в член 63, параграф 2, настоящият член се прилага в случай на неспазване на критериите за допустимост, ангажиментите или други задължения, произтичащи от прилагането на правилата относно подпомагането по член 67, параграф 2.
2. Не се прилагат административни санкции:
а)
когато неспазването се дължи на непреодолима сила;
б)
когато неспазването се дължи на очевидни грешки, както е посочено в член 59, параграф 6;
в)
когато неспазването се дължи на грешка на компетентния орган или друг орган и ако няма основания да се счита, че грешката е могла да бъде открита от лицето, засегнато от административната санкция;
г)
когато засегнатото лице може да докаже по удовлетворителен за компетентния орган начин, че не носи отговорност за неспазването на задълженията по параграф 1, или ако компетентният орган установи по друг начин, че съответното лице няма вина;
д)
когато неспазването има незначителен характер, включително при наличието на праг, който се определя от Комисията в съответствие с параграф 7, буква б);
е)
други случаи, при които налагането на санкция не е уместно, които се определят от Комисията в съответствие с параграф 7, буква б).
3. Административните санкции могат да се прилагат към всеки бенефициер на помощ или подпомагане, включително и към групите или асоциациите на бенефициерите, които са обвързани от задълженията, изложени в правилата по параграф 1.
4. Административните санкции могат да приемат следните форми:
а)
намаляване на размера на помощта или подпомагането, които се изплащат или ще се изплащат във връзка със заявленията за помощ или исканията за плащане, свързани с неспазването, и/или във връзка със заявления за подпомагане или искания за помощ за предишни или следващи години;
б)
плащане на сума, изчислена на базата на съответното количество и/или период, свързани с неспазването;
в)
изключване от правото на участие в съответната схема за помощ или мярка за подпомагане.
5. Административните санкции са пропорционални и отчитат тежестта, степента, продължителността и повтаряемостта на установеното неспазване и са съобразени със следните ограничения:
а)
размерът на административната санкция за дадена година, както е посочено в параграф 4, буква а), не надвишава 100 % от размерите на заявленията за помощ или исканията за плащане;
б)
размерът на административната санкция за определена година, както е посочено в параграф 4, буква б), не надвишава 100 % от размера на заявленията за помощ или исканията за плащане, до които се отнася санкцията;
в)
продължителността на изключението по параграф 4, буква в) може да се определи на най-много три последователни години, като то може да се приложи отново в случай на ново неспазване.
6. Независимо от параграфи 4 и 5, по отношение на плащането, посочено в дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, административните санкции вземат формата на намаляване на сумата на плащанията, направени или които предстои да се направят съгласно посочения регламент.
Посочените в настоящия параграф административни наказания са пропорционални и се степенуват според тежестта, обхвата, продължителността и повторяемостта на съответното неспазване на задълженията.
Размерът на тези административни санкции за определена година не надвишава 0 % за първите две години от прилагането на дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 (2015 г. и 2016 г.), 20 % за третата година от прилагането (2017 г.) и 25 % от четвъртата година на прилагането (2018 г.), от общия размер на плащането, посочено в дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, на което съответния земеделски стопанин би имал право, ако е спазил условията за това плащане.
7. За да се отчете възпиращият ефект на санкциите, които се налагат, от една страна, и специфичните характеристики на всяка схема за помощ или мярка за подпомагане, посочена в член 67, параграф 2, от друга страна, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115:
а)
за установяване за всяка схема за помощ или мярка за подпомагане и засегнато лице, посочено в параграф 3 - от изложения в параграф 4 списък и в рамките на установените в параграфи 5 и 6 ограничения - на административната санкция и за определяне на конкретния размер, който ще бъде наложен от държавите членки, включително в случаите на неспазване, което е количествено неопределено;
б)
за установяване на случаите, в които не се налагат административни санкции съгласно параграф 2, буква е).
8. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя подробни процедурни и технически правила с цел еднакво прилагане на настоящия член по отношение на:
а)
правилата за прилагането и изчисляването на административните санкции;
б)
подробните правила за определяне на дадено неспазване като незначително, включително определянето на количествен праг, изразен като номинална стойност или процент от допустимия размер на помощта или подпомагането, който обаче е не по-малък от 0,5 %;
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 78
Изпълнителни правомощия
Комисията приема актове за изпълнение, с които установява следното:
а)
основните елементи, техническите правила и изискванията за качество на компютризираната база данни, предвидена в член 69;
б)
правила относно заявленията за помощ и исканията за плащане, предвидени в член 72, и заявления за права на плащане, включително крайната дата за представяне на заявления, изискванията за минималното количество информация, която следва да се съдържа в заявленията, разпоредби за изменения или оттегляне на заявления за помощ, освобождаване от задължението да се представят заявления за помощ, и разпоредби, с които на държавите членки се дава възможност да прилагат опростени процедури или да коригират очевидни грешки;
в)
правила за извършване на проверки с цел да се провери спазването на задълженията, както и точността и пълнотата на информацията в заявлението за помощ или искането за плащане, включително правила относно допустимите отклонения в измерванията при проверките на място;
г)
технически определения, необходими за целите на еднаквото прилагане на настоящата глава;
д)
правила за случаи на прехвърляне на стопанства, придружено с прехвърляне на задължения във връзка с допустимостта по отношение на въпросната помощ, които все още предстои да се изпълнят;
е)
правила за посочените в член 75 авансови плащания.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА III
Проверка на трансакциите
Член 79
Обхват и определения
1. Настоящата глава установява специфични правила за проверката на търговските документи на онези субекти, които получават или извършват плащания, пряко или непряко свързани със системата за финансиране от ЕФГЗ, или на техни представители („предприятия“), с цел да се установи дали сделките, представляващи част от системата за финансиране от ЕФГЗ, действително са били проведени и дали са били изпълнени правилно.
2. Настоящата глава не се прилага към мерки, обхванати от интегрираната система, посочена в глава II на настоящия дял. За да се отговори на промените в секторното законодателството в областта на селското стопанство и да се гарантира ефективността на системата на последващ контрол, определена в настоящата глава, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за установяване на списък с мерки, които поради формулировката си и изискванията за контрол са неподходящи за извършване на допълнителни последващи проверки чрез проверка на търговските документи и следователно не са обект на такъв контрол съгласно настоящата глава.
3. За целите на настоящата глава се прилагат следните определения:
а)
„търговски документ“ означава всички книжа, регистри, квитанции и удостоверителни документи, счетоводни книжа, производствена документация и документация по качеството, кореспонденция, свързана с икономическата дейност на предприятието, както и търговски данни, под каквато и да е форма, включително и на електронен носител, доколкото тези документи или данни имат пряка или косвена връзка с трансакциите, посочени в параграф 1;
б)
„трети лица“ означава всяко физическо или юридическо лице, имащо пряка или косвена връзка с трансакциите, извършвани в рамките на системата за финансиране чрез ЕФГЗ.
Член 80
Проверка от държавите членки
1. Държавите членки провеждат системни проверки на търговските документи на предприятията, като отчитат естеството на подлежащите на проверка трансакции. Държавите членки подбират предприятията, в които да се извърши проверка така, че да се осигури възможно най-добрата гаранция за ефективността на мерките за предотвратяване и разкриване на нередности. Подборът по-специално отчита, inter alia, финансовата значимост на предприятията в тази система и други рискови фактори.
2. В подходящи случаи предвидените в параграф 1 проверки се разпростират върху физически и юридически лица, с които предприятията са свързани, както и всяко друго физическо или юридическо лице, което може да представлява интерес в преследването на целите, залегнали в член 81.
3. Проверките, извършени съгласно настоящата глава, не засягат проверките, извършвани по членове 47 и 48.
Член 81
Цели на проверката
1. Точността на първичните подлежащи на проверка данни се установява чрез кръстосани проверки, включително на търговски документи на трети лица, ако е необходимо, като естеството на проверките съответства на равнището на съществуващия риск, включително:
а)
сравнения с търговските документи на доставчиците, клиентите, превозвачите и други трети лица;
б)
физически контрол, когато е необходимо, на количеството и естеството на складовите наличности;
в)
съпоставка с документацията на финансовите потоци, свързани със или произтичащи от извършените трансакции в рамките на системата за финансиране от ЕФГЗ; и
г)
проверки по отношение на счетоводството или регистрите за финансови операции, показващи, към момента на проверката, че документите, държани от разплащателната агенция като основание за изплащането на помощ на бенефициера, са редовни.
2. По-специално, когато предприятията са задължени да водят определена документация за складовите наличности в съответствие с разпоредбите на Съюза или с националните разпоредби, проверката на тази документация обхваща, в съответните случаи, съпоставянето ѝ с търговските документи и, в случай на нужда, със складовите наличности.
3. При подбора на трансакциите, подлежащи на проверка, се отчита изцяло равнището на съществуващия риск.
Член 82
Достъп до търговски документи
1. Лицата, отговарящи за предприятието, или трети лица се уверяват, че са представени всички търговски документи и че са предоставени допълнителни сведения на служителите, натоварени с проверката, или на оправомощените да извършват проверките от тяхно име лица. Електронно съхраняваните данни се предоставят на адекватен носител.
2. Натоварените с проверката служители или оправомощените да извършват проверките от тяхно име лица могат да изискват предоставянето на извадки или копия от документите, посочени в параграф 1.
3. Когато по време на проверката, осъществявана съгласно настоящата глава, съхраняваните от предприятието търговски документи са оценени като неподходящи за целите на проверката, от предприятието се изисква за в бъдеще да изготвя тези документи съгласно инструкциите на държавата членка, извършваща проверката, без да се засягат задълженията, определени с други регламенти, отнасящи се за същия сектор.
Държавите членки определят датата, от която тези документи следва да бъдат изготвяни.
Когато всички или част от търговските документи, подлежащи на проверка съгласно настоящата глава, се намират в предприятие, принадлежащо на същата търговска група, търговско дружество или асоциация от предприятия, управлявани съвместно с проверяваното предприятие, то е длъжно да предостави тези документи на контрольорите на мястото и датата, указани от отговарящата за проверката държава членка, независимо дали въпросното предприятие са намира в или извън територията на Съюза.
4. Държавите членки гарантират, че натоварените с проверките служители имат право да изземват или да изискат изземването на търговските документи. Това право се упражнява при надлежно спазване на съответните национални разпоредби и не засяга прилагането на наказателнопроцесуалните правила относно изземването на документи.
Член 83
Взаимопомощ
1. Държавите членки взаимно се подпомагат в осъществяването на проверката, предвидена в настоящата глава, в следните случаи:
а)
когато предприятие или трето лице е установено в държава членка, различна от тази, в която е извършено или е следвало да се извърши плащането или получаването на сумата;
б)
когато предприятие или трето лице е установено в държава членка, различна от тази, в която се намират документите и данните, необходими за контрола.
Комисията може да координира общи действия, включващи взаимна помощ между две или повече държави членки.
2. През първите три месеца след приключване на финансовата година на ЕФГЗ, през която е извършено плащането, държавите членки предават на Комисията списък на предприятията, установени в трети държави, за които се отнася плащането на въпросните суми, което е или е следвало да се извърши или получено в тази държава членка.
3. Ако в друга държава членка се изисква допълнителна информация като част от контрола на дадено предприятие съгласно член 80, и по-специално кръстосани проверки съгласно член 81, могат да се подават специални молби за проверка, като се посочват основанията за молбата. Преглед на тези молби се изпраща на Комисията за всяко тримесечие в рамките на един месец след края на всяко тримесечие. Комисията може да изиска да бъде предоставено копие от отделните молби.
Молбата за проверка се изпълнява не по-късно от шест месеца след получаването ѝ; резултатите от проверката се съобщават незабавно на подалата молбата държава членка и на Комисията. Уведомяването на Комисията се извършва за тримесечие в рамките на един месец след края на всяко тримесечие.
Член 84
Програми
1. Държавите членки изготвят програми за проверките, които да се извършат в съответствие с член 80 по време на следващия контролен период.
2. Всяка година до 15 април държавите членки изпращат на Комисията програмата си, посочена в параграф 1, като уточняват:
а)
броя на предприятията, които следва да се проверят, и тяхното разпределение по сектори на база свързаните с тях суми;
б)
критериите, взети предвид при изработване на програмата.
3. Изработените от държавите членки и изпратени на Комисията програми се прилагат от държавите членки, ако в срок от осем седмици Комисията не е съобщила забележките си.
4. Параграф 3 се прилага mutatis mutandis към измененията на програмата, внесени от държавите членки.
5. На всеки етап Комисията може да поиска включването на определена категория предприятия в програмата на дадена държава членка.
6. Предприятията, за които сборът от приходите или плащанията е бил под 40 000 ЕUR, се проверяват съгласно настоящата глава единствено по определени причини, които се посочват от държавите членки в тяхната годишна програма, посочена в параграф 1, или от Комисията във всяко искано изменение на тази програма. За да се вземат под внимание икономическите процеси, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за промяна на прага от 40 000 EUR.
Член 85
Специални служби
1. Във всяка държава членка специална служба се натоварва с наблюдението на прилагането на настоящата глава. Тези служби отговарят по-специално за:
а)
изпълнението на проверките, предвидени в настоящата глава от служителите, наети пряко от тази специална служба; или
б)
координацията и общото наблюдение на проверките, извършени от служителите, работещи в други служби.
Държавите членки могат също така да разпоредят проверките, които трябва да бъдат извършени в изпълнение на настоящата глава, да се разпределят между специалната служба и други национални служби, доколкото първата осигурява координацията им.
2. Службите, натоварени с прилагането на настоящата глава, трябва да бъдат така организирани, че да бъдат независими от службите или техни клонове, натоварени с плащанията и извършваните преди плащанията проверки.
3. За да се осигури правилното прилагане на настоящата глава, специалната служба, посочена в параграф 1, предприема всички необходими мерки, като съответната държава членка ѝ дава всички правомощия, необходими за изпълнението на задачите, посочени в настоящата глава.
4. Държавите членки приемат подходящи наказателни мерки спрямо физическите или юридическите лица, които не спазват задълженията, предвидени в настоящата глава.
Член 86
Доклади
1. Преди 1 януари след изтичането на периода на проверка държавите членки представят на Комисията подробен доклад относно прилагането на настоящата глава.
2. Държавите членки и Комисията редовно обменят становища върху прилагането на настоящата глава.
Член 87
Достъп до информация и проверки от Комисията
1. В съответствие с приложимите националните закони, служителите на Комисията имат достъп до всички документи, съставени с оглед или в резултат на организираните проверки в рамките на настоящата глава, както и до събраните данни, включително тези, които се съхраняват в системите за обработка на данни. При поискване тези данни се предоставят на адекватен носител.
2. Проверките, посочени в член 80, се извършват от служители на държавите членки. Служителите на Комисията могат да участват в тези проверки. Самите те не могат да упражняват правомощията за проверка, дадени на националните служители. Те имат въпреки това достъп до същите помещения и същите документи като служителите на държавите членки.
3. Когато проверката се извършва при условията на член 83, служителите на държавата членка, поискала проверката, могат да присъстват със съгласието на държавата членка, към която е отправено искането за проверка, на проверката в последната държава, и да имат достъп до същите помещения и документи като служителите на тази държава членка.
Служителите на държавата членка, отправила искането за проверка, присъстващи на проверка в държавата членка, към която е отправено искането, трябва да са готови във всеки момент да представят доказателство за служебното си положение. При всички случаи обаче проверките се осъществяват от служители на държавата членка, към която е отправено искането.
4. Без да се засягат разпоредбите на регламенти (ЕС, Евратом) № 883/2013 и (Евратом, ЕО) № 2185/96, ако националното наказателно-процесуално законодателство запазва правото за извършване на определени действия за изрично определени от националните закони служители, нито служителите на Комисията, нито тези на държавата членка, посочени в параграф 3, участват в тези действия. При всяко положение те не участват по-специално в посещенията по домовете или официалния разпит на лицата съгласно наказателното право на съответната държава членка. Те обаче имат достъп до получената по този начин информация.
Член 88
Правомощия на Комисията
Комисията приема, когато е необходимо, актове за изпълнение, с които определя правила за еднакво прилагане на настоящата глава, и по-специално по отношение на следното:
а)
извършването на проверките, посочени в член 80 по отношение на подбора на предприятията, степента и графика на проверките;
б)
съхранението на търговски документи и типовете документи, които следва да се поддържат, или данни, които следва да се вписват;
в)
изпълнението и координацията на общите действия съгласно член 83, параграф 1;
г)
подробностите и спецификациите относно съдържанието, формата и начина на подаване на заявки, съдържанието, формата и средствата на нотифициране, както и предоставянето и обмена на информация, изисквани в рамките на настоящата глава;
д)
условията и средствата за публикуване на необходимата в рамките на настоящия регламент информация или специалните правила и условия за нейното разпространение или предоставяне от страна на Комисията на компетентните органи на държавите членки;
е)
отговорностите на специалната служба, посочена в член 85;
ж)
съдържанието на докладите, посочени в член 86.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА IV
Други разпоредби относно проверките и санкциите
Член 89
Други проверки и санкции във връзка с пазарните правила
1. Държавите членки предприемат мерки, за да гарантират, че продуктите, посочени в член 119, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, които не са етикетирани съгласно разпоредбите на този регламент, не се предлагат или се изтеглят от пазара.
2. Без да се засягат специфичните разпоредби, които могат да бъдат приети от Комисията, вносът в Съюза на продуктите, посочени в член 189, параграф 1, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 1308/2013, подлежи на проверки, за да се установи дали са спазени условията, предвидени в параграф 1 от посочения член.
3. Държавите членки извършват проверки, основани на анализ на риска, за да се уверят, че продуктите, посочени в приложение I към Регламент (ЕС) № …/2013, са в съответствие с правилата, установени в част II, дял II, глава I, раздел I от Регламент (ЕС) № 1308/2013, и прилагат подходящи административни санкции.
4. Без да се засягат приетите въз основа на член 64 актове по отношение на лозаро-винарския сектор, в случай на нарушение на правилата на Съюза в лозаро-винарския сектор държавите членки налагат пропорционални, ефективни и възпиращи административни санкции. Тези санкции не се налагат в случаите, посочени в член 64, параграф 2, букви а-г), и когато неспазването има незначителен характер.
5. За да се защитят средствата на Съюза и обликът, произходът и качеството на вината в Съюза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 относно:
а)
създаването на аналитична база данни за изотопни данни, която ще помогне за разкриването на измами и следва да бъде изградена на базата на проби, събрани от държавите членки;
б)
правила за извършващите проверки органи и взаимната помощ между тях;
в)
правилата за общо използване на констатациите на държавите членки;
6. Комисията може да приема актове за изпълнение за установяване на всички необходими мерки относно:
а)
процедурите във връзка със собствените бази данни на държавите членки и с аналитичната база данни за изотопни данни, която ще помогне за разкриването на измами;
б)
процедурите във връзка със сътрудничеството и взаимопомощта между контролните власти и органи;
в)
по отношение на посоченото в параграф 3 задължение - правилата за извършване на проверки за спазване на пазарните стандарти, правилата относно органите, отговорни за извършването на проверките, както и относно съдържанието, честотата и етапа на предлагане на пазара, към които ще се прилагат тези проверки.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 90
Проверки, свързани с наименованията за произход и географските указания, и защитените традиционни наименования
1. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да прекратят незаконното използване на защитените наименования за произход, защитените географски указания и защитените традиционни наименования, посочени в Регламент (ЕС) № 1308/2013.
2. Държавите членки определят компетентен орган, който отговаря за извършване на проверките по отношение на задълженията, установени в част 2, дял II, глава I, раздел II от Регламент (ЕС) № 1308/2013 съгласно критериите, установени в член 4 от Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета (39), и гарантират, че всеки оператор, който спазва тези задължения, има право да бъде включен в система за проверки.
3. В рамките на Съюза годишната проверка на съответствието със спецификацията на продуктите по време на производството и по време на или след опаковането на виното се осигурява от компетентния орган, посочен в параграф 2, или от един или повече контролни органи по смисъла на член 2, втора алинея, точка 5 от Регламент (ЕО) № 882/2004, които действат като органи за сертифициране на продукти съгласно критериите, предвидени в член 5 от същия регламент.
4. Комисията приема актове за изпълнение относно следното:
а)
съобщенията, които трябва да бъдат изпратени от държавите членки до Комисията;
б)
правилата относно органа, отговарящ за проверката на съответствието със спецификацията на продуктите, включително и в случаи, когато географският регион е в трета държава;
в)
действията, които държавите членки следва да предприемат за предотвратяване на незаконната употреба на защитени наименования за произход, защитени географски указания и защитени традиционни наименования;
г)
проверките и контрола, които следва да се извършват от държавите членки, в това число изпитванията.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ VI
КРЪСТОСАНО СЪОТВЕТСТВИЕ
ГЛАВА I
Обхват
Член 91
Общ принцип
1. Когато бенефициер, посочен в член 92, не изпълнява правилата за кръстосано съответствие, посочени в член 93, на него му се налага административна санкция.
2. Посочената в параграф 1 административна санкция се налага само ако неспазването е резултат от действие или бездействие, за което въпросният бенефициер е пряко отговорен; и ако са изпълнени едното или двете от следните допълнителни условия:
a)
неспазването е свързано със селскостопанската дейност на бенефициера;
б)
площта на стопанството на бенефициера е засегната.
По отношение на горските райони обаче тази санкция не се прилага, ако не е поискана помощ за съответната площ в съответствие с член 21, параграф 1, буква а) и членове 30 и 34 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
3. За целите на настоящия дял се прилагат следните определения:
а)
„стопанство“ означава всички производствени единици и площи, управлявани от бенефициера, посочен в член 92, които са разположени на територията на една и съща държава членка;
б)
„изискване“ означава всяко индивидуално законоустановено изискване за управлението съгласно правото на Съюза, посочено в приложение II в рамките на даден акт, различаващо се по същество от всички други изисквания на същия акт.
Член 92
Заинтересовани бенефициери
Член 91 се прилага за бенефициери, получаващи директни плащания съгласно Регламент (ЕС) № 1307/2013 плащания съгласно членове 46 и 47 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 и годишни премии съгласно член 21, параграф 1, букви а) и б), членове 28-31, 33 и 34 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
Член 91 обаче не се прилага за бенефициери, участващи в схемата за подпомагане на дребни земеделски стопани, както е посочено в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013. Предвидената в този член санкция не се прилага и за подпомагането, посочено в член 28, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
Член 93
Правила за кръстосано съответствие
1. Правилата за кръстосано съответствие се състоят от законоустановените изисквания към управлението съгласно правото на Съюза и стандартите за добро земеделско и екологично състояние на земята, установени на национално равнище, както са посочени в приложение II, свързани със следните области:
а)
околна среда, изменение на климата и добро земеделско състояние на земята;
б)
обществено здраве, здраве на животните и на растенията;
в)
хуманно отношение към животните.
2. Правните актове, посочени в приложение II относно законоустановените изисквания към управлението, се прилагат съобразно версията им в сила, а директивите - така, както се прилагат от държавите членки.
3. Освен това, по отношение на 2015 и 2016 г. правилата за кръстосано съответствие включват също поддържането на постоянни пасища. Държавите членки, които са били членове на Съюза на 1 януари 2004 г., гарантират, че земя, която е била заета от постоянни пасища към датата, посочена в заявленията за помощ за площите за 2003 г., се поддържа като заета от постоянни пасища в определените граници. Държавите членки, присъединили се към Съюза през 2004 г., гарантират, че земя, която е била заета от постоянни пасища към 1 май 2004 г., се поддържа като заета от постоянни пасища в посочените граници. България и Румъния гарантират, че земя, която е била заета от постоянни пасища към 1 януари 2007 г., продължава да се поддържа като заета от постоянни пасища в посочените граници. Хърватия гарантира, че земя, която е била заета от постоянни пасища към 1 юли 2013 г., продължава да се поддържа като заета от постоянни пасища в посочените граници.
Първата алинея не се прилага за земя, която е била заета от постоянни пасища и която трябва да бъде залесена, ако такова залесяване е съвместимо с околната среда и не включва насаждения с коледни елхи и с бързорастящи видове за краткосрочно отглеждане.
4. За да се вземе предвид параграф 3, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, определящи правилата за поддържане на постоянни пасища, по-специално за да гарантира, че се предприемат мерки за поддържане на земята като постоянни пасища на ниво земеделски стопани, включително и индивидуални задължения, които трябва да се спазват, като например задължението за преобразуването на площи в постоянни пасища там, където се установи намаляване на съотношението на постоянните пасища.
За да се гарантира правилното изпълнение на задълженията на държавите членки, от една страна, и отделните земеделски стопани, от друга страна, по отношение на поддържането на постоянни пасища, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за установяване на условията и методите за определяне на съотношението между постоянни пасища и земеделска земя, което трябва да се поддържа.
5. За целите на параграфи 3 и 4, „постоянно пасище“ означава постоянно пасище съгласно определението в член 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 1120/2009 в неговия първоначален вариант.
Член 94
Задължения на държавите членки във връзка с доброто земеделско и екологично състояние
Държавите членки следят цялата земеделска площ, включително земята, която вече не се използва за целите на производството, да се поддържа в добро земеделско и екологично състояние. Държавите членки определят на национално или на регионално равнище минималните стандарти за бенефициерите за доброто земеделско и екологично състояние на земята, въз основа на рамката, установена в приложение II, като вземат предвид специфичните характеристики на съответните площи, включително почвено-климатичните условия, съществуващите системи за земеделие, използването на земята, сеитбооборота, земеделските практики и структурата на стопанствата.
Държавите членки не определят минимални изисквания, които не са установени в приложение II.
Член 95
Информация за бенефициерите
Държавите членки предоставят на заинтересованите бенефициери, ако е уместно по електронен път, списък на изискванията и стандартите, които трябва да спазват на равнище индивидуално стопанство, както и ясна и точна информация за тях.
ГЛАВА II
Системи за контрол и административни санкции във връзка с кръстосаното съответствие
Член 96
Проверки на кръстосаното съответствие
1. Където е уместно, държавите членки използват интегрираната система, установена в дял V, глава II, и по-специално в член 68, параграф 1, букви а), б), г) д) и е).
Държавите членки могат да използват съществуващите си системи за администриране и контрол, за да гарантират придържането към правилата за кръстосано съответствие.
Тези системи, и по-специално системата за идентификация и регистрация на животните, създадена в съответствие с Директива 2008/71/ЕО на Съвета (40) и регламенти (ЕО) № 1760/2000 и (ЕО) № 21/2004, са съвместими с интегрираната система, предвидена в дял V, глава II от настоящия регламент.
2. В зависимост от съответните изисквания, стандарти, актове или области на въпросното кръстосано съответствие, държавите членки могат да вземат решение да извършат административни проверки, по-специално такива, вече предвидени съгласно системите за контрол, приложими към съответното изискване, стандарт, акт или област на кръстосано съответствие.
3. Държавите членки извършват проверки на място с цел да се уверят дали бенефициерът спазва задълженията, посочени в настоящия дял.
4. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правилата за извършване на проверки, за да провери дали се спазват задълженията, предвидени съгласно настоящия дял, включително правила, даващи възможност при анализа на риска да се отчитат следните фактори:
а)
участието на даден земеделски стопанин в системата за съвети в селското стопанство, както е предвидено в дял III от настоящия регламент;
б)
участието на даден земеделски стопанин в система за сертифициране, ако тя обхваща съответните изисквания и стандарти.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Член 97
Прилагане на административната санкция
1. Административната санкция, предвидена в член 91, се налага, когато правилата за кръстосано съответствие не се изпълняват през цялата календарна година („съответната календарна година“) и това неспазване пряко се дължи на бенефициера, подал заявлението за помощ или искане за плащане през съответната календарна година.
Първата алинея се прилага mutatis mutandis за бенефициери, при които се установи неприлагане на правилата за кръстосано съответствие през целия тригодишен период, считано от 1 януари на годината след календарната година, в която е предоставено първото плащане по програмите за подпомагане за преструктуриране и конверсия, или през целия едногодишен период, считано от 1 януари на годината след календарната година, в която е предоставено плащане по програмите за подпомагане на реколтата на зелено, посочени в Регламент (ЕС) № 1308/2013 („съответните години“).
2. Когато земята се прехвърля през съответната календарна година или съответните години, параграф 1 се прилага и когато установеното неспазване е резултат на действие или бездействие, за които лицето, на което или от което се прехвърля земеделската земя, е пряко отговорно. Чрез дерогация от първото изречение, когато лицето, пряко отговорно за действието или бездействието, е подало заявление за помощ или искане за плащане в съответната календарна година или съответните години, административната санкция се налага на базата на общите суми на плащанията, посочени в член 92, които са предоставени или предстои да бъдат предоставени на въпросното лице.
За целите на настоящия параграф „прехвърляне“ означава всеки вид сделка, в резултат на която земеделската земя престава да бъде на разположение на прехвърлящия.
3. Независимо от параграф 1 и при спазване на правилата, които следва да се приемат съгласно член 101, държавите членки могат да решат да не налагат административни санкции по бенефициер или по календарна година, когато размерът на санкцията е 100 EUR или по-малко в зависимост от правилата.
Когато държава членка реши да използва възможността, предвидена в първата алинея, през следващата година компетентният орган предприема необходимите действия спрямо извадка от бенефициерите, с цел да провери, че бенефициерът е отстранил съответното констатирано неспазване. Бенефициерът се уведомява за констатацията и за задължението да предприеме мерки за отстраняване на неспазването.
4. Налагането на административна санкция не оказва влияние върху законосъобразността и редовността на плащанията, по отношение на които тя се прилага.
Член 98
Прилагане на административните санкции в България, Хърватия и Румъния
За България и Румъния административните санкции, посочени в член 91, се прилагат най-късно считано от 1 януари 2016 г. по отношение на законоустановените изисквания към управлението в областта на хуманното отношение към животните, посочени в приложение II.
За Хърватия санкциите, посочени в член 91, се прилагат съгласно следния график по отношение на законоустановените изисквания за управление (ЗИУ), посочени в приложение II:
а)
от 1 януари 2014 г. за ЗИУ 1-3 и ЗИУ 6-8;
б)
от 1 януари 2016 г. за ЗИУ 4, ЗИУ 5, ЗИУ 9 и ЗИУ 10;
в)
от 1 януари 2018 г. за ЗИУ 11-13.
Член 99
Изчисляване на административната санкция
1. Административната санкция, посочена в член 91, се прилага посредством намаляване или изключване на цялата сума на плащанията, посочени в член 92, които са предоставени или предстои да се предоставят на съответния бенефициер във връзка със заявленията за помощ, които е подал или ще подаде в хода на календарната година, в която е констатирано неспазването.
При изчисляването на намаляванията и изключванията се вземат предвид тежестта, степента, продължителността и повтаряемостта на констатираното неспазване, както и критериите, посочени в параграфи 2, 3 и 4.
2. В случай на неспазване поради небрежност процентът на намалението не надвишава 5 %, а в случаите на повторно неспазване не надвишава 15 %.
Държавите членки могат да въведат система за ранно предупреждение, която се прилага за случаите на неспазване, които предвид своята незначителна тежест, обхват и продължителност не водят до намаляване или изключване, ако това е надлежно обосновано. Когато държава членка реши да използва тази възможност компетентният орган изпраща ранно предупреждение на бенефициера, с което го уведомява за своите констатации и за неговото задължение да предприеме мерки за отстраняване на неспазването. Ако при последваща проверка се установи, че неспазването не е отстранено, намаляването съгласно първа алинея се прилага със задна дата.
При случаите обаче на неспазване, които представляват пряка опасност за общественото здраве или за здравето на животните винаги се прилага намаляване или изключване.
Държавите членки могат да предоставят на бенефициерите, които за първи път получават ранно предупреждение, приоритетен достъп до системата за съвети в селското стопанство.
3. В случай на умишлено неспазване процентът на намаляването по принцип е не по-нисък от 20 % и може да доведе до цялостно изключване от една или няколко схеми за подпомагане и може да се прилага в продължение на една или повече календарни години.
4. При всички случаи общата сума на намаляванията и изключванията от помощ за една календарна година не може да е по-голяма от общата сума, предвидена в параграф 1, първа алинея.
Член 100
Суми, получени в резултат на кръстосано съответствие
Държавите членки могат да задържат 25 % от сумите, получени в резултат на прилагането на намаляванията и изключванията, посочени в член 99.
Член 101
Правомощия на Комисията във връзка с налагането и изчисляването на административните санкции
1. За да се осигури правилно разпределение на средствата между бенефициерите и ефикасно, последователно и недискриминационно осъществяване на кръстосаното съответствие, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115:
а)
за създаването на хармонизирана основа за посоченото в член 99 изчисляване на административните санкции във връзка с кръстосаното съответствие, като се отчитат намаляванията, свързани с финансовата дисциплина;
б)
относно условията за налагане и изчисляване на административните санкции във връзка с кръстосано съответствие, включително при неспазване, което пряко се дължи на съответния бенефициер.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които установява подробни процедурни и технически правила по отношение на изчисляването и прилагането на административните санкции, посочени в членове 97 - 99, включително по отношение на бенефициерите, които представляват група лица съгласно членове 28 и 29 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ VII
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА I
Комуникация
Член 102
Съобщаване на информация
1. В допълнение към разпоредбите, постановени в секторните регламенти, държавите членки изпращат на Комисията следната информация, декларации и документи:
а)
за акредитираните разплащателни агенции и акредитираните координиращи органи:
i)
документите за акредитацията им;
ii)
тяхната функция (акредитирана разплащателна агенция или акредитиран координиращ орган);
iii)
когато е приложимо, оттеглянето на акредитацията им;
б)
за органите по сертифициране:
i)
тяхното наименование;
ii)
адреса им;
в)
за мерките във връзка с операциите, финансирани от Фондовете:
i)
декларации за разходите, имащи също така значението на искания за изплащане на разходите, подписани от името на акредитираната разплащателна агенция или от акредитирания координиращ орган и придружени от необходимата информация;
ii)
оценка на размерите на техните финансови нужди по отношение на ЕФГЗ, а по отношение на ЕЗФРСР - актуализирани прогнозни декларации за разходите, които ще бъдат предадени през същата година, и прогнозни декларации за разходите за следващата финансова година;
iii)
декларация за управлението и годишните счетоводни отчети на акредитираните разплащателни агенции;
iv)
годишно обобщение на резултатите от всички налични одити и проверки, извършени съгласно плана и подробните разпоредби, залегнали в специфичните правила за сектора.
Годишните счетоводни отчети на акредитираните разплащателни агенции, отнасящи се до разходи по ЕЗФРСР, се предават за всяка индивидуална програма.
2. Държавите членки подробно информират Комисията относно мерките, предприети за осигуряване на доброто земеделско и екологично състояние, посочено в член 94 и подробностите за системата за съвети в селското стопанство, посочена в дял III.
3. Държавите членки информират редовно Комисията за прилагането на интегрираната система, посочена в дял V, глава II. Комисията организира обмяна на становища по този въпрос с държавите членки.
Член 103
Поверителност
1. Държавите членки и Комисията предприемат всички необходими мерки за гарантиране на поверителността на предадената или получена информация при прилагането на мерките за инспекция и уравняване на сметките съгласно настоящия регламент.
Правилата, установени в член 8 от Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 се прилагат към тази информация.
2. Без да се засягат националните разпоредби във връзка със съдебното производство, информацията, събрана в процеса на проверка, предвиден в дял V, глава III, е защитена от професионалната тайна. Тя не може да се съобщава на други лица, освен на тези, които поради своите функции в държавите членки или в институциите на Съюза е необходимо да са запознати с нея за изпълнението на тези функции.
Член 104
Правомощия на Комисията
Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила относно:
а)
формата, съдържанието, интервалите, сроковете и разпоредбите относно предаването или предоставянето на разположение на Комисията на:
i)
разходните декларации и разчети и тяхното актуализиране, включително целевите приходи
ii)
декларацията за управлението и годишните счетоводни отчети на разплащателните агенции, както и резултатите от всички налични проведени одити и проверки;
iii)
докладите за заверка на счетоводните отчети,
iv)
наименованията и конкретните данни за акредитираните разплащателни агенции, акредитираните координиращи органи и сертифициращите органи;
v)
условията за отчитане и изплащане на разходите, финансирани от Фондовете;
vi)
нотификациите за извършените финансови корекции от държавите членки във връзка с операциите или програмите за развитие на селските райони, както и обобщените доклади за процедурите по възстановяване на средства, предприети от държавата членка в отговор на установени нередности;
vii)
информация за мерките, предприети съгласно член 58.
б)
договореностите относно обмена на информация и документи между Комисията и държавите членки, както и във връзка със създаването на информационни системи, включително по отношение на вида, формата и съдържанието на данните, подлежащи на обработване от тези системи и съответните правила за съхранение на данните;
в)
нотификацията до Комисията от държавите членки относно информация, документи, статистически данни и доклади, както и сроковете и методите за нотифицирането им.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ГЛАВА II
Използване на еврото
Член 105
Общи принципи
1. Сумите, посочени в решенията на Комисията за приемане на програмите за развитие на селските райони, бюджетните задължения и изплатените от Комисията суми и удостоверените или сертифицирани суми на разходите и сумите по декларациите за разходите от държавите членки се изразяват и изплащат в евро.
2. Цените и сумите, определени в секторното законодателство в областта на селското стопанство, се изразяват в евро.
Те се предоставят или събират в евро в държавите членки, които са приели еврото, и в националната валута в останалите държави членки.
Член 106
Обменен курс и правопораждащ факт
1. Цените и сумите, посочени в член 105, параграф 2, се конвертират в националната валута в държавите членки, които не са приели еврото, като се използва обменен курс.
2. Правопораждащият факт за валутния курс е:
а)
приключването на митническите формалности по вноса и износа по отношение на сумите, събирани или отпускани при търговията с трети държави;
б)
фактът, при който се постига икономическата цел на операцията, във всички останали случаи.
3. Когато в полза на бенефициера се извършва директно плащане, предвидено в Регламент (ЕО) № 1307/2013, във валута, различна от еврото, държавите членки конвертират сумата на помощта от евро в съответната национална валута въз основа на последния обменен курс, определен от Европейската централна банка преди 1 октомври от годината, за която е отпусната помощта.
Чрез дерогация от първа алинея, в надлежно обосновани случаи държавите членки могат да решат да осъществят конвертирането въз основа на средната стойност на обменните курсове, определени от Европейската централна банка през месеца, предхождащ 1 октомври от годината, за която е отпусната помощта. Избралите тази възможност държави членки определят и публикуват този среден курс преди 1 декември на същата година.
4. По отношение на ЕФГЗ, когато изготвят декларациите си за разходи, държавите членки, които не са приели еврото, прилагат същия обменен курс, който са използвали при извършването на плащанията на бенефициерите или са получавали приходи, съгласно разпоредбите на настоящата глава.
5. За да се определи правопораждащият факт, посочен в параграф 2, или за да се фиксира по причини, свързани конкретно с организацията на пазара или със съответната сума, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, съдържащи правила за тези правопораждащи факти и за обменния курс, който следва да се използва. Конкретният правопораждащ факт се определя, като се вземат предвид следните критерии:
а)
действителната приложимост на корекциите във валутния курс във възможно най-кратък срок;
б)
сходството в правопораждащите факти за аналогични операции, осъществени в организацията на пазара;
в)
съгласуваността при правопораждащите факти за различните цени и суми, отнасящи се до организацията на пазара;
г)
приложимостта и ефективността на проверките по прилагането на подходящите валутни курсове.
6. С цел да се избегне прилагането на различни обменни курсове от държавите членки, които не са приели еврото, от една страна при осчетоводяването на постъпленията или изплатените помощи на бенефициери в различна от еврото валута, а от друга - при изготвянето на разходните декларации от разплащателните агенции, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, определящи правила за приложимия обменен курс при съставянето на разходните декларации и осчетоводяването от съответната разплащателна агенция на операциите по публично съхранение.
Член 107
Предпазни мерки и дерогации
1. Комисията може да приема актове за изпълнение с цел гарантиране на спазването на правото на Съюза, ако съществува опасност то да бъде застрашено от извънредни монетарни практики, свързани с националната валута. Тези актове за изпълнение могат да представляват дерогация единствено от съществуващи правила за срок, който е строго необходим.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Европейският парламент, Съветът и държавите членки биват уведомявани незабавно относно мерките, посочени в първа алинея.
2. Когато има опасност извънредните монетарни практики по отношение на националната валута да застрашат прилагането на правото на Съюза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115, чрез дерогация от настоящия раздел, по-специално в следните случаи:
а)
когато дадена държава прибягва до необичайни обменни техники като множествените валутни курсове или изпълнява споразумения за бартерна търговия;
б)
когато държавите имат валути, които не се котират на официалните валутни пазари, или тенденциите в развитието на тези валути е възможно да доведат до нарушение на търговията.
Член 108
Използване на еврото от държави членки извън еврозоната
1. Ако държава членка, която не е въвела еврото, реши да изплаща в евро разходи, породени от секторното законодателство в областта на селското стопанство, вместо в своята национална парична единица, държавата членка предприема мерки, чрез които се гарантира, че използването на еврото не осигурява систематично предимство спрямо използването на националната парична единица.
2. Държавата членка уведомява Комисията за планираните мерки преди те да породят действие. Мерките не могат да породят действие преди Комисията да уведоми за съгласието си с тях.
ГЛАВА III
Доклад и оценка
Член 109
Годишен финансов доклад
До края на септември всяка година, следваща бюджетната година, Комисията изготвя финансов доклад относно управлението на Фондовете през предходната финансова година, който тя представя на Европейския парламент и на Съвета.
Член 110
Мониторинг и оценка на ОСП
1. Създава се обща рамка за мониторинг и оценка, с цел да се измерят резултатите от ОСП и по-специално резултатите от:
а)
директните плащания, предвидени в Регламент (ЕС) № 1307/2013;
б)
пазарните мерки, предвидени в Регламент (ЕС) № 1308/2013;
в)
мерките за развитие на селските райони, предвидени в Регламент (ЕС) № 1305/2013 и от
г)
разпоредбите на настоящия регламент.
Комисията следи изпълнението на тези мерки на политиката на основата на докладване от държавите членки в съответствие с правилата, определени в регламентите, посочени в първа алинея. Комисията въвежда многогодишен план за оценка, включително за периодични оценки на конкретни инструменти, които тя ще извършва.
За да осигури ефективно измерване на резултатите, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 115 относно съдържанието и изграждането на тази рамка.
2. Резултатите от мерките на ОСП, посочени в параграф 1, се измерват по отношение на следните цели:
а)
ефективно производство на храни с акцент върху приходите от селскостопанска дейност, производителността в селското стопанство и стабилността на цените;
б)
устойчиво управление на природните ресурси и действията, свързани с климата, с акцент върху емисиите на парникови газове, биологичното разнообразие, почвите и водите;
в)
балансирано териториално развитие, с акцент върху заетостта в селските райони, растежа и бедността в селските райони.
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на набор от показатели, специфични за целите, посочени в първата алинея. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
Показателите са свързани със структурата и целите на политиката и дават възможност да се оценят напредъкът, ефикасността и ефективността на политиката по отношение на тези цели.
3. Рамката за мониторинг и оценка отразява структурата на ОСП, както следва:
а)
относно директните плащания, предвидени в Регламент (ЕС) № 1307/2013, пазарните мерки, предвидени в Регламент (ЕС) № 1308/2013, и разпоредбите на настоящия регламент, Комисията извършва мониторинг на тези инструменти въз основа на докладите на държавите членки в съответствие с правилата, определени в посочените регламенти. Комисията разработва многогодишен план за оценка за периодични оценки на конкретни инструменти, които се извършват под ръководството на Комисията. Оценките се извършват своевременно от независими оценители.
б)
мониторингът и оценката на интервенционните мерки на политиката за развитие на селските райони се извършват в съответствие с членове 67-79 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
Комисията гарантира, че комбинираното въздействие на всички инструменти на ОСП, посочени в параграф 1, се измерва и оценява във връзка с общите цели, посочени в параграф 2. Приносът на ОСП за постигането на общите цели се измерва и оценява въз основа на общи показатели за въздействието, а свързаните конкретни цели - въз основа на показатели за резултатите. Въз основа на предоставените доказателства при оценките на ОСП, включително оценките на програмите за развитие на селските райони, както и на други значими източници на информация, Комисията изготвя доклади за измерването и оценката на съвместните резултати от всички инструменти на ОСП.
4. Държавите членки предоставят на Комисията цялата информация, необходима за извършването на мониторинга и оценката на съответните мерки. Доколкото е възможно, тази информация се основава на доказани източници на данни като Системата за земеделска счетоводна информация и Евростат.
Комисията взема предвид по-специално нуждата от данни и полезните взаимодействия между източниците на данни, особено използването им за статистически цели, когато е уместно.
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на правила относно информацията, която държавите членки трябва да изпращат, като взема предвид необходимостта да се избегне излишната административна тежест, както и относно нуждите от данни и полезните взаимодействия между потенциалните източници на данни. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
5. До 31 декември 2018 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета първоначален доклад за прилагането на настоящия член, включително първите резултати за постиженията на ОСП. До 31 декември 2021 г. се представя втори доклад, включително оценка на постиженията на ОСП.
ГЛАВА IV
Прозрачност
Член 111
Публикуване на бенефициерите
1. Държавите членки гарантират ежегодно публикуване ex post на бенефициерите на Фондовете. Това публикуване включва:
а)
без да се засягат разпоредбите на член 112, параграф 1 от настоящия регламент, името на бенефициера, както следва:
i)
лично и фамилно име в случаите, когато бенефициерът е физическо лице;
ii)
пълното регистрирано юридическо наименование в случаите, когато бенефициерът е юридическо лице със самостоятелна правосубектност по законодателството на съответната държава членка;
iii)
пълното регистрирано наименование на асоциацията или приетото официално наименование в случаите, когато бенефициерът е асоциация без собствена правосубектност;
б)
общината, в която бенефициерът живее или е регистриран, и пощенския код, когато е наличен, или част от него за обозначаване на общината;
в)
изплатените суми по всяка мярка, финансирана от Фондовете, получени от всеки бенефициер през съответната финансова година;
г)
естеството и описанието на мерките, финансирани от Фондовете, по които се предоставя посоченото в буква в) подпомагане.
Посочената в първата алинея информация се оповестява на единен уебсайт във всяка отделна държава членка. Тя остава на разположение за срок от две години след датата на първоначалното публикуване.
2. Относно плащанията по мерките, финансирани от ЕЗФРСР и посочени в параграф 1, първа алинея, буква в), подлежащите на публикуване суми съответстват на общото публично финансиране, което включва приноса както на Съюза, така и на държавите членки.
Член 112
Праг
Държавите членки не публикуват името на бенефициер, както е предвидено в член 111а, параграф 1, първа алинея, буква а) от настоящия регламент в следните ситуации:
а)
в случаите, при които държави членки въвеждат схемата за подпомагане на дребни земеделски стопани, предвидена в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, ако размерът на получената от бенефициер помощ за една година е равен или по-малък от размера, определен от държавата членка, както е посочено в член 63, параграф 1, втора алинея или в член 63, параграф 2, втора алинея от посочения регламент;
б)
в случаите, при които държави членки не въвеждат схемата за подпомагане на дребни земеделски стопани, предвидена в дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, ако размерът на получената от бенефициер помощ за една година е равен или по-малък от 1 250 EUR.
Когато се прилага първа алинея, буква а), сумите, определени от държавите членки съгласно член 63 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и нотифицирани на Комисията съгласно същия регламент се оповестяват от Комисията в съответствие с правилата, приети по член 114г.
Когато се прилага първият параграф на посочения член, държавите членки публикуват информацията, определена в член 111, параграф 1, първа алинея, букви б), в) и г) и бенефициерът се идентифицира чрез код. Държавите членки вземат решение относно формата на този код.
Член 113
Информация за бенефициерите
Държавите членки информират бенефициерите, че техните данни ще бъдат публикувани в съответствие с член 111 и че могат да бъдат обработвани от одитиращи или разследващи органи на Съюза и на държавите членки с цел опазване на финансовите интереси на Съюза.
Съгласно изискванията на Директива 95/46/ЕО, когато става въпрос за лични данни, държавите членки информират бенефициерите относно правата им в съответствие с правилата за защита на данните и относно процедурите, прилагани за упражняване на тези права.
Член 114
Правомощия на Комисията
Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила за:
а)
формата, включително и начина на представяне по мерки, както и за графика за публикуване, предвиден в членове 111 и 112;
б)
еднаквото прилагане на член 113;
в)
сътрудничеството между Комисията и държавите членки.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 116, параграф 3.
ДЯЛ VIII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 115
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в членове 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 и 120, се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в членове 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 и 120 се предоставя на Комисията за срок от седем години, считано от датата на влизане в сила на настоящия регламент. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на седемгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в членове 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 и 120може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно членове 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110, 120, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на актана Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 116
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет, наречен „Комитет по земеделските фондове“. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
За целите на членове 15, 58, 62, 63, 64, 65, 66, 75, 7778, 89, 90, 96, 101 и 104, по отношение на въпроси, свързани с директните плащания, развитието на селските райони и/или общата организация на пазарите, Комисията се подпомага от Комитета по земеделските фондове, Комитета за директните плащания, Комитета за развитието на селските райони и/или Комитета за общата организация на селскостопанските пазари, създадени съответно с настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 1307/2013, Регламент (ЕС) № 1305/2013 и Регламент (ЕС) № 1308/2013. Тези комитети са комитети по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
При актовете, посочени в член 8, когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта за акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 117
Обработване и защита на личните данни
1. Държавите членки и Комисията събират лични данни за целите на изпълнението на задълженията си по управление, контрол и одит, както и мониторинг и оценка съгласно настоящия регламент, и по-конкретно за целите на задълженията, предвидени в дял II, глава II, дял III, дял IV, глави III и IV, дялове V и VI и дял VII, глава III, както и за целите на статистиката, и не обработват тези данни по начин, който е несъвместим с тази цел.
2. Когато лични данни се обработват за целите на мониторинга и оценката съгласно дял VII, глава III, както и за целите на статистиката, те се правят анонимни и се обработват единствено в обобщен вид.
3. Личните данни се обработват в съответствие с правилата на Директива 95/46/ЕО и Регламент (ЕО) № 45/2001. По-конкретно такива данни не се съхраняват във вид, който позволява идентифицирането на субекта на данните, за срок, по-дълъг от необходимото за целите, за които тези данни са събрани или за които са подложени на допълнителна обработка, като се имат предвид минималните срокове за съхранение на данни, предвидени в приложимото национално право и право на Съюза.
4. Държавите членки информират субектите на данни, че личните им данни могат да бъдат обработвани от национални органи и органи на Съюза в съответствие с параграф 1 и че във връзка с това те се ползват с правата, предвидени в правилата за защита на данните съответно в Директива 95/46/ЕО и в Регламент (ЕО) № 45/2001.
5. Настоящият член е съобразен с разпоредбите на членове 111-114.
Член 118
Степен на изпълнение
Държавите членки носят отговорност за изпълнението на програмите и задачите съгласно настоящия регламент до степента, която смятат за уместна, в съответствие с тяхната приложима институционална, правна и финансова рамка и при спазване на настоящия регламент и други имащи отношение правила на Съюза.
Член 119
Отмяна
1. Регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 се отменят.
Член 31 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 обаче и съответните правила за изпълнение продължават да се прилагат до 31 декември 2014 г.
2. Позоваванията на отменените регламенти се смятат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение III.
Член 120
Преходни мерки
За да се осигури безпрепятствен преход от разпоредбите на отменените регламенти, посочени в член 118, към разпоредбите, установени в настоящия регламент, на Комисията се предоставя правомощието да приеме делегирани актове съгласно член 115 по отношение на случаите, за които може да се приложат дерогации от правилата, предвидени в настоящия регламент, или допълнения към тези правила.
Член 121
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г.
2. Прилагат се обаче следните разпоредби както следва:
а)
членове 7, 8, 16, 5, 26 и 43 - от 16 октомври 2013 г.;
б)
членове 18 и 40за разходите, направени след 16 октомври 2013 г.;
в)
член 52 - от 1 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2013 година.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 1306/2013,
17. detsembri 2013,
ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 165/94, (EÜ) nr 2799/98, (EÜ) nr 814/2000, (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 485/2008
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse kontrollikoja arvamust,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjoni teatises Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Ühise põllumajanduspoliitika eesmärgid 2020. aastaks: toidu, loodusvarade ja territooriumiga seotud tulevikuprobleemide lahendamine” analüüsiti ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) võimalikke probleeme, eesmärke ja suundumusi pärast 2013. aastat. Võttes arvesse arutelu kõnealuse teatise üle, tuleks ÜPPd reformida jõustumisega alates 1. jaanuarist 2014. Kõnealune reform peaks hõlmama kõiki ÜPP peamisi vahendeid, sealhulgas nõukogu määrust (EÜ) nr 1290/2005 (2). Kõnealuse määruse rakendamisel saadud kogemused näitavad, et rahastamis- ja järelevalvemehhanismi teatavaid aspekte on vaja kohandada. Arvestades reformi ulatust, on asjakohane tunnistada määrus (EÜ) nr 1290/2005 kehtetuks ja asendada see uue määrusega. Võimaluse korral peaks reform ka selle sätteid ühtlustama, tõhustama ja lihtsustama.
(2)
Selleks et täiendada või muuta käesoleva määruse teatavaid mitteolemuslikke osi, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte seoses järgmisega: makseasutuste ja koordineerivate asutuste akrediteerimine, makseasutuste kohustused seoses riikliku sekkumisega, samuti eeskirjad kõnealuste asutuste haldus- ja kontrollialase pädevuse sisu kohta, riikliku sekkumise korras Euroopa Liidu üldeelarvest („liidu eelarve”) rahastatavad meetmed ja riikliku sekkumisega seoses toimingute väärtuse hindamine. Kõnealuse õigusega peaksid olema hõlmatud ka erandid seoses makseasutuste poolt toetusesaajatele enne varaseimat või pärast hiliseimat võimalikku maksekuupäeva tehtud maksetega, mis ei ole rahastamiskõlblikud, ning Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondist (EAGF) ja Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) tulenevate kulude ja tulude vahe hüvitamine. Lisaks peaks kõnealune õigus hõlmama kohustusi ja summade maksmist käsitlevaid meetodeid (kui liidu eelarvet ei ole eelarveaasta alguseks vastu võetud või kui kavandatud kohustuste kogusumma ületab Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 (3) artikli 170 lõikes 3 sätestatud piirmäära).
Veelgi enam, kõnealuse õigusega peaks olema hõlmatud komisjoni poolt liikmesriikidele makstavate igakuiste maksete edasilükkamine seoses EAGFi kuludega ja komisjoni poolt liikmesriikidele EAFRD raames makstavate vahemaksete vähendamise või peatamise tingimused. Lisaks sellele peaks kõnealuse õigusega olema hõlmatud igakuiste maksete või vahemaksete peatamine, mille puhul ei ole vastavat statistilist teavet saadetud õigel ajal, erikohustused, mida liikmesriikidel tuleb täita seoses kontrolli, kriteeriumide ja metoodikaga korrektsioonide kohaldamiseks vastavuse kontrollimise menetluse raames, ja võlgade sissenõudmine. Veelgi enam, kõnealuse õigusega peaks olema hõlmatud tolliprotseduuridega seotud nõuded, rahastamiskõlblikkuse tingimustele mittevastavuse korral toetuse maksmise lõpetamine ja kohaldatavad karistused ning põllumajandusalaste sektoripõhiste õigusaktide kohaldamisest tulenevad kulu- või muud kohustused. Samuti peaks kõnealuse õigusega olema hõlmatud turukorraldusmeetmed, mille igakuised maksed võib komisjon peatada, tagatisi käsitlevad eeskirjad, ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi toimimist käsitlevad eeskirjad ning tehingute kontrollist vabastatud meetmed. Kõnealuse õigusega peaks olema hõlmatud ka selliste laekumiste või maksete summa muutmine, mis on väiksem kui summa, mille korral ei peaks üldjuhul ettevõtjate äridokumente käesoleva määruse alusel kontrollima, nõuetele vastavusega seotud karistused, veinisektori kontrollinõuded ja püsikarjamaa säilitamise eeskirjad. Viimasena peaks kõnealuse õigusega olema hõlmatud eurot mittekasutavate liikmesriikide kasutatava rakendusjuhu ja vahetuskursiga seotud eeskirjad, meetmed, et kaitsta liidu õiguse kohaldamist, kui omavääringuga seotud erandlikud rahandustavad võivad seda ohustada, ÜPP raames võetavad meetmed ühise seire- ja hindamisraamistiku sisu kohta ja üleminekumeetmed.
On eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(3)
ÜPP hõlmab tervet rida meetmeid, sealhulgas maaelu arengu meetmeid. On oluline rahastada kõnealuseid meetmeid, et aidata kaasa ÜPP eesmärkide saavutamisele. Kuna kõnealustel meetmetel, ehkki nad on mitmes suhtes erinevad, on teatavaid ühiseid elemente, peaks nende rahastamist reguleerima sama normide kogum. Kui see on vajalik, peaks kõnealused sätted võimaldama vajaduse korral erinevaid käsitlusviise. Määrusega (EÜ) nr 1290/2005 loodi kaks Euroopa põllumajandusfondi, nimelt EAGF ja EAFRD („fondid”). Kõnealused fondid tuleks säilitada.
(4)
Määrust (EL, Euratom) nr 966/2012 ning selle alusel vastu võetavaid sätteid tuleks kohaldada käesolevas määruses sätestatud meetmete suhtes. Eelkõige kehtestatakse käesoleva määrusega liikmesriikide halduskoostööga seonduvad sätted, mis põhinevad usaldusväärse finantsjuhtimise, läbipaistvuse ja mittediskrimineerimise põhimõtetel, aga ka akrediteeritud asutuste ülesannetega seonduvad sätted, eelarveprintsiibid ning sätted, mida tuleks käesoleva määruse raames järgida.
(5)
Selleks et tagada kooskõla liikmesriikide tavade ja vääramatut jõudu käsitleva klausli ühtlustatud kohaldamise vahel, tuleks käesolevas määruses vajaduse korral sätestada erandid vääramatu jõu ja erandlike asjaolude puhuks ning samuti ammendav loetelu võimalikest vääramatu jõu ja erandlike asjaolude juhtudest, mida riiklikel pädevatel asutustel tuleb tunnustada. Kõnealused asutused peaksid vääramatu jõu või erandlike asjaoludega seotud otsuseid vastu võtma igal üksikjuhul eraldi, tuginedes asjakohastele tõenditele ning kohaldades vääramatu jõu mõistet liidu põllumajandusõigust, sh Euroopa Kohtu kohtupraktikat arvestades.
(6)
ÜPP kulusid, sealhulgas maaelu arengu kulusid, tuleks rahastada mõlema fondi kaudu liidu eelarvest kas otse või liikmesriikide ja liidu halduskoostöö raames. Tuleks täpsustada fondide kaudu rahastatavate meetmete liigid.
(7)
Tuleks ette näha makseasutuste akrediteerimine liikmesriikide poolt, nõutavate vahendite haldaja kinnituste saamist käsitleva korra sisseseadmine ning haldus- ja järelevalvesüsteemide ja raamatupidamise aastaaruannete sertifitseerimine sõltumatute asutuste poolt. Selleks et lisaks tagada riiklike kontrollide läbipaistvus eelkõige loa-, valideerimis- ja maksemenetluste osas ning vähendada komisjoni talituste ja ka liikmesriikide haldus- ja auditeerimiskoormust seoses iga üksiku makseasutuse akrediteerimise nõudega, tuleks piirata nende asutuste ja organite arvu, kellele need õigused antakse, arvestades iga liikmesriigi põhiseaduslikku korda. Selleks, et vältida mittevajalikke ümberkorraldusega seotud kulusid, tuleks liikmesriikidel lubada säilitada sama arv makseasutusi, kui on akrediteeritud enne käesoleva määruse jõustumist.
(8)
Kui liikmesriik akrediteerib rohkem kui ühe makseasutuse, on oluline, et ta määraks üheainsa avalik-õigusliku koordineeriva asutuse, kes vastutab finantsvahendite haldamise sidususe, komisjoni ja erinevate akrediteeritud makseasutuste vahelise suhtluse ja komisjoni poolt nõutava erinevate makseasutuste tegevust käsitleva teabe kiire vahendamise eest. Avalik-õiguslik koordineeriv asutus peaks samuti võtma ja kooskõlastama meetmeid, eesmärgiga lahendada üldist laadi puudused, ning teavitama komisjoni järelmeetmetest. Lisaks peaks kõnealune asutus edendama ja võimaluse korral tagama ühiste eeskirjade ja standardite ühetaolise kohaldamise.
(9)
Ainult liikmesriikide akrediteeritud makseasutused saavad anda piisava kinnituse selle kohta, et enne liidu toetuse andmist toetusesaajatele viidi läbi vajalikud kontrollid. Seetõttu tuleks käesolevas määruses sõnaselgelt sätestada, et liidu eelarvest võib hüvitada ainult akrediteeritud makseasutuste poolt kantud kulusid.
(10)
Selleks et aidata tõsta toetusesaajate teadlikkust ühelt poolt põllumajandustavade ja põllumajanduslike majapidamiste juhtimise ning teiselt poolt keskkonna, kliimamuutuste, maa hea põllumajandusseisundi, toiduohutuse, rahvatervise, loomatervise, taimetervise ja loomade heaoluga seotud standardite vahelisest seosest, on vaja, et liikmesriigid kehtestaksid ulatusliku põllumajandusettevõtete nõustamise süsteemi, mis annab nõu toetusesaajatele. Põllumajandusettevõtete nõustamise süsteem ei tohiks kuidagi mõjutada toetusesaajate kohustust ja vastutust neid standardeid täita. Lisaks peaksid liikmesriigid tagama nõustamise ja kontrollide selge eristamise.
(11)
Põllumajandusettevõtete nõustamise süsteem peaks hõlmama vähemalt nõuetele vastavuse standarditest ja nõuetest tulenevaid kohustusi põllumajandusettevõtte tasandil. Kõnealune süsteem peaks samuti hõlmama nõudeid, mida tuleb järgida seoses kliimat ja keskkonda säästvate põllumajandustavadega ja põllumajandusmaa säilitamisega vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EL) nr 1307/2013 (4) ja maaelu arengu programmides sätestatud põllumajandusettevõtte tasandi meetmeid, mille eesmärk on põllumajandusettevõtete kaasajastamine, konkurentsivõime suurendamine, eri sektoritesse integreerimine, innovatsioon, turule orienteeritus ning ettevõtluse edendamine.
Kõnealune süsteem peaks ka hõlmama Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/60/EÜ (5) erisätete ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1107/2009 (6) artikli 55 rakendamiseks liikmesriikide poolt toetusesaajatele kohaldatavaid nõudeid, eelkõige nõuet Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/128/EÜ (7) artiklis 14 osutatud integreeritud taimekaitse üldiste põhimõtete täitmise kohta.
(12)
Põllumajandusettevõtete nõustamise süsteemiga liitumine peaks olema toetusesaajatele vabatahtlik. Kõigil toetusesaajatel, isegi ÜPP raames toetust mitte saavatel põllumajandustootjatel peaks olema lubatud süsteemis osaleda. Liikmesriikidel peaks siiski olema võimalik kehtestada prioriteetsuskriteeriumid. Süsteemi iseloomu tõttu tuleks nõuandetegevuse käigus saadud teavet käsitada konfidentsiaalsena, välja arvatud liidu või liikmesriigi õiguse tõsise rikkumise korral. Süsteemi tõhususe tagamiseks peaksid nõustajad olema nõuetekohase kvalifikatsiooniga ja saama korrapäraselt koolitust.
(13)
EAGFiga seoses peaks komisjon andma liikmesriikide käsutusse akrediteeritud makseasutuste poolt kantud kulude katmiseks vajalikud rahalised vahendid kõnealuste asutuste poolt kantud kulude hüvitamisena raamatupidamiskirjendite alusel. Igakuiste maksetena saadavaid hüvitisi oodates tuleb liikmesriikidel koondada rahalisi vahendeid vastavalt oma akrediteeritud makseasutuste vajadustele. Liikmesriigid ja ÜPP rakendamisega seotud toetusesaajad peaksid ise kandma oma haldus- ja personalikulud.
(14)
Agrometeoroloogilise süsteemi kasutamine ning satelliidifotode hankimine ja täiustamine peaks komisjonile tagama eelkõige vahendid põllumajandusturgude juhtimiseks, põllumajanduskulude järelevalve hõlbustamiseks ning põllumajandusressursside seireks keskmise ja pika aja jooksul. Samuti tuleks mõned nõukogu määruse (EÜ) nr 165/94 (8) sätted kõnealuse määruse rakendamisel saadud kogemusi arvesse võttes lisada käesolevasse määrusesse ning määrus (EÜ) nr 165/94 tuleks seega kehtetuks tunnistada.
(15)
Eelarvedistsipliini raames on vaja kindlaks määrata EAGFi rahastatavate kulude iga-aastane ülemmäär, võttes arvesse maksimumsummasid, mis on kõnealuse fondi jaoks kindlaks määratud mitmeaastase finantsraamistikuga, mis on ette nähtud nõukogu määrusega (EL, Euratom) nr 1311/2013 (9).
(16)
Eelarvedistsipliiniga on ühtlasi nõutud, et EAGFi rahastatavate kulude iga-aastasest ülemmäärast tuleb kinni pidada igal juhul ja kõigis eelarvemenetluse ning eelarve täitmise etappides. Sellest tulenevalt on vajalik, et asjaomasele liikmesriigile antavate otsetoetuste ülemmääraks loetakse liikmesriigis otsetoetuste suhtes kehtestatud riiklikku ülemmäära, mis on sätestatud määruses (EL) nr 1307/2013, ning et kõnealuste toetuste hüvitamisel ei ületata nimetatud rahalist ülemmäära. Lisaks on eelarvedistsipliiniga ette nähtud, et ükski ÜPP valdkonnas komisjoni esitatud või liidu või komisjoni poolt vastu võetud liidu õigusakt ei ületa kõnealuse fondi rahastatavate kulude iga-aastast ülemmäära.
(17)
Selle tagamiseks, et ÜPP rahastamiseks kasutatavad summad jääksid aastaste ülemmäärade piiridesse, tuleks säilitada nõukogu määruses (EÜ) nr 73/2009 (10) sätestatud finantsmehhanism, millega kohandatakse otsetoetuste taset. Kui Euroopa Parlament ja nõukogu ei ole otsetoetuste kohandamise taset kindlaks määranud selle kalendriaasta 30. juuniks, mille suhtes neid kohaldatakse, peaks komisjonil olema lubatud kehtestada nimetatud kohandused.
(18)
Selleks et toetada põllumajandussektorit suurte kriiside korral, mis mõjutavad põllumajandustootmist või turustamist, tuleks luua kriisireserv, vähendades iga aasta alguses otsetoetusi finantsdistsipliini mehhanismiga.
(19)
Määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikli 169 lõikes 3 on sätestatud, et käesoleva määruse artikli 4 lõikes 1 osutatud meetmetega seotud kulukohustustega sidumata assigneeringud võib üle kanda üksnes järgmisse eelarveaastasse ning et sellise ülekandmise tulemusel võib täiendavaid makseid teha ainult lõplikele vahenditesaajatele, kelle suhtes eelneval eelarveaastal kohaldati otsetoetuste kohandamist vastavalt käesoleva määruse artiklile 25. Järelikult tuleks assigneeringute sellisel ülekandmisel järgmisesse eelarveaastasse riigiasutustel ühel ja samal eelarveaastal teha otsetoetuste makseid kahele toetusesaajate rühmale: ühelt poolt makstes ülekantud finantsdistsipliini kasutamata summast tagasi põllumajandustootjatele, kelle suhtes kohaldati eelmisel eelarveaastal finantsdistsipliini, ning teiselt poolt tehes eelarveaastal N otsemakseid nendele põllumajandustootjatele, kes on seda taotlenud. Selleks et vältida riigiasutuste ülemäärast halduskoormust, sätestatakse erand määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikli 169 lõike 3 neljandast lõigust, võimaldades riigiasutustel tagasi maksta eelarveaastasse N üle kantud summa põllumajandustootjatele, kelle suhtes aastal N (mitte aastal N-1) kohaldatakse finantsdistsipliini.
(20)
Fondide rahalise osaluse kindlaksmääramiseks võetavad meetmed, mis on seotud rahaliste ülemmäärade arvutamisega, ei mõjuta ELi toimimise lepinguga määratud eelarve pädevate institutsioonide volitusi. Nimetatud meetmed peaksid sellest tulenevalt tuginema võrdlussummadele, mis on kindlaks määratud vastavalt Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni 19. novembri 2013. aasta eelarvedistsipliini, eelarvealast koostööd ning usaldusväärset finantsjuhtimist käsitlevale institutsioonidevahelisele kokkuleppele ning määrusele (EL, Euratom) nr 1311/2013.
(21)
Eelarvedistsipliin nõuab ka keskpika perioodi eelarveseisundi pidevat jälgimist. Seetõttu on asjaomase aasta eelarveprojekti esitamisel oluline, et komisjon esitaks oma prognoosid ja analüüsi Euroopa Parlamendile ja nõukogule ning teeks vajaduse korral seadusandjale ettepaneku asjakohaste meetmete kohta. Lisaks peaks komisjon igal ajal täies ulatuses kasutama oma halduspädevust, et tagada iga-aastasest ülemmäärast kinnipidamine, ning vajaduse korral soovitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule või nõukogule asjakohaseid meetmeid eelarveseisundi parandamiseks. Kui liikmesriikide esitatud hüvitisetaotlused ei võimalda eelarveaasta lõpus kinni pidada iga-aastasest ülemmäärast, peaks komisjonil olema võimalik võtta meetmeid, mis tagavad eelarvejäägi ajutise jaotuse liikmesriikide vahel proportsionaalselt nende hüvitusootel taotlustega, ja ka meetmeid, mis tagavad vastavuse asjaomaseks aastaks kehtestatud ülemmääraga. Kõnealuse aasta maksed tuleks teha järgneval eelarveaastal ja määrata lõplikult kindlaks liidu rahastamise kogusumma liikmesriigi kohta ning kuidas tuleks jaotada kompensatsiooni liikmesriikide vahel, et tagada kindlaksmääratud summast kinnipidamine.
(22)
Eelarve täitmisel tuleks komisjonil sisse seada igakuine põllumajanduskulude varajase hoiatamise ja seiresüsteem, et võimalikult kiiresti reageerida iga-aastase ülemmäära ületamise ohu korral, võtta vastu asjakohased meetmed talle antud halduspädevuse raames ning esitada uued meetmed, juhul kui kõnealused meetmed näivad olevat ebapiisavad. Komisjon poolt Euroopa Parlamendile ja nõukogule korrapäraselt esitatavas aruandes tuleks võrrelda aruande esitamise päevani kantud kulusid kuluprognoosidega ja anda hinnang eeldatavale eelarve täitmisele järelejäänud eelarveaastal.
(23)
On oluline, et eelarvedokumentide koostamisel komisjoni kasutatav vahetuskurss vastaks kõige värskemale kättesaadavale teabele, arvestades dokumentide koostamise ja nende edastamise vahele jäävat ajavahemikku.
(24)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 1303/2013 (11) kehtestatakse eeskirjad, mida kohaldatakse kõnealuse määrusega hõlmatud fondide, sealhulgas EAFRD rahalise toetuse suhtes. Kõnealused eeskirjad hõlmavad ka kulude rahastamiskõlblikkust, finantsjuhtimist ning haldus- ja kontrollisüsteeme. EAFRD finantsjuhtimisega seoses tuleks õigusliku selguse huvides ja käesoleva määrusega hõlmatud fondide ühtsuse tagamiseks osutada määruse (EL) nr 1303/2013 asjakohastele sätetele, milles käsitletakse eelarvelisi kulukohustusi, maksetähtaegu ja kulukohustustest vabastamist.
(25)
Maaelu arengu programme rahastatakse liidu eelarvest aastate peale jagatud kulukohustuste alusel. Liikmesriikidel peaks olema võimalik kasutada liidu fondide vahendeid kohe programmide rakendumisel. Seetõttu on vaja vastavalt piiratud eelmaksete süsteemi, et tagada regulaarne rahavoog, mis võimaldab teha programmide kohaselt toetusesaajatele makseid õigel ajal.
(26)
Jättes eelmaksed kõrvale, on vaja teha vahet komisjoni maksetel akrediteeritud makseasutustele, vahemaksetel ja lõppmaksetel ning kehtestada maksete tegemise eeskirjad. Automaatne kulukohustustest vabastamise reegel peaks kiirendama programmide rakendamist ja aitama kaasa finantsjuhtimise usaldusväärsusele. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 1305/2013 (12) sätestatud piirkonnaprogrammidega hõlmatud liikmesriikide riiklikke raamistikke käsitlevates eeskirjades nähakse samuti liikmesriikide jaoks ette vahend, et tagada kõnealuste programmide täitmine ja usaldusväärne finantsjuhtimine.
(27)
Liidu toetus tuleks toetusesaajatele maksta õigeaegselt, et neil oleks võimalik seda tõhusalt kasutada. Kui liikmesriigid ei pea kinni liidu õiguses sätestatud maksetähtaegadest, võib see põhjustada toetusesaajatele tõsiseid probleeme ja ohustada liidu aastaeelarve koostamist. Seetõttu tuleks liidu rahastamisest välja jätta need kulud, mille puhul ei ole maksetähtaegadest kinni peetud. Määruses (EÜ) nr 1290/2005 sätestatud proportsionaalsuse põhimõte tuleks säilitada ja seda tuleks kohaldada mõlema fondi suhtes. Proportsionaalsuse põhimõtte järgimiseks peaks komisjonil olema õigus kehtestada sellest üldreeglist erandeid.
(28)
Määrusega (EÜ) nr 1290/2005 on ette nähtud fondide igakuiste või vahemaksete vähendamine ja peatamine. Kõnealuste sätete suhteliselt üldisest sõnastusest hoolimata kasutatakse kõnealuseid sätteid peamiselt maksete vähendamiseks maksetähtaegade ja ülemmäärade eiramise ning sarnaste „raamatupidamisküsimuste” puhul, mida saab kuludeklaratsioonides hõlpsalt tuvastada. Kõnealused sätted võimaldavad makseid vähendada ja peatada ka juhul, kui riiklikes kontrollisüsteemides esineb tõsiseid ja pidevaid puudusi. Selliste vähendamiste ja peatamiste suhtes kohaldatakse üsna piiravaid sisulisi tingimusi ning tuleb järgida kaheetapilist erimenetlust. Euroopa Parlament ja nõukogu on korduvalt palunud komisjonil peatada maksed nõudeid mittetäitvatele liikmesriikidele. Seetõttu on vaja täpsustada määruses (EÜ) nr 1290/2005 sätestatud vähendamiste ja peatamiste süsteemi ning ühendada vähendamise ja peatamise eeskirjad mõlema fondi puhul üheks artikliks. Säilitada tuleks „raamatupidamisküsimuste” puhul kohaldatav vähendamiste süsteem kooskõlas kehtivate haldustavadega. Suurendada tuleks võimalust makseid vähendada või need peatada juhul, kui riiklikes kontrollisüsteemides esineb tõsiseid ja pidevaid puudusi, et anda komisjonile võimalus maksed kiiresti peatada tõsiste puuduste tuvastamise korral. Samuti tuleks kõnealust võimalust laiendada, lisades hooletuse eeskirjadevastaselt tehtud maksete tagasinõudmise süsteemi.
(29)
Põllumajandusalaste sektoripõhiste õigusaktide kohaselt peavad liikmesriigid edastama kindlaksmääratud tähtaegade jooksul teabe läbiviidud kontrollide arvu ja nende tulemuste kohta. Vastavat kontrollistatistikat kasutatakse veamäära kindlakstegemiseks liikmesriigi tasandil ning üldisemalt fondide haldamise kontrollimiseks. Kontrollistatistika on komisjonile tähtis teabeallikas, mis võimaldab tal veenduda fondide nõuetekohases haldamises, ning on oluline osa iga-aastasest vahendite haldaja kinnitusest. Arvestades kontrollistatistika tähtsust ning tagamaks, et liikmesriigid täidaksid teabe õigeaegse edastamise kohustust, on vaja sätestada vahend, millega vältida nõutavate andmete hilist esitamist viisil, mis on proportsionaalne andmete puudumise ulatusega. Seega tuleks kehtestada sätted, mille alusel komisjon saab peatada osa igakuistest või vahemaksetest, mille kohta ei ole õigeaegselt esitatud asjakohast statistilist teavet.
(30)
Fondide rahaliste vahendite taaskasutuse võimaldamiseks on vaja eeskirju konkreetsete summade eraldamise kohta. Määruses (EÜ) nr 1290/2005 esitatud loetelu tuleks EAGFi kulude osas täiendada hilinenud maksete ning raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmisega seonduvate summadega. Samuti on nõukogu määruses (EMÜ) nr 352/78 (13) sätestatud eeskirjad minetatud tagatistest tulenevate summade sihtkohtade kohta. Kõnealuseid sätteid tuleks ühtlustada ja ühendada need sihtotstarbeliste tulude vallas kehtivate sätetega. Seepärast tuleks määrus (EMÜ) nr 352/78 kehtetuks tunnistada.
(31)
Nõukogu määruses (EÜ) nr 814/2000 (14) ja selle rakenduseeskirjades on määratletud ÜPPga seonduvad teavitamismeetmed, mida võib rahastada määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 5 punkti c alusel. Määruses (EÜ) nr 814/2000 on esitatud kõnealuste meetmete loetelu ja nende eesmärgid ning sellega on kehtestatud eeskirjad nende rahastamise ning vastavate projektide rakendamise kohta. Pärast kõnealuse määruse vastuvõtmist on määrusega (EL, Euratom) nr 966/2012 kehtestatud eeskirjad seoses toetuste ja hangetega. Vastavaid eeskirju tuleks kohaldada ka ÜPPga seonduvate teavitamismeetmete suhtes. Ühtsuse ja lihtsustamise huvides tuleks määrus (EÜ) nr 814/2000 kehtetuks tunnistada, jättes samas jõusse rahastatavate meetmete eesmärkide ja liikidega seonduvad erisätted. Kõnealuste meetmete puhul tuleks arvesse võtta ka vajadust tõhustada laiema üldsuse teavitamist, tugevdada sünergiat komisjoni algatusel võetud teavitusmeetmete vahel ning tagada liidu poliitiliste prioriteetide tõhus edastamine. Seetõttu peaksid need ka hõlmama ÜPPga seonduvaid teavitusmeetmeid üldsuse teavitamise raames, millele on osutatud komisjoni teatises „Euroopa 2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve - II osa: poliitikavaldkonnad”.
(32)
ÜPP kohaste meetmete ja tegevuste rahastamine toimub osaliselt halduskoostöö raames. Liidu rahaliste vahendite usaldusväärse haldamise tagamiseks peaks komisjon kontrollima, kuidas maksete sooritamise eest vastutavad liikmesriikide asutused fonde haldavad. Tuleks kindlaks määrata komisjoni poolt läbiviidava kontrolli laad ja täpsustada komisjoni vastutust eelarve täitmise küsimuses ning selgitada liikmesriikide koostöökohustusi.
(33)
Selleks et komisjonil oleks võimalik täita oma kohustust kontrollida liidu kulude haldus- ja kontrollisüsteemide olemasolu ja nõuetekohast toimimist liikmesriikides ning piiramata seejuures liikmesriikide läbiviidavaid kontrolle, tuleb ette näha kontroll komisjoni nimel tegutsema volitatud isikute poolt ning nende isikute õigus taotleda seejuures abi liikmesriikidelt.
(34)
Komisjonile edastatava teabe koostamiseks tuleks võimalikult suurel määral kasutada infotehnoloogiat. Kontrollide käigus peaks komisjonil olema täielik ja kohene juurdepääs kulusid käsitlevale teabele nii paberkandjal kui ka elektroonilisel kujul.
(35)
Akrediteeritud makseasutuste ja liidu eelarve vahelise finantssuhte kehtestamiseks peaks komisjon kõnealuste makseasutuste raamatupidamisarvestust igal aastal kontrollima ja selle heaks kiitma („raamatupidamisarvestuse kontrollimine ja heakskiitmine”). Raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsus peaks hõlmama raamatupidamisarvestuse täielikkust, täpsust ja tõepärasust, kuid mitte kulude vastavust liidu õigusele.
(36)
Komisjon vastutab ELi toimimise lepingu artikli 317 kohaselt Euroopa Liidu eelarve täitmise eest koostöös liikmesriikidega. Komisjonil on õigus rakendusaktidega otsustada, kas liikmesriikide poolt kantud kulud on liidu õigusega vastavuses. Liikmesriikidele tuleks anda õigus oma makseotsuseid põhjendada ning lahendada nende ja komisjoni vahelised lahkhelid lepitusmenetluse teel. Selleks et anda liikmesriikidele minevikus kantud kuludega seoses õiguslikud ja rahalised tagatised, tuleks kindlaks määrata maksimaalne ajavahemik, mille vältel komisjon otsustab, millised finantstagajärjed peaksid olema mittevastavuse korral. EAFRD puhul peaks vastavuse kontrollimise menetlus olema kooskõlas määruse (EL) nr 1303/2013 2. osas kehtestatud komisjoni finantskorrektsioonidega seonduvate sätetega.
(37)
EAGFi puhul tuleks tagasinõutavad summad maksta kõnealusesse fondi tagasi juhul, kui tegu on kuludega, mis ei vasta liidu õigusele ning mille saamiseks ei olnud õigust. Selleks et anda piisavalt aega kõigiks vajalikeks haldusmenetlusteks, sealhulgas sisekontrollideks, peaksid liikmesriigid taotlema summa tagasinõudmist toetusesaajalt 18 kuu jooksul pärast seda, kui eeskirjade eiramist kinnitav kontrolliaruanne või sarnane dokument on heaks kiidetud ja, kui see on asjakohane, makseasutuse või tagasinõudmise eest vastutava ameti poolt kätte saadud. Tuleks ette näha finantsvastutuse süsteem juhuks, kui eeskirjade eiramine on aset leidnud, kuid kogu summat ei ole tagasi nõutud. Sel eesmärgil tuleks kehtestada kord, mis võimaldab komisjonil kaitsta liidu eelarve huve, otsustades asjaomaselt liikmesriigilt osaliselt tagasi nõuda summad, mis on eeskirjade eiramise tõttu kaduma läinud ja mida ei ole mõistliku tähtaja jooksul tagasi nõutud. Teatavatel liikmesriigi poolsetel hooletuse juhtudel peaks olema õigustatud ka kogu summa tagasinõudmine asjaomaselt liikmesriigilt. Siiski tuleks finantskohustus jagada õiglaselt liidu ja liikmesriikide vahel, ilma et see piiraks liikmesriike täitmast oma siseriiklikest menetlustest tulenevaid kohustusi. EAFRD puhul tuleks kohaldada samu eeskirju, kohaldades siiski nõuet, mille kohaselt peaksid eeskirjade eiramise tõttu tagasinõutud või tühistatud summad jääma asjaomases liikmesriigis heakskiidetud maaelu arengu programmide käsutusse, kuna nimetatud summad olid vastavale liikmesriigile määratud. Samuti tuleks kehtestada liikmesriikide aruandluskohustust käsitlevad sätted.
(38)
Liikmesriikide rakendatavad tagasinõudemenetlused võivad tagasinõudmise mitme aasta võrra edasi lükata, andmata selle eduka toimumise kohta mingit tagatist. Samuti võib kõnealuste menetluste maksumus olla ebaproportsionaalne võrreldes makstud või makstavate summadega. Seetõttu tuleks teatavatel juhtudel lubada liikmesriikidel tagasinõudemenetlused lõpetada.
(39)
Liidu eelarve finantshuvide kaitsmiseks peaksid liikmesriigid vastu võtma meetmed, mis tagavad, et fondide rahastatavad tehingud teostatakse korrektselt ka tegelikkuses. Liikmesriigid peaksid ka ennetama, tuvastama ja tõhusalt käsitlema kõiki toetusesaajate poolseid eeskirjade eiramisi või kohustuste täitmata jätmist. Selleks tuleks kohaldada nõukogu määrust (EÜ, Euratom) nr 2988/95 (15). Põllumajandusalaste sektoripõhiste õigusaktide rikkumise juhtudel, kui liidu õigusaktidega ei ole sätestatud halduskaristusi käsitlevaid üksikasjalikke eeskirju, peaksid liikmesriigid kehtestama riigisisesed karistused, mis peaksid olema tõhusad, hoiatavad ja proportsionaalsed.
(40)
Hoiduda tuleks nende meetmete ÜPP raames rahastamisest, millega kaasnevad lisakulud teistes Euroopa Liidu üldeelarvega hõlmatud poliitikavaldkondades (eelkõige keskkond ja rahvatervis). Peale selle ei tohiks uute maksesüsteemide ning seonduvate järelevalve- ja karistussüsteemide kasutuselevõtt tuua kaasa mittevajalikke täiendavaid ja keerukaid haldusmenetlusi ega bürokraatiat.
(41)
Erinevad põllumajandusalased sektoripõhised määrused hõlmavad kontrollide, alusetult tehtud maksete lõpetamise ning karistuste määramise üldpõhimõtetega seonduvaid eeskirju. Kõnealused eeskirjad tuleks koondada horisontaalsel tasandil ühte õigusraamistikku. Need peaks hõlmama liikmesriikide kohustusi seoses haldus- ja kohapealsete kontrollidega, mille eesmärk on kontrollida kooskõla ÜPP meetmeid käsitlevate sätetega, ning toetuse tagasinõudmise, vähendamise ja toetuse saajate hulgast väljaarvamise eeskirju. Samuti tuleks kehtestada eeskirjad selliste kohustuste täitmise kontrolli suhtes, mis ei pruugi olla seotud toetuse maksmisega.
(42)
Põllumajandusalaste sektoripõhiste õigusaktide mitmete sätete kohaselt tuleb esitada tagatis, et kohustuse täitmata jätmise korral oleks tagatud tasumisele kuuluva summa maksmine. Kõigi nimetatud sätete suhtes tuleks tagatiste raamistiku tugevdamiseks kohaldada ühte horisontaalset eeskirja.
(43)
Liikmesriigid peaksid määrustes (EL) nr 1307/2013 ning (EL) nr 1305/2013 sätestatud teatavate maksetega seoses looma ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi ning seda kasutama. Liidu toetuse tõhususe ja järelevalve edendamiseks tuleks liikmesriikidel lubada ühtset süsteemi kasutada ka muude liidu toetuskavade suhtes.
(44)
Tuleks säilitada ühtse süsteemi põhielemendid, eelkõige sätted, milles käsitletakse elektroonilist andmebaasi, põldude identifitseerimise süsteemi, toetuse- või maksetaotlusi ning toetusõiguste identifitseerimis- ja registreerimissüsteemi, võttes seejuures arvesse poliitikamuutusi, eelkõige kehtestades toetused kliimat ja keskkonda säästvatele põllumajandustavadele ning maastikuelementidest tulenevale ökoloogilisele kasule. Kõnealuste süsteemide kehtestamisel peaksid liikmesriigid kasutama asjakohast tehnoloogiat, et vähendada halduskoormust ning tagada tõhus ja tulemuslik kontroll.
(45)
Selleks et luua põldude identifitseerimise süsteemi referents kaardikiht, mis on kohandatud ökoloogilise kasutuseesmärgiga maa-aladele, peaks liikmesriikidel olema võimalik võtta arvesse konkreetset teavet, mida võidakse nõuda põllumajandustootjatelt nende taotlustes toetusaastateks 2015-2017, näiteks selliste maastikuelementide või muude alade kindlaksmääramine, mis võivad kvalifitseeruda ökoloogilise kasutuseesmärgiga aladeks, ning vajaduse korral selliste elementide ja muude alade suurus.
(46)
Ühtse süsteemiga hõlmatud liidu toetuskavadega ettenähtud makseid peaksid liikmesriigi pädevad asutused tegema toetusesaajatele ettenähtud ajavahemike jooksul tervikuna, kui käesoleva määrusega ettenähtud vähendustest ei tulene teisiti. Selleks et muuta otsetoetuste haldamine paindlikumaks, tuleks liikmesriikidel lubada ühtse süsteemiga hõlmatud makseid teha aastas kuni kahes osas.
(47)
Makseid saavate ja neid sooritavate ettevõtjate äridokumentide kontrollimine võib olla eriti tõhus vahend EAGFi rahastamissüsteemi kuuluvate tehingute kontrollimiseks. Äridokumentide kontrolli sätted on kehtestatud nõukogu määrusega (EÜ) nr 485/2008 (16). Nimetatud kontroll täiendab muid liikmesriikide tehtavaid kontrolle. Lisaks sellele ei mõjuta kõnealune määrus kontrollimisega seotud riiklikke norme, mille kohaldamisel on kontroll kõnealuses määruses ettenähtust ulatuslikum.
(48)
Määruse (EÜ) nr 485/2008 kohaselt peaksid liikmesriigid võtma vajalikke meetmeid, tagamaks liidu eelarve finantshuvide tõhus kaitse ja eelkõige selleks, et kontrollida EAGFi rahastatavate tegevuste õigsust ja nõuetele vastavust. Selguse ja otstarbekuse huvides tuleks asjakohased sätted koondada ühte õigusakti. Seetõttu tuleks määrus (EÜ) nr 485/2008 kehtetuks tunnistada.
(49)
Sellise kontrolli aluseks olevad dokumendid tuleks kindlaks määrata nii, et oleks võimalik teha täielik kontroll. Kontrollitavad ettevõtjad tuleks valida nende vastutusel teostatud tehingute laadi põhjal ning makseid saavad või neid sooritavad ettevõtjad tuleks valida nende sektoripõhise jaotumise alusel vastavalt nende majanduslikule tähtsusele EAGFi rahastamissüsteemis.
(50)
Määratleda tuleks kontrolli eest vastutavate ametnike volitused ja ettevõtjate kohustus teha äridokumendid nimetatud ametnikele täpsustatud ajavahemiku jooksul kättesaadavaks ning edastada ametnikele nende nõutud teavet. Tuleks ette näha, et teatavatel juhtudel võib äridokumente ära võtta.
(51)
Põllumajanduskaubanduse rahvusvahelise struktuuri tõttu ja siseturu toimimise huvides on vaja korraldada liikmesriikidevahelist koostööd. Peale selle on vaja luua liidu tasandil keskne dokumendisüsteem kolmandates riikides asuvate makseid saavate või neid sooritavate ettevõtjate kohta.
(52)
Kuigi liikmesriigid vastutavad oma kontrolliprogrammide vastuvõtmise eest, tuleb kõnealused programmid edastada komisjonile, et komisjon saaks täita oma järelevalve ja koordineerimisega seotud ülesandeid, et tagada programmide vastuvõtmine asjakohaste kriteeriumide põhjal ning kontrolli suunamine sellistesse sektoritesse või ettevõtjatele, kelle puhul on pettuseoht suur. On oluline, et igal liikmesriigil oleks üks asutus, kes vastutaks käesoleva määrusega ettenähtud äridokumentide kontrolli järelevalve või kõnealuse kontrolli koordineerimise eest. Nimetatud asutused peaksid olema organisatoorselt sõltumatud asutustest, kes viivad läbi kontrolli enne makse sooritamist. Kontrolli käigus kogutud teabe suhtes peaks kehtima ametisaladuse kaitse põhimõte.
(53)
Nõukogu määrusega (EÜ) nr 1782/2003 (17), mis asendati määrusega (EÜ) nr 73/2009, kehtestati põhimõte, mille kohaselt tuleks teatavate ÜPP toetuste täielik maksmine toetusesaajatele siduda maakasutuse, põllumajandustootmise ja põllumajandusliku tegevusega seotud eeskirjade järgimisega. Kõnealust põhimõtet kajastati seejärel nõukogu määruses (EÜ) nr 1698/2005 (18) ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1234/2007 (19).
Sellest tuleneva nõuetele vastavuse süsteemi kohaselt peavad liikmesriigid kehtestama karistused ÜPP raames saadud toetuse täieliku või osalise vähendamise või toetuse saajate hulgast väljaarvamise kujul.
(54)
Kõnealune nõuetele vastavuse süsteem hõlmab ÜPP põhistandardeid keskkonna, kliimamuutuste, maa hea põllumajandus- ja keskkonnaseisundi, rahvatervise, loomatervise, taimetervise ja loomade heaolu vallas. Nõuetele vastavuse eesmärk on toetada säästva põllumajanduse arengut, tõstes toetusesaajate teadlikkust nimetatud põhistandardite järgimise vajadusest. Samuti on sihiks see, et ÜPP vastaks paremini ühiskonna ootustele, parandades sidusust keskkonna, rahvatervise, loomatervise, taimetervise ja loomade heaoluga seotud poliitikatega. Nõuetele vastavuse süsteem on ÜPP lahutamatu osa ja tuleks seega säilitada. Samas tuleks nõuetele vastavuse süsteemi järjepidevuse tagamiseks ja nähtavuse parandamiseks ühtlustada selle reguleerimisala, mis hõlmab praegu eri loetelusid kohustuslike majandamisnõuete ning maa heas põllumajandus- ja keskkonnaseisundis hoidmise standardite kohta. Selleks tuleks nõuded ja standardid esitada ühe loeteluna ning rühmitada valdkondade ja teemade kaupa. Kogemused on ka näidanud, et mitmed nõuetele vastavuse reguleerimisalaga seotud nõuded ei ole põllumajandustegevuse või põllumajandusliku majapidamise maa osas piisavalt asjakohased või on suunatud pigem riigiasutustele kui toetusesaajatele. Seetõttu tuleks selle reguleerimisala kohandada. Lisaks tuleks ette näha püsikarjamaa säilitamine 2015. ja 2016. aastal.
(55)
Selleks et kohustuslikud majandamisnõuded hakkaksid põllumajandusliku majapidamise tasandil toimima ja oleks tagatud vajalik põllumajandustootjate võrdne kohtlemine, peavad liikmesriigid neid täiel määral rakendama.
(56)
Direktiivi 2000/60/EÜ artikli 22 kohaselt tunnistatakse nõukogu direktiiv 80/68/EMÜ (20) alates 23. detsembrist 2013 kehtetuks. Selleks et samad nõuetele vastavuse eeskirjad hõlmaksid jätkuvalt põhjavee kaitset vastavalt direktiivis 80/68/EMÜ sätestatule selle viimasel kehtivuspäeval, on asjakohane kohandada nõuetele vastavuse reguleerimisala ning määratleda heas põllumajandus- ja keskkonnaseisundis hoidmise standard, mis hõlmaks kõnealuse direktiivi artiklite 4 ja 5 nõudeid.
(57)
Nõuetele vastavuse süsteem toob nii toetusesaajatele kui ka riigiasutustele kaasa teatavaid halduspiiranguid, kuna tuleb tagada arvestuse pidamine, kontrollide läbiviimine ja vajaduse korral karistuste kohaldamine. Kõnealused karistused peaksid olema proportsionaalsed, tõhusad ja hoiatavad. Kõnealused karistused ei tohiks piirata liidu või liikmesriigi õiguse alusel kehtestatud muid karistusi. Järjepidevuse huvides on asjakohane koondada liidu asjakohased sätted ühte õigusakti. Määruse (EL) nr 1307/2013 V jaotises osutatud väikepõllumajandustootjate kavas osalevate põllumajandustootjate puhul võidakse käsitada, et nõuetele vastavuse süsteemi kohaselt tehtavad pingutused ületavad kasu, mis tuleneb kõnealuste põllumajandustootjate kõnealuses süsteemis hoidmisest. Lihtsustamise huvides tuleks kõnealused põllumajandustootjad seega nõuetele vastavuse süsteemist ja eelkõige selle kontrollisüsteemist välja jätta ning vabastada nad nõuetele vastavusega seotud karistustest. Samas ei piira selline erand kohustust järgida sektoripõhist õiguse kohaldatavaid sätteid ning võimalust saada kõnealuse õiguse kohaselt kontrollitud ja karistatud.
(58)
Määrusega (EÜ) nr 1782/2003 kehtestati maa heas põllumajandus- ja keskkonnaseisundis hoidmise standardite raamistik, mille alusel peavad liikmesriigid kehtestama riiklikud standardid, võttes arvesse asjaomaste alade eripära, sh mulla- ja ilmastikutingimusi, olemasolevat põllumajandustootmist (maakasutus, külvikord, põllumajandustavad) ja põllumajandusstruktuure. Kõnealuste maa heas põllumajandus- ja keskkonnaseisundis hoidmise standardite eesmärk on aidata kaasa mulla erosiooni ärahoidmisele, mulla orgaanilise aine ja struktuuri säilitamisele, hooldustööde minimaalse taseme tagamisele, elupaikade kahjustamise vältimisele ning veevarude kaitsele ja majandamisele. Käesolevas määruses kehtestatud nõuetele vastavuse süsteemi laiem reguleerimisala peaks seega hõlmama raamistikku, mille alusel peavad liikmesriigid kehtestama heas põllumajandus- ja keskkonnaseisundis hoidmise riiklikud standardid. Liidu raamistik peaks hõlmama ka eeskirju vee, mulla, süsinikuvarude, elurikkuse ja maastikuga seotud küsimuste paremaks käsitlemiseks ning ka maa minimaalset hooldustööde taset.
(59)
Toetusesaajatele peaks olema selgelt arusaadav, milliseid kohustusi tuleb nõuetele vastavuse eeskirjadega seoses järgida. Selleks peaksid liikmesriigid kõik kõnealuste eeskirjade alla kuuluvad nõuded ja standardid esitama ammendavalt, mõistetavalt ja selgitavalt, sealhulgas võimaluse korral elektrooniliselt.
(60)
Nõuetele vastavuse sätete tõhusaks rakendamiseks tuleb kontrollida, kas toetusesaajad täidavad oma kohustusi. Juhul kui liikmesriik otsustab kasutada võimalust jätta vähendamine või väljaarvamine kohaldamata, kui asjaomane summa on alla 100 euro, tuleb pädeval kontrolliasutusel järgneval aastal toetusesaajate valimi puhul kontrollida, et asjaomane mittevastavus on kõrvaldatud.
(61)
Komisjoni ja liikmesriikide sujuva koostöö tagamiseks ÜPP kulutuste rahastamisel ning eelkõige selleks, et võimaldada komisjonil teostada liikmesriikide finantsjuhtimise üle järelevalvet ja kontrollida akrediteeritud makseasutuste raamatupidamisarvestust ning see heaks kiita, on vajalik, et liikmesriigid edastaksid teatava teabe või hoiaksid seda komisjonile kättesaadavana.
(62)
Komisjonile edastatava teabe koostamiseks ning komisjonile täieliku ja kohese ligipääsu võimaldamiseks kulusid käsitlevatele andmetele nii paberkandjal kui ka elektroonilisel kujul, tuleb sätestada andmete esitamise ja edastamise asjakohased eeskirjad ning ka tähtaegadega seotud eeskirjad.
(63)
Kuna riiklike kontrollisüsteemide ja vastavuse kontrolli kohaldamisega võivad seonduda isikuandmed ja ärisaladused, peaksid liikmesriigid ja komisjon tagama sellega seoses saadud teabe konfidentsiaalsuse.
(64)
Liidu eelarve usaldusväärse finantsjuhtimise ning erapooletuse tagamiseks nii liikmesriikide kui ka toetusesaajate tasandil tuleks kehtestada eeskirjad euro kasutamise kohta.
(65)
Omavääringu ja euro vahetuskursid võivad tehingu sooritamise ajal muutuda. Seega tuleks summadele kohaldatava kursi määratlemisel arvesse võtta määravat sündmust kõnealuse tehingu majandusliku eesmärgi saavutamiseks. Kohaldada tuleks vastava sündmuse kuupäeval kehtivat vahetuskurssi. Tuleks täpsustada nimetatud rakendusjuhtu või loobuda selle kohaldamisest, järgides seejuures teatavaid kriteeriume, eelkõige kursimuutuste kiiret mõju. Vastavad kriteeriumid on kehtestatud nõukogu määruses (EÜ) nr 2799/98 (21) ning need täiendavad määruse (EÜ) nr 1290/2005 sarnaseid sätteid. Selguse ja otstarbekuse huvides tuleks asjakohased sätted koondada ühte õigusakti. Seetõttu tuleks määrus (EÜ) nr 2799/98 kehtetuks tunnistada.
(66)
Tuleks sätestada erieeskirjad selliste liidus või maailmaturul tekkivate erandlike rahanduslike olukordade jaoks, millele tuleb viivitamata reageerida, et tagada ÜPP alusel kehtestatud korra tõhus toimimine.
(67)
Liikmesriikidel, mis ei ole eurot kasutusele võtnud, peaks olema võimalus tasuda ÜPPga seotud õigusaktidest tulenevate kulude eest eurodes, mitte omavääringus. Tuleks kehtestada erieeskirjad tagamaks, et kõnealune võimalus ei too kaasa põhjendamatuid eeliseid maksete sooritajatele ega nende saajatele.
(68)
Iga ÜPP raames võetava meetme üle tuleks teha seiret ning seda tuleks hinnata meetme kvaliteedi tõstmiseks ja selle edusammude tõendamiseks. Sellega seoses tuleks kindlaks määrata näitajate loetelu ning komisjon peaks hindama ÜPP tulemuslikkust seoses järgmiste poliitikaeesmärkidega: elujõuline toidutööstus, loodusvarade säästev majandamine ja kliimameetmed ning tasakaalustatud territoriaalne areng. ÜPP hindamisel eelkõige seoses elujõulist toidutööstust käsitleva eesmärgiga tuleks võtta arvesse kõiki asjakohaseid tegureid, sealhulgas sisendihindade muutumist. Komisjon peaks kehtestama ühise seire- ja hindamissüsteemi jaoks raamistiku, millega muu hulgas tagatakse asjakohase teabe, sealhulgas liikmesriikidelt saadava teabe õigeaegne kättesaadavus. Seda tehes peaks komisjon võtma arvesse andmevajadust ning võimalike andmeallikate vahelist sünergiat. Lisaks märgiti komisjoni teatises „Euroopa 2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve - II osa”, et liidu üldeelarve kliimaga seonduvaid kulusid tuleks eri poliitikavaldkondade panuse abil suurendada vähemalt 20 %-le. Seetõttu peaks komisjon olema suuteline hindama ÜPP raames antava liidu toetuse mõju kliimaeesmärkidele.
(69)
Kohaldatakse liidu õigust, milles käsitletakse üksikisikute kaitset isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumist, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 95/46/EÜ (22) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 45/2001 (23).
(70)
Euroopa Liidu Kohtu 9. novembri 2010. aasta otsusega liidetud kohtuasjades C-92/09 ja 93/09 (24) Volker und Markus Schecke GbR ja Hartmut Eifert v Land Hessen tunnistati määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 42 lõike 1 punkt 8b ja artikkel 44a ning komisjoni määrus (EÜ) nr 259/2008 (25) kehtetuks osas, millega need näevad fondidest toetust saavate füüsiliste isikute puhul ette iga toetusesaaja isikuandmete avaldamise, tegemata vahet asjaomaste kriteeriumide alusel, nagu toetuse saamise ajavahemikud, toetuse sagedus või selle liik ja summa.
(71)
Pärast kõnealust otsust ning kuni uute eeskirjade vastuvõtmiseni, et võtta arvesse kohtu esitatud vastuväiteid, muudeti määrust (EÜ) nr 259/2008 komisjoni rakendusmäärusega (EL) nr 410/2011 (26), sätestamaks sõnaselgelt, et teabe avaldamise kohustus ei kehti füüsiliste isikute suhtes.
(72)
2011. aasta septembris konsulteeris komisjon sidusrühmadega, kus osalesid professionaalsete põllumajandus- ja kaubandusorganisatsioonide esindajad, toidutööstuse ja töötajate esindajad ning kodanikuühiskonna ja liidu institutsioonide esindajad. Konsulteerimise käigus esitati eri valikuvõimalused seoses Euroopa põllumajandusfondidest toetust saanud füüsilisi isikuid käsitleva teabe avaldamisega ning seoses proportsionaalsuse põhimõtte järgimisega kõnealuse teabe avaldamisel. Kõnealusel konverentsil arutati vajadust avaldada füüsiliste isikute nimed, et vastata eesmärgile kaitsta paremini liidu finantshuve, suurendada läbipaistvust ning tõsta esile toetusesaajate saavutusi avalike hüvede pakkumisel, tagades samas, et kõnealuse avaldamisega ei minda kaugemale, kui on vajalik kõnealuste õiguspäraste eesmärkide saavutamiseks.
(73)
Kohus ei seadnud otsuses asjas Volker und Markus Schecke GbR ja Hartmut Eifert v Land Hessen kahtluse alla eesmärgi - tugevdada avalikkuse fondidest saadud raha kasutamise üle - õiguspärasust. Kohus rõhutas siiski vajadust kaaluda toetusesaajaid puudutava teabe avaldamise meetodeid, mis vastavad sellise avaldamise eesmärgile, kuid riivavad vähem toetusesaajate eraelu puutumatuse õigust üldiselt ja konkreetsemalt õigust isikuandmete kaitsele.
(74)
Eesmärki tugevdada avalikkuse kontrolli üksikute toetusesaajate üle tuleks analüüsida uue finantsjuhtimis- ja kontrolliraamistiku alusel, mida kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014, ning liikmesriikide kogemusi arvestades. Kõnealuses uues raamistikus ei saa riiklike haldusasutuste tehtav kontroll olla ammendav, eelkõige seetõttu, et peaaegu kõigi kavade puhul saab kohapeal kontrollida vaid piiratud osa populatsioonist. Lisaks on uue raamistikuga ette nähtud, et liikmesriigid võivad teatavatel tingimustel vähendada kohapealsete kontrollide arvu.
Minimaalsete kontrollimäärade piisav suurendamine tekitaks praeguses olukorras riigiasutustele sellise täiendava finants- ja halduskoormuse, mida kõnealused riigiasutused ei suudaks kanda.
(75)
Sellega seoses võimaldab fondidest toetuse saajate nimede avaldamine tugevdada avalikkuse kontrolli fondide kasutamise üle ning on seepärast kasulik täiendus olemasolevale haldus- ja kontrolliraamistikule, mida on vaja liidu finantshuvide piisava kaitsetaseme tagamiseks. See saavutatakse osaliselt sellise avaldamise ennetava ja hoiatava mõju kaudu, takistades toetusesaajatel eeskirjade eiramist ning suurendades põllumajandustootjate isiklikku vastutust saadud riiklike vahendite kasutamisel.
(76)
Sellega seoses tuleks nõuetekohaselt tunnustada kodanikuühiskonna, sealhulgas meedia ja valitsusväliste organisatsioonide rolli ja panust pettuse ja avalike vahendite väärkasutuse vastasesse halduskontrolliraamistikku.
(77)
Asjakohase teabe avaldamine on samuti kooskõlas määruses (EL, Euratom) nr 966/2012 esitatud lähenemisviisiga.
(78)
Alternatiivina võiks saavutada eesmärgi tugevdada avalikkuse kontrolli üksikute toetusesaajate suhtes, kui sätestada liikmesriikide jaoks kohustus tagada avalikkuse juurdepääs asjakohasele teabele taotluse alusel, ilma teavet avaldamata. Nimetatud alternatiiv oleks siiski vähem tõhus ning tekiks oht luua soovimatuid lahknevusi rakendamisel. Seetõttu peaks riigiasutustel olema võimalik toetuda avalikkuse kontrollile üksikute toetusesaajate suhtes, avaldades nende nimed ja muu asjakohase teabe.
(79)
Et saavutada EAGFist ja EAFRDst saadud raha kasutamise üle avalikkuse kontroll, tuleb toetusesaajate kohta avalikustada teatav teave. Kõnealune teave peaks sisaldama toetusesaaja isikuandmeid, toetuse summat ja seda, millisest fondist toetus saadi, ning asjaomase meetme eesmärki ja laadi. Kõnealune teave tuleks avaldada sellisel viisil, mis riivaks vähem toetusesaajate õigust eraelu puutumatusele üldiselt ning täpsemalt isikuandmete kaitsele, mis on Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklites 7 ja 8 tunnustatud õigused.
(80)
Selle tagamiseks, et käesolev määrus oleks kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, on seadusandja uurinud kõiki alternatiivseid võimalusi fondidest saadava raha kasutamise üle avalikkuse kontrolli eesmärgi saavutamiseks, mida on analüüsitud nõukogu dokumendi 6370/13 lisas esitatud seletuskirjas, ning on valinud sellise võimaluse, millega riivataks kõige vähemal määral asjaomaste isikute õigusi.
(81)
Üksikasjade avaldamine meetme kohta, mis annab põllumajandustootjale õiguse toetust saada, ning toetuse laadi ja eesmärgi kohta annaks avalikkusele konkreetset teavet toetust saanud tegevuse kohta ja toetuse andmise eesmärgi kohta. See suurendaks ka avalikkuse kontrolli ennetavat ja hoiatavat mõju finantshuvide kaitsmisel.
(82)
Selleks et jälgida tasakaalu ühelt poolt fondidest saadud raha kasutamise üle tehtava avalikkuse kontrolliga seotud taotletava eesmärgi ja teiselt poolt üldiselt toetusesaajate eraelu puutumatust käsitleva õiguse ning täpsemalt isikuandmete kaitse vahel, tuleks võtta arvesse toetuse tähtsust. Pärast ulatuslikku analüüsi ja sidusrühmadega konsulteerimist ilmnes, et sellise avaldamise tõhustamiseks ning toetusesaajate õiguste riive piiramiseks on vaja kehtestada saadud toetussummana väljendatud lävend, millest vähem toetust saanud isiku nime ei avaldata.
(83)
Kõnealune lävend peaks olema de-minimis lävend, kajastama ÜPP raamistikus kehtestatud toetuskavade taset ja põhinema sellel. Kuna liikmesriikide põllumajanduse struktuurid varieeruvad märkimisväärselt ning need võivad märgatavalt erineda liidu keskmise põllumajandusettevõtte struktuurist, tuleks lubada liikmesriikidel kohaldada nende konkreetset olukorda kajastavaid minimaalseid lävendeid. Määruses (EL) nr 1307/2013 on sätestatud lihtne ja konkreetne kava väikeste põllumajandusettevõtete jaoks. Kõnealuse määruse artikliga 63 on kehtestatud toetussumma arvutamise kriteeriumid. Kui liikmesriigid kõnealust kava kohaldavad, tuleks järjepidevuse huvides arvesse võetav lävend kehtestada samal tasemel liikmesriigi poolt kindlaksmääratud summadega, millele on osutatud kõnealuse määruse (artikli 63 lõike 1 teises lõigus või artikli 63 lõike 2 teises lõigus. Kui liikmesriigid otsustavad kõnealust kava mitte kohaldada, tuleks arvessevõetav lävend kehtestada samal tasemel kava alusel antava toetuse võimaliku maksimumsummaga, nagu on sätestatud määruse (EL) nr 1307/2013 artiklis 63. Allapoole kõnealust konkreetset lävendit tuleks avaldada kogu asjaomane teave, välja arvatud toetusesaaja nimi, et anda maksumaksjale tõepärane pilt ÜPPst.
(84)
Kõnealuse teabe avaldamine koos käesolevas määruses sätestatud üldsusele antava üldise teabega suurendab liidu rahaliste vahendite kasutamise läbipaistvust ÜPP raames, aidates niiviisi kõnealust poliitikat nähtavamaks ja mõistetavamaks muuta. Teabe avaldamine võimaldab kodanikel osaleda rohkem otsustamisprotsessis ja see tagab juhtorganitele suurema legitiimsuse ning tulemuslikkuse ja suurema vastutuse kodanike ees. Samuti näitab see kodanikele, milliseid avalikke hüvesid põllumajanduses pakutakse, toetades seeläbi riigitoetuse õiguspärasust põllumajandussektoris.
(85)
Seetõttu tuleb arvestada, et asjakohase teabe üldine avalikustamine ei ületaks demokraatlikus ühiskonnas ning liidu finantshuvide kaitseks vajaliku avalikustamise piire, pidades silmas ka seda, kui kaalukas on taotletav eesmärk - avalikkuse kontroll fondide raha kasutamise üle.
(86)
Andmekaitsenõuete järgimiseks tuleks fondidest toetuse saajaid teavitada enne andmete avaldamist sellest, et nende andmed avaldatakse. Neid tuleks teavitada ka sellest, et liidu finantshuvide tagamise eesmärgil võivad liidu ja liikmesriikide auditeerimis- ja uurimisorganid nende isikuandmeid töödelda. Lisaks tuleks toetusesaajaid teavitada nende õigustest, mis on sätestatud direktiivis 95/46/EÜ, ning kõnealuste õiguste kasutamisel kohaldatavast korrast.
(87)
Seepärast tuleks pärast põhjalikku analüüsi ja võttes arvesse hinnangut selle kohta, kuidas oleks kõige asjakohasem tagada toetusesaajate isikuandmete kaitse õigust, ning tuginedes lisaks käesoleva määruse üle peetud läbirääkimiste käigus komisjoni esitatud teabele, kehtestada käesoleva määrusega uued eeskirjad, mis käsitlevad teabe avaldamist kõikide fondidest toetuse saajate kohta.
(88)
Selleks et tagada käesoleva määruse ühetaolised rakendamistingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused.
(89)
Selleks et tagada käesoleva määruse ühetaolised rakendamistingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused, mis on seotud järgmisega: makseasutuste ja koordineerivate asutuste akrediteerimise, akrediteeringu kehtetuks tunnistamise ja selle läbivaatamise menetlused ning makseasutuste akrediteeringu järelevalve menetlused; makseasutuste vahendite haldaja kinnituse aluseks olevat tööd ja kontrolle käsitlevad eeskirjad; koordineeriva asutuse toimimine ja teabe esitamine komisjonile kõnealuse koordineeriva asutuse poolt; eeskirjad seoses sertifitseerimisasutuste ülesannete, sealhulgas kontrollidega, ning kõnealuste asutuste koostatavate sertifikaatide ja aruannete ning saatedokumentidega. Nimetatud rakendamisvolitusi teostatakse kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011 (27).
(90)
Komisjoni rakendamisvolitused peaksid hõlmama ka järgmist: sertifitseerimisasutuste arvamuste aluseks olevad auditeerimispõhimõtted, sealhulgas riskihindamine, sisekontrollid ja nõutav auditi tõendite tase; sertifitseerimisasutuste kasutatavad auditeerimismeetodid, võttes arvesse rahvusvahelisi auditeerimisstandardeid, et esitada oma arvamusi, sealhulgas asjakohasel juhul iga populatsiooni jaoks ühtse integreeritud valimi kasutamine ja asjakohasel juhul võimalus osaleda koos makseasutustega kohapealses kontrollis.
(91)
Rakendamisvolitused peaks hõlmama ka järgmist: eeskirjad põllumajandusettevõtete nõustamise süsteemi ühetaoliseks rakendamiseks; liikmesriikidele EAGFi igakuiste maksete kindlaksmääramine; summade kindlaksmääramine riikliku sekkumise meetmete rahastamiseks; eeskirjad, milles käsitletakse komisjoni poolt kontrollideks vajalike satelliidifotode hankimise ja põllumajandusressursside seireks kasutatavate kaugseirerakenduste kaudu võetavate meetmete rahastamist; kõnealuste satelliidifotode hanke komisjonipoolse läbiviimise ja põllumajandusressursside üle seire teostamise menetlus; menetlus, mis reguleerib satelliidifotode ja meteoroloogiliste andmete hankimise, täiustamise ja kasutamise tingimusi ning kohaldatavaid tähtaegu.
(92)
Rakendamisvolitused peaksid hõlmama ka järgmist: finantsdistsipliini menetluses otsetoetuste kohandamise määr ja selle kohandamine ning tingimused, mida kohaldatakse assigneeringute suhtes, mis kantakse üle määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikli 169 lõike 3 kohaselt otsetoetuste rahastamiseks; eelarvedistsipliini menetluses maksete summa ajutine kindlaksmääramine ja eelarvejäägi ajutine jaotus liikmesriikide vahel.
(93)
Veelgi enam, komisjoni rakendusvolitused peaksid hõlmama järgmist: ajavahemiku kehtestamine, mille jooksul peavad akrediteeritud makseasutused koostama ja edastama komisjonile maaelu arengu programmidega seotud kulude vahedeklaratsioonid; liikmesriigile igakuiste või vahemaksete tegemise vähendamine või peatamine, üksikasjad makseasutuste eraldi arvepidamise kohta; makseasutuste raamatupidamisarvestusse kirjendatavate üksikasjade suhtes kohaldatavad eritingimused; eeskirjad riikliku ladustamisega seotud sekkumismeetmete rahastamise ja raamatupidamisarvestuse kohta ning muude fondidest rahastatavate kulude kohta; automaatse kohustustest vabastamise korra rakendamise tingimused; komisjoni poolt liikmesriikidele tehtavate maksete nõuetekohase peatamise menetlus ja muud praktilised üksikasjad liikmesriikide poolt teabe hilise esitamise korral.
(94)
Veelgi enam, komisjoni rakendamisvolitused peaksid hõlmama järgmist: menetlused, mis on seotud erikohustustega, mida liikmesriikidel tuleb seoses kontrolliga täita; menetlused, mis on seotud koostöökohustustega, mida liikmesriikidel tuleb täita seoses komisjoni läbiviidud kohapealsete kontrollidega ja juurdepääsuga teabele; menetlus ja muud praktilised üksikasjad kohustuse kohta anda aru eeskirjade eiramise ja pettuste kohta; tingimused, mille alusel tuleb säilitada tehtud makseid tõendavad dokumendid ja liidu õiguses ettenähtud haldusalaste ja füüsiliste kontrollide läbiviimisega seotud dokumendid; raamatupidamisarvestuse kontrollimine ja heakskiitmine ning vastavuse kontroll; liidu eelarvesse kantud summade välja jätmine liidu rahastamisest; alusetute maksete ja intresside tagasinõudemenetlused ning liikmesriikide poolt komisjonile seoses eeskirjade eiramisega esitatava teate ja teatise vormid.
(95)
Komisjoni rakendamisvolitused peaksid hõlmama järgmist: eeskirjad, mille eesmärk on saavutada liikmesriikide kohustuste ühetaoline kohaldamine seoses liidu finantshuvide kaitsega; eeskirjad, mille eesmärk on saavutada kontrollide ühetaoline kohaldamine liidus; maksete või toetusõiguste osalise või täieliku lõpetamise kohaldamine ja arvutamine; alusetute maksete tagasinõudmine ja trahvide sissenõudmine, samuti menetlused alusetult määratud toetusõiguste ja intresside kohaldamise kohta. Nad peaksid hõlmama ka järgmist: halduskaristuste kohaldamine ja arvutamine; üksikasjalikud eeskirjad kergemat laadi mittevastavuse kindlakstegemiseks; eeskirjad, millega määratakse kindlaks juhtumid, mille puhul võivad liikmesriigid karistusena sissenõutud summad karistuste laadi tõttu endale jätta; ning igakuiste maksete peatamine komisjoni määrusega (EL) nr 1308/2013 hõlmatud erijuhtudel.
(96)
Komisjoni rakendamisvolitused peaksid hõlmama järgmist: esitatavate tagatiste vorm ning tagatiste esitamise, nende heakskiitmise ja algsete tagatiste asendamise menetlus; tagatiste vabastamise menetlus ja liikmesriikide või komisjoni teatised seoses tagatistega. Rakendamisvolitused peaksid hõlmama ka järgmist: eeskirjad, mis on vajalikud ja põhjendatud eriolukorras, et lahendada konkreetseid probleeme seoses makseperioodide ja ettemaksete tegemisega; eeskirjad toetuse- ja maksetaotluste kohta ning toetusõiguste taotluste kohta, sealhulgas taotluste esitamise lõppkuupäev, nõuded taotlustes märgitavate miinimumandmete kohta, toetusetaotluste muutmise või tühistamise sätted, toetusetaotluse esitamise nõudest vabastamine ning sätted, mis lubavad liikmesriigil kohaldada lihtsustatud menetlust või parandada ilmseid vigu.
(97)
Komisjoni rakendamisvolitused peaksid samuti hõlmama järgmist: eeskirjad kontrolli läbiviimise kohta, et kontrollida kohustuste täitmist ning toetuse- või maksetaotluses esitatud teabe õigsust ja täielikkust, sealhulgas eeskirjad kohapealsete kontrollide lubatavate mõõtmishälvete kohta; tehnilised kirjeldused ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi ühetaoliseks rakendamiseks; eeskirjad seoses põllumajanduslike majapidamiste üleandmisega, millega kaasneb ka sellise kohustuse üleandmine, mis tuleb veel täita seoses asjaomase toetuse saamise tingimustega; ning ettemaksete tegemise eeskirjad. Rakendamisvolitused peaks hõlmama ka järgmist: eeskirjad, mille eesmärk on saavutada äridokumentide kontrolli käsitlevate eeskirjade ühetaoline kohaldamine; menetlused, mis on seotud liikmesriikide endi andmepankadega ja isotoopide analüüside andmepangaga, mis aitab avastada pettust; menetlused, mis on seotud kontrolliasutuste- ja organite vahelise koostöö ja abiga; eeskirjad turustusnormide täitmisega seotud kontrollide tegemiseks, eeskirjad nõuete järgimise kontrollimise eest vastutavate asutuste kohta, samuti kontrolli sisu, sageduse ja turustusetapi kohta, mille suhtes kontrolli kohaldatakse.
(98)
Komisjoni rakendamisvolitused peaksid hõlmama ka järgmist: liikmesriikide poolt komisjonile esitatavad teatised seoses päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste ning kaitstud traditsiooniliste nimetustega seotud kontrollidega; eeskirjad tootespetsifikaatide järgimise kontrollimise eest vastutava asutuse kohta, sealhulgas juhul, kui geograafiline piirkond on kolmas riik; liikmesriikide rakendatavad meetmed kaitstud päritolunimetuste, geograafiliste tähiste ja kaitstud traditsiooniliste nimetuste ebaseadusliku kasutamise ärahoidmiseks; liikmesriikide tehtavad kontrollid, sealhulgas analüüsid.
Rakendamisvolitused peaks hõlmama ka järgmist: eeskirjad kontrollide tegemise kohta nõuetele vastavusega seotud kohustuste täitmise kontrollimiseks; üksikasjalikud menetlus- ja tehnilised eeskirjad, milles käsitletakse halduskaristuste arvutamist ja kohaldamist nõuetele vastavuse nõuetele mittevastavuse korral; eeskirjad seoses liikmesriikide poolt komisjonile artiklis 104 osutatud teabe edastamisega; ning meetmed liidu õiguse kohaldamise kaitseks, kui seda võivad ohustada omavääringuga seotud erandlikud rahandustavad.
(99)
Lisaks peaksid komisjoni rakendamisvolitused hõlmama järgmist: ÜPP seire ja hindamisega seotud konkreetsed näitajad; eeskirjad, milles käsitletakse liikmesriikide poolt komisjonile edastatavat teavet, pidades silmas ÜPP seiret ja hindamist; eeskirjad fondidest toetuse saajate avaldamise vormi ja ajakava kohta; kohustuse teavitada toetusesaajaid sellest, et nende andmed avaldatakse, ühetaoline kohaldamine, ning komisjoni ja liikmesriikide koostöö seoses fondidest toetuse saajate avaldamisega.
(100)
Teatavate rakendusaktide vastuvõtmiseks tuleks kasutada nõuandemenetlust. Seoses rakendusaktidega, mis hõlmavad summade arvutamist komisjoni poolt, võimaldab nõuandemenetlus komisjonil võtta endale täieliku vastutuse eelarve haldamise eest ning seab sihiks suurendada tõhusust, prognoositavust ja kiirust, võttes arvesse ajalisi piiranguid ja eelarvemenetlusi. Rakendusaktide puhul, mis seonduvad liikmesriikidele tehtavate maksete ning raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse läbiviimisega, võimaldab nõuandemenetlus komisjonil võtta endale täieliku vastutuse eelarve haldamise eest ning kontrollida makseasutuste raamatupidamise aastaaruandeid raamatupidamise heakskiitmise eesmärgil, või juhul, kui kulusid ei ole kantud kooskõlas liidu eeskirjadega, selliste kulude liidu rahastamisest välja jätmiseks. Muudel juhtudel tuleks rakendusaktide vastuvõtmiseks kasutada kontrollimenetlust.
(101)
Komisjonile tuleks anda õigus võtta ilma määrust (EL) nr 182/2011 kohaldamata vastu rakendusakte seoses EAGFi kuludeks eraldatava netosaldo kindlaksmääramisega ja lisamaksete või mahaarvamiste tegemisega igakuiste maksete tegemise korra kontekstis.
(102)
Kuna üleminek käesoleva määrusega kehtetuks tunnistatavate määruste kohastelt süsteemidelt käesoleva määruse kohastele süsteemidele võib põhjustada praktilisi ja konkreetseid raskusi, tuleks ette näha, et komisjon võib vastu võtta vajalikke ja nõuetekohaselt põhjendatud meetmeid.
(103)
Kavandatud meetmete tõrgeteta rakendamiseks valmistumise kiireloomulisuse tõttu peaks käesolev määrus jõustuma Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.
(104)
Kuna käesoleva määruse alusel rahastatavate maaelu arengu programmide programmitöö periood algab 1. jaanuaril 2014, peaks käesolev määrus kohalduma alates nimetatud kuupäevast. Samas, kuna põllumajanduslik eelarveaasta hõlmab kantud kulusid ja saadud tulusid, mille makseasutused kannavad fondide eelarve raamatupidamisarvestusse seoses eelarveaastaga N, mis algab aasta N-1 16. oktoobril ja lõpeb aasta N 15. oktoobril, tuleks sätteid, mis käsitlevad makseasutuste ja koordineerivate asutuste akrediteerimist ja akrediteeringu kehtetuks tunnistamist ning komisjoni asjakohaseid volitusi, fondide finantsjuhtimist nagu eelarve ülemmäär, põllumajandussektori kriisireserv, eelarvedistsipliin ja sihtotstarbelised tulud, kohaldada varasemast kuupäevast, mis vastab 2014. eelarveaasta algusele, s.o 16. oktoober 2013. Samal põhjusel peaks sätteid, mis käsitlevad komisjoni poolt tehtavate igakuiste maksete menetlust ja makseasutuste kinnipidamist maksetähtaegadest, kohaldama kantud kuludele alates 2014. eelarveaasta algusest, s.o 16. oktoober 2013.
(105)
Euroopa andmekaitseinspektoriga on konsulteeritud ning ta võttis vastu arvamuse (28).
(106)
Kuna käesoleva määruse eesmärke ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, arvestades seoseid muude ÜPP vahenditega ning laienenud liidus liikmesriikide kasutuses olevate rahaliste vahendite piiratust, küll aga saab neid mitmeks aastaks tagatud liidu rahastamise ja prioriteetidele keskendumise kaudu paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artiklis 5 subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus kõnealuste eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I JAOTIS
REGULEERIMISALA JA MÕISTED
Artikkel 1
Reguleerimisala
Käesolevas määruses sätestatakse eeskirjad järgneva kohta:
a)
kulude rahastamine ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) raames, sealhulgas maaelu arengu kulude rahastamine;
b)
põllumajandusettevõtete nõustamise süsteem;
c)
liikmesriikide kehtestatavad haldus- ja kontrollisüsteemid;
d)
nõuetele vastavuse süsteem;
e)
raamatupidamisarvestuse kontrollimine ja heakskiitmine.
Artikkel 2
Käesolevas määruses kasutatud mõisted
1. Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „põllumajandustootja”- põllumajandustootja määruse (EL) nr 1307/2013 artikli 4 tähenduses;
b) „põllumajanduslik tegevus”- põllumajanduslik tegevus määruse (EL) nr 1307/2013 artikli 4 tähenduses;
c) „põllumajandusmaa”- põllumajandusmaa määruse (EL) nr 1307/2013 artikli 4 tähenduses;
d) „põllumajanduslik majapidamine”- põllumajanduslik majapidamine määruse (EL) nr 1307/2013 artikli 4 tähenduses;
e) „otsetoetused”- otsetoetused määruse (EL) nr 1307/2013 artikli 1 tähenduses;
f) „põllumajandusalased sektoripõhised õigusaktid”- kohaldatavad õigusaktid, mis on vastu võetud ELi toimimise lepingu artikli 43 alusel ÜPP raames, samuti, kui see on asjakohane, delegeeritud õigusaktid või rakendusaktid, mis on vastu võetud selliste õigusaktide alusel, ning määruse (EL) nr 1303/2013 II osa EAFRDile kohalduvas ulatuses;
g) „eeskirjade eiramine”- eeskirjade eiramine nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 2988/95 artikli 1 lõike 2 tähenduses.
2. ÜPP rahastamise, haldamise ja seire puhul võidakse „vääramatu jõu” ja „erandlike asjaoludena” tunnustada eelkõige järgmist:
a)
toetusesaaja surm;
b)
toetusesaaja pikaajaline töövõimetus;
c)
raske loodusõnnetus, mis kahjustab tõsiselt põllumajanduslikku majapidamist;
d)
põllumajandusliku majapidamise loomakasvatushoonete hävimine õnnetusjuhtumi tagajärjel;
e)
toetusesaaja karja osa või kogu karja haigestumine loomataudi või vastavalt osade või kõigi põllukultuuride nakatumine taimehaigusesse;
f)
kogu põllumajandusliku majapidamise või selle olulise osa sundvõõrandamine, kui taotluse esitamise päeval ei olnud võimalik sundvõõrandamist ette näha.
II JAOTIS
PÕLLUMAJANDUSFONDIDE ÜLDSÄTTED
I PEATÜKK
Põllumajandusfondid
Artikkel 3
Põllumajanduskulude rahastamise fondid
1. ELi toimimise lepingus sätestatud ÜPP eesmärkide saavutamiseks rahastatakse nimetatud poliitika meetmeid, sealhulgas maaelu arengut, järgmistest fondidest:
a)
Euroopa Põllumajanduse Tagatisfond (EAGF);
b)
Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfond (EAFRD).
2. EAGF ja EAFRD („fondid”) on Euroopa Liidu üldeelarve („liidu eelarve”) osad.
Artikkel 4
EAGFi kulud
1. EAGFi rakendatakse liikmesriikide ja liidu halduskoostöö korras. Sellest rahastatakse liidu õigusega kooskõlas kantavaid järgmisi kulusid:
a)
põllumajandusturgusid reguleerivad või toetavad meetmed;
b)
ÜPP raames põllumajandustootjatele makstavad otsetoetused;
c)
liidu rahaline osalus põllumajandustoodete teavitus- või/ja müügiedendusmeetmetes liidu siseturul ja kolmandates riikides, mida liikmesriigid rakendavad muude kui artiklis 5 osutatud ja komisjoni poolt väljavalitud programmide alusel;
d)
liidu rahaline osalus liidu koolipuu- ja köögivilja kavas, millele on osutatud määruse (EL) nr 1308/2013 artiklis 23, ning loomahaiguste ja tarbijate usalduse kaotusega seotud meetmetes, millele on osutatud kõnealuse määruse artiklis 155.
2. EAGFist rahastatakse otseselt ning kooskõlas liidu õigusega järgmisi kulusid:
a)
põllumajandustoodete müügiedendus otseselt komisjoni poolt või rahvusvaheliste organisatsioonide vahendusel;
b)
liidu õiguse kohaselt võetud meetmed põllumajanduse geneetiliste ressursside säilitamise, kirjeldamise, kogumise ja kasutamise tagamiseks;
c)
põllumajanduse raamatupidamise andmesüsteemide loomine ja haldamine;
d)
põllumajandusuuringute süsteemid, sealhulgas põllumajanduslike majapidamiste struktuuriuuringud.
Artikkel 5
EAFRD kulud
EAFRD-d rakendatakse liikmesriikide ja liidu halduskoostöö korras. Sellest rahastatakse liidu rahalist osalust maaelu arengu programmides, mida rakendatakse vastavalt maaelu arengu toetamist käsitlevale liidu õigusele.
Artikkel 6
Muud kulud, sealhulgas tehniline abi
Mõlemast fondist võidakse komisjoni algatusel ja/või tema nimel otseselt rahastada ÜPP rakendamiseks vajalikku ettevalmistust, seiret, haldus- ja tehnilist abi ning ka hindamis-, auditeerimis- ja kontrollimeetmeid. Nimetatud meetmed hõlmavad eelkõige järgmist:
a)
ÜPP analüüsi, haldamise, seire-, teabevahetuse ja rakendamise meetmed, samuti kontrollisüsteemide ning tehnilise ja haldusabi rakendamisega seotud meetmed;
b)
artikli 21 kohasteks kontrollideks vajalike satelliidifotode hankimine komisjoni poolt;
c)
artikli 22 kohaselt põllumajandusressursside seireks kasutatavate kaugseirerakenduste kaudu komisjoni poolt võetavad meetmed;
d)
meetmed, mis on vajalikud teabevahetuse, vastastikuse sidumise ning ÜPP rahastamiseks kasutatavate fondide finantsjuhtimise järelevalve ja kontrolli meetodite ja tehniliste vahendite säilitamiseks ja arendamiseks;
e)
ÜPP kohta teabe esitamine kooskõlas artikliga 45;
f)
ÜPP alased uuringud ning fondidest rahastatud meetmete hindamine, sealhulgas hindamismeetodite parendamine ja teabevahetus ÜPP tavade kohta;
g)
vajaduse korral ÜPPga seotud rakendusasutused, mis on asutatud vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 58/2003 (29);
h)
teabe levitamise, teadlikkuse tõstmise, koostöö edendamise ja kogemuste vahetamisega seotud meetmed, mida võetakse liidu tasandil maaelu arengu raames, sealhulgas asjaomaseid osapooli liitva võrgustiku loomine;
i)
liidu kvaliteedipoliitika raames logode väljatöötamiseks, registreerimiseks ja kaitseks ning sellega seotud intellektuaalse omandi õiguste kaitseks vajalikud meetmed, sealhulgas vajalikud infotehnoloogilised (IT-) arendused.
II PEATÜKK
Makseasutused ja teised asutused
Artikkel 7
Makseasutuste ja koordineerivate asutuste akrediteerimine ning akrediteeringu kehtetuks tunnistamine
1. Makseasutused on liikmesriikide asutused või talitused, kes vastutavad artikli 4 lõikes 1 ja artiklis 5 osutatud kulude haldamise ja kontrolli eest.
Kui maksete tegemine välja arvata, võib nimetatud ülesannete täitmist delegeerida.
2. Liikmesriigid akrediteerivad makseasutustena asutused või talitused, kelle halduslik ülesehitus ja sisekontrollisüsteem annavad piisava tagatise selle kohta, et maksed on seaduslikud ja korrektsed ning nende üle peetakse nõuetekohaselt arvet. Selleks täidavad makseasutused artikli 8 lõike 1 punkti a kohaselt komisjoni kehtestatud akrediteerimise miinimumtingimusi seoses sisekeskkonna, kontrollitegevuse, teabe ja selle edastamise ning järelevalvega.
Iga liikmesriik seab, võttes arvesse oma põhiseaduslikke sätteid, akrediteeritud makseasutuste arvu piiriks mitte rohkem kui üks asutus riigi tasandil või, kui see on kohaldatav, üks asutus piirkonna kohta. Kui makseasutused luuakse piirkondlikul tasandil, peavad liikmesriigid siiski lisaks akrediteerima riiklikul tasandil makseasutuse selliste toetuskavade jaoks, mida nende iseloomu tõttu tuleb hallata riigi tasandil, või andma kõnealuste kavade haldamise volitused üle oma piirkondlikele makseasutustele.
Erandina teisest lõigust võivad liikmesriigid säilitada sama arvu makseasutusi, kui on akrediteeritud enne 20. detsembri 2013.
Komisjon esitab enne 2016. aasta lõppu Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande liidu makseasutuste süsteemi toimimise kohta, lisades vajaduse korral ka seadusandlikud ettepanekud.
3. Hiljemalt asjaomasele eelarveaastale järgneva aasta 15. veebruariks koostab akrediteeritud makseasutuse juht järgmised dokumendid:
a)
raamatupidamise aastaaruanne kulude kohta, mis on kantud nende akrediteeritud makseasutustele delegeeritud ülesannete täitmise käigus, millele on lisatud vajalik teave raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise kohta vastavalt artiklile 51;
b)
vahendite haldaja kinnitus raamatupidamisaruande täielikkuse, täpsuse ja õigsuse ning sisekontrollisüsteemide nõuetekohase toimimise kohta, võttes aluseks objektiivsed kriteeriumid, samuti raamatupidamisarvestuse aluseks olevate tehingute seaduslikkuse ja korrektsuse kohta;
c)
iga-aastane kokkuvõte lõplikest auditiaruannetest ja tehtud kontrollidest, sealhulgas süsteemides tuvastatud vigade ja nõrkuste olemuse ja ulatuse analüüs ning võetavad või kavandatavad parandusmeetmed.
Komisjon võib 15. veebruari tähtaega erandkorras asjaomase liikmesriigi taotluse alusel pikendada kõige rohkem kuni 1. märtsini.
4. Mitme makseasutuse akrediteerimise korral määrab liikmesriik avalik-õigusliku asutuse („koordineeriv asutus”), kellele ta paneb järgmised ülesanded:
a)
komisjonile esitatava teabe kogumine ja komisjonile edastamine;
b)
vastavalt vajadusele meetmete võtmine või koordineerimine, eesmärgiga kõrvaldada üldist laadi puudused ja teavitada komisjoni järelmeetmetest;
c)
liidu eeskirjade kooskõlastatud kohaldamise edendamine ja võimaluse korral tagamine.
Esimese lõigu punktis a osutatud finantsteabe töötlemisega seoses kohaldatakse koordineeriva asutuse suhtes liikmesriigipoolset eriakrediteerimist.
5. Kui akrediteeritud makseasutus ei täida või enam ei täida ühte või mitut lõikega 2 ettenähtud akrediteerimiskriteeriumit, tunnistab liikmesriik omal algatusel või komisjoni taotlusel akrediteeringu kehtetuks, kui makseasutus ei tee vajalikke kohandusi vastavalt probleemi tõsidusele kindlaks määratud tähtaja jooksul.
6. Makseasutused haldavad oma vastutusalasse kuuluvaid riikliku sekkumisega seotud toiminguid ja tagavad nende kontrolli ning neil lasub üldine vastutus kõnealuses valdkonnas.
Artikkel 8
Komisjoni volitused
1. Artikliga 7 ettenähtud süsteemi tõhusa toimimise tagamiseks on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 111 vastu delegeeritud õigusakte seoses järgnevaga:
a)
vastavalt artikli 7 lõigetes 2 ja 4 osutatud makseasutuste ja koordineerivate asutuste akrediteerimise miinimumtingimused;
b)
makseasutuste kohustused seoses riikliku sekkumisega, samuti eeskirjad nende haldus- ja kontrollialase pädevuse sisu kohta.
2. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega kehtestatakse eeskirjad seoses järgnevaga:
a)
makseasutuste ja koordineerivate asutuste akrediteerimise, akrediteeringu kehtetuks tunnistamise ja selle läbivaatamise menetlused ning makseasutuste akrediteeringu järelevalve menetlused;
b)
makseasutuse vahendite haldaja kinnituse aluseks olev töö ja kontrollid;
c)
artikli 7 lõikes 4 osutatud koordineeriva asutuse toimimine ja teabe esitamine komisjonile.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 9
Sertifitseerimisasutused
1. Sertifitseerimisasutus on liikmesriigi määratud avalik-õiguslik või eraõiguslik auditeerimisasutus. Juhul, kui see asutus on eraõiguslik auditeerimisasutus, ja kui kohaldatav liidu või liikmesriigi õigus seda nõuab, valib selle välja liikmesriik avaliku pakkumismenetluse teel. Sertifitseerimisasutus esitab kooskõlas rahvusvaheliselt aktsepteeritud auditeerimisstandarditega koostatud arvamuse, milles käsitletakse makseasutuse raamatupidamise aastaaruande täielikkust, täpsust ja õigsust, sisekontrollisüsteemi nõuetekohast toimimist ja selliste kulude seaduslikkust ja korrektsust, mille suhtes on taotletud komisjonilt hüvitamist. Kõnealuses arvamuses märgitakse ka, kas kontroll seab kahtluse alla väited, mis on esitatud vahendite haldaja kinnituses.
Sertifitseerimisasutus peab valdama vajalikku tehnilist oskusteavet. Sertifitseerimisasutus on oma tegevuses sõltumatu nii makseasutusest kui ka asjaomasest koordineerivast asutusest ning kõnealusele asutusele akrediteeringu andnud asutusest.
2. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega kehtestatakse eeskirjad seoses sertifitseerimisasutuste ülesannetega, sealhulgas kontrollidega, ning kõnealuste asutuste koostatavate sertifikaatide ja aruannete ning saatedokumentidega. Võttes arvesse vajadust saavutada integreeritud lähenemisviisi raames maksimaalne tõhusus tehingute kontrollimise ja ametliku auditeerimisotsuse osas, sätestatakse rakendusaktides ka:
a)
auditeerimispõhimõtted, millel põhinevad sertifitseerimisasutuste arvamused, sealhulgas riskihindamine, sisekontrollid ja nõutav auditi tõendusmaterjali tase;
b)
sertifitseerimisasutuste kasutatavad auditeerimismeetodid, võttes arvesse rahvusvahelisi auditeerimisstandardeid, et esitada oma arvamusi, sealhulgas vajaduse korral iga populatsiooni jaoks ühtse integreeritud valimi kasutamine ja kui see on asjakohane, võimalus osaleda koos makseasutustega kohapealsete kontrollide tegemisel.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 10
Makseasutuste tehtud maksete vastuvõetavus
Liit võib artikli 4 lõikes 1 ja artiklis 5 osutatud kulusid rahastada vaid juhul, kui need on kantud akrediteeritud makseasutuste poolt.
Artikkel 11
Täismaksed toetusesaajatele
Käesoleva määrusega ettenähtud rahastamisega seotud maksed makstakse toetusesaajatele välja täies ulatuses, kui liidu õiguses ei ole sõnaselgelt sätestatud teisiti.
III JAOTIS
PÕLLUMAJANDUSETTEVÕTETE NÕUSTAMISE SÜSTEEM
Artikkel 12
Põhimõte ja reguleerimisala
1. Liikmesriigid loovad põllumajandusmaa majandamist ja põllumajandusettevõtete juhtimist käsitleva toetusesaajate nõustamise süsteemi („põllumajandusettevõtete nõustamise süsteem”). Kõnealust põllumajandusettevõtete nõustamise süsteemi viivad ellu määratud avalik-õiguslikud ja/või valitud eraõiguslikud isikud.
2. Põllumajandusettevõtete nõustamise süsteem hõlmab vähemalt järgmist:
a)
VI jaotise I peatükis sätestatud kohustuslikest majandamisnõuetest ning maa heas põllumajandus- ja keskkonnaseisundis hoidmise standarditest tulenevad kohustused põllumajandusettevõtte tasandil;
b)
määruse (EL) nr 1307/2013 III jaotise3. peatükis sätestatud kliimat ja keskkonda säästvad põllumajandustavad ning põllumajandusmaa säilitamine, millele on osutatud määruse (EL) nr 1307/2013 artikli 4 lõike 1 punktis c;
c)
maaelu arengu programmides sätestatud põllumajandusettevõtte tasandi meetmed, mille eesmärk on põllumajandusettevõtete kaasajastamine, konkurentsivõime suurendamine, eri sektoritesse integreerimine, uuenduslikkus ja turule orienteeritus ning ettevõtluse edendamine;
d)
direktiivi 2000/60/EÜ artikli 11 lõike 3 rakendamiseks kindlaksmääratud nõuded toetusesaajate tasandil;
e)
liikmesriikide poolt määruse (EÜ) nr 1107/2009 artikli 55 rakendamiseks määratletud nõuded toetusesaajate tasandil, eelkõige direktiivi 2009/128/EÜ artiklis 14 osutatud nõue.
3. Põllumajandusettevõtete nõustamise süsteem võib hõlmata ka eelkõige järgmist:
a)
põllumajandusettevõtete tegevuse ümberkorraldamise ja nende majandustegevuse mitmekesistamise edendamine;
b)
riskijuhtimine ja asjakohaste ennetusmeetmete kasutuselevõtmine tegutsemiseks loodusõnnetuste, katastroofide ning looma- ja taimehaiguste korral;
c)
määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 28 lõikes 3 ja artikli 29 lõikes 2 osutatud siseriikliku õigusega kehtestatud miinimumnõuded;
d)
kliimamuutuste leevendamise ja nendega kohanemise, elurikkuse ja veekaitsega seotud teave vastavalt käesoleva määruse I lisas sätestatule.
Artikkel 13
Põllumajandusettevõtete nõustamise süsteemiga seonduvad erinõuded
1. Liikmesriigid tagavad, et põllumajandusettevõtete nõustamise süsteemi raames töötavad nõustajad on nõuetekohase kvalifikatsiooniga ja korrapäraselt koolitatud.
2. Liikmesriigid tagavad nõustamise ja kontrollide lahususe. Sellega seoses ning ilma et see piiraks sellise siseriikliku õiguse kohaldamist, milles käsitletakse üldsuse juurdepääsu dokumentidele, tagavad liikmesriigid, et artikli 12 lõikes 1 osutatud valitud ja määratud asutused ei avalikusta isiklikku või isikustatud teavet ega andmeid, mille nad on saanud oma nõustamistegevuse käigus, muudele isikutele kui asjaomase põllumajandusliku majapidamise juhtimise eest vastutavale toetusesaajale, välja arvatud juhul, kui nõustamistegevuse käigus on avastatud eeskirjade eiramisi või rikkumisi, mille puhul lasub liidu või siseriikliku õigusega sätestatud kohustus teavitada ametivõime, eelkõige kriminaalkuritegude puhul.
3. Asjaomane riigiasutus edastab peamiselt elektrooniliste vahendite kaudu potentsiaalsele toetusesaajale asjakohase loetelu artikli 12 lõikes 1 osutatud valitud ja määratud isikute kohta.
Artikkel 14
Juurdepääs põllumajandusettevõtete nõustamise süsteemile
Toetusesaajad ja põllumajandustootjad, kes ei saa toetust ÜPP raames, võivad kasutada põllumajandusettevõtete nõustamise süsteemi vabatahtlikult.
Ilma et see piiraks artikli 99 lõike 2 neljanda lõigu kohaldamist, võivad liikmesriigid siiski määrata objektiivsete kriteeriumide alusel toetusesaajate kategooriad, kellel on eelisjuurdepääs põllumajandusettevõtete nõustamise süsteemile, sealhulgas piiratud ressurssidega tegutsevad võrgustikud määruse (EL) nr 1305/2013 artiklite 53, 55 ja 56 tähenduses.
Sel juhul tagavad liikmesriigid, et eelistatakse neid põllumajandustootjaid, kelle juurdepääs muule nõuandeteenusele kui põllumajandusettevõtete nõustamise süsteemile on kõige rohkem piiratud.
Põllumajandusettevõtete nõustamise süsteemiga tagatakse, et toetusesaajatel on juurdepääs nõuandele, mis arvestab põllumajandusliku majapidamise konkreetset olukorda.
Artikkel 15
Komisjoni volitused
Komisjon võib vastu võtta rakendusakte, millega kehtestatakse eeskirjad põllumajandusettevõtete nõustamise süsteemi ühetaoliseks rakendamiseks, et muuta see süsteem täielikult toimivaks.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
IV JAOTIS
FONDIDE FINANTSJUHTIMINE
I PEATÜKK
EAGF
1. jagu
Kulude rahastamine
Artikkel 16
Eelarve ülemmäär
1. EAGFi kulude iga-aastane ülemmäär koosneb maksimumsummadest, mis on selle jaoks kindlaks määratud määrusega (EL, Euratom) nr 1311/2013.
2. Juhul kui liidu õigus näeb ette summad, mis tuleb lõikes 1 osutatud summadest maha arvata või neile juurde liita, võtab komisjon ilma artiklis 116 osutatud menetlust kohaldamata vastu liidu õiguses osutatud andmete põhjal EAGFi kuludeks eraldatava netosaldo.
Artikkel 17
Igakuised maksed
1. Komisjon teeb artikli 4 lõikes 1 osutatud kulude rahastamiseks vajalikud assigneeringud liikmesriikidele kättesaadavaks igakuiste maksetena, võttes aluseks akrediteeritud makseasutuste poolt võrdlusperioodil kantud kulud.
2. Kuni komisjoni igakuiste maksete ülekandmiseni koondavad liikmesriigid ise kuludeks vajalikud vahendid vastavalt oma akrediteeritud makseasutuste vajadustele.
Artikkel 18
Igakuiste maksete tegemise kord
1. Ilma et see piiraks artiklite 51 ja 52 kohaldamist, teeb komisjon igakuised maksed akrediteeritud makseasutuste poolt kantud kulude hüvitamiseks võrdluskuu jooksul.
2. Igakuised maksed kantakse liikmesriikidele üle hiljemalt kantud kulude järgse teise kuu kolmandal tööpäeval. 1.-15. oktoobrini liikmesriikide kantud kulusid loetakse tehtuks oktoobrikuus. 16.-31. oktoobrini kantud kulusid loetakse tehtuks novembrikuus.
3. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega määratakse kindlaks tema poolt igakuiselt tehtavad maksed, võttes aluseks liikmesriikide kuludeklaratsiooni ja vastavalt artikli 102 lõikele 1 esitatud teabe ning võttes arvesse artikli 41 kohaselt kohaldatavaid vähendusi ja peatamisi või muid korrektsioone. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.
4. Komisjon võib ilma artiklis 116 osutatud menetlust kohaldamata võtta vastu rakendusakte, millega määratakse kindlaks lisamaksed või mahaarvamised. Sel juhul teavitatakse sellest artikli 116 lõikes 1 osutatud komiteed selle järgmisel koosolekul.
Artikkel 19
Haldus- ja personalikulud
Fondiga ei kaeta liikmesriikide ja EAGFi toetuse saajate kantud haldus- ja personalikulusid.
Artikkel 20
Riikliku sekkumise kulud
1. Kui ühise turukorralduse raames ei ole riikliku sekkumise puhul kehtestatud kindlat summat ühiku kohta, siis rahastatakse asjaomast meedet EAGFist kogu liidus ühtsete standardsummade alusel, eelkõige kui tegemist on liikmesriikidest pärit rahaliste vahenditega, mida kasutatakse toodete kokkuostuks ning sekkumistoodete ladustamisest ja vajaduse korral töötlemisest tulenevateks materiaalseteks tehinguteks.
2. Riikliku ladustamise kulude EAGFi poolse rahastamise tagamiseks on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte seoses järgnevaga:
a)
liidu toetuse saamise tingimustele vastavate meetmete liigid ning hüvitamise tingimused;
b)
rahastamiskõlblikkuse tingimused ja arvutusmeetodid makseasutuste poolt tegelikult tuvastatud asjaolude alusel, komisjoni kehtestatud kindlamääraliste summade alusel või põllumajandusalaste sektoripõhiste õigusaktidega ettenähtud kindlamääraliste või mittekindlamääraliste summade alusel.
3. Selleks et tagada liidu eelarvesse EAGFi jaoks kirjendatud assigneeringute nõuetekohane haldamine, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte, millega kehtestatakse eeskirjad järgmise kohta: riikliku sekkumisega seotud toimingute maksumuse hindamine, riikliku sekkumise alla kuuluvate toodete kao või riknemise korral võetavad meetmed ja rahastatavate summade kindlaksmääramine.
4. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega kehtestatakse lõikes 1 osutatud summad Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.
Artikkel 21
Satelliidifotode hankimine
Komisjon ja liikmesriigid lepivad kokku kontrollideks vajalike satelliidifotode loetelus vastavalt iga liikmesriigi koostatud spetsifikaadile.
Komisjon edastab asjaomased satelliidifotod tasuta kontrolliasutustele või kontrolliasutusi esindama volitatud teenusepakkujatele.
Komisjon jääb satelliidifotode omanikuks ning nõuab need töö lõpuleviimisel tagasi. Komisjon võib ka nõuda, et võetaks ette töö tehnoloogiate ja töömeetodite täiustamiseks seoses põllumajandusmaa kontrolliga kaugseire teel.
Artikkel 22
Põllumajandusressursside seire
Artikli 6 punkti c alusel rahastatavate meetmete eesmärk on anda komisjonile vahendid, et:
a)
juhtida liidu põllumajandusturge ülemaailmses kontekstis;
b)
tagada nii põllumajandusmaa, sealhulgas agrometsanduse, kui ka põllukultuuride seisundi põllumajanduslik seire ja põllumajanduslik keskkonnaseire, et prognoosida eelkõige saagikust ja põllumajandustoodangut;
c)
jagada rahvusvahelises kontekstis juurdepääsu kõnealustele prognoosidele, näiteks ÜRO organisatsioonide või muude rahvusvaheliste ametite koordineeritavate algatustega seoses;
d)
suurendada maailmaturgude läbipaistvust ning
e)
tagada ka agrometeoroloogilise süsteemi tehnoloogiline järelevalve.
Artikli 6 punkti c kohaselt rahastatud meetmed hõlmavad ÜPP rakendamiseks ja seireks vajaliku teabe, sealhulgas satelliidipõhiste ja meteoroloogiliste andmete kogumist või hankimist; ruumiandmete infrastruktuuri ja veebisaidi loomist, ilmastikutingimuste alaste eriuuringute teostamist, mulla funktsionaalsuse jälgimise toetamiseks kasutatavat kaugseiret ning agrometeoroloogiliste ja ökonomeetriliste mudelite ajakohastamist. Vajaduse korral rakendatakse nimetatud meetmeid koostöös riiklike laborite ja asutustega.
Artikkel 23
Rakendamisvolitused
Komisjon võib võtta vastu rakendusakte, millega kehtestatakse:
a)
eeskirjad, milles käsitletakse artikli 6 punktide b ja c kohast rahastamist,
b)
menetlus, mille alusel võetakse artiklites 21 ja 22 osutatud meetmed seatud eesmärkide saavutamiseks;
c)
satelliidifotode ja meteoroloogiliste andmete hankimise, täiustamise ja kasutamise tingimused ning kohaldatavad tähtajad.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
2. jagu
Eelarvedistsipliin
Artikkel 24
Ülemmäärast kinnipidamine
1. Eelarvemenetluse ja eelarve täitmise ajal ei või EAGFi kuludega seotud assigneeringud ületada artiklis 16 osutatud summat.
Kõik komisjoni poolt esitatud ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu, nõukogu või komisjoni poolt vastu võetud õigusaktid, mis mõjutavad EAGFi eelarvet, peavad vastama artiklis 16 osutatud summale.
2. Kui liidu õigusega on liikmesriigiga seonduvate põllumajanduskulude puhul ettenähtud rahaline ülemmäär eurodes, hüvitatakse sellised kulud eurodes kindlaksmääratud ülemmäära ulatuses, ning artikli 41 kohaldamise korral koos vajalike kohandustega.
3. Määruse (EL) nr 1307/2013 artiklis 7 osutatud otsetoetuste riiklikke ülemmäärasid, mida on korrigeeritud käesoleva määruse artiklis 26 sätestatud kohandustega, käsitatakse rahaliste ülemmääradena eurodes.
Artikkel 25
Põllumajandussektori kriisireserv
Põllumajanduslikku tootmist või turustamist mõjutavate suurte kriiside korral põllumajandussektorile lisatoetuse andmiseks luuakse reserv (põllumajandussektori kriisireserv), vähendades iga aasta alguses artiklis 26 osutatud finantsdistsipliini mehhanismiga otsetoetusi.
Reservi kogusumma on 2 800 miljonit eurot, aastaste osamaksetega summas 400 miljonit eurot (2011. aasta hindades) ajavahemikul 2014-2020, ja see lisatakse määruse (EL, Euratom) nr 1311/2013 lisas sätestatud mitmeaastase finantsraamistiku rubriiki 2.
Artikkel 26
Finantsdistsipliin
1. Selle tagamiseks, et määruses (EL, Euratom) nr 1311/2013 sätestatud turuga seotud kulude ja otsetoetuste rahastamiseks kasutatavaid aastaseid ülemmäärasid ei ületataks, määratakse kindlaks otsetoetuste kohandamise määr („kohandamise määr”), kui asjaomase eelarveaasta vaheülemmäära raames rahastatavate meetmete prognoosid osutavad kohaldatava aastase ülemmäära ületamisele.
2. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepaneku kohandamise määra kohta hiljemalt selle kalendriaasta 31. märtsiks, mille suhtes kõnealust kohandamise määra kohaldatakse.
3. Kui Euroopa Parlament ja nõukogu ei ole kohandamise määra vastava aasta 30. juuniks kindlaks määranud, võtab komisjon vastu rakendusakti, millega kohandamise määr kindlaks määratakse, ning teavitab sellest viivitamata Euroopa Parlamenti ja nõukogu. Selline rakendusakt võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.
4. Kuni 1. detsembrini võib komisjon tema käsutuses oleva uue teabe alusel võtta vastu rakendusakte, millega kohandatakse lõike 2 või 3 kohaselt kindlaksmääratud kohandamise määra. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.
5. Erandina määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikli 169 lõike 3 neljandast lõigust maksavad liikmesriigid tagasi assigneeringud, mis on määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikli 169 lõike 3 kohaselt üle kantud lõplikele vahendite saajatele, kelle suhtes sellel eelarveaastal, millesse assigneeringud üle kantakse, kohaldatakse kohandamise määra.
Esimeses lõigus osutatud tagasimakset kohaldatakse üksnes lõplikele toetusesaajatele nendes liikmesriikides, kus eelmisel eelarveaastal kohaldati finantsdistsipliini.
6. Komisjon võib vastu võtta rakendusakte, millega kehtestatakse tingimused assigneeringute suhtes, mis on kantud üle määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikli 169 lõike 3 kohaselt käesoleva määruse artikli 4 lõike 1 punktis b osutatud kulude rahastamiseks. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.
7. Käesoleva artikli kohaldamisel võetakse artiklis 25 osutatud põllumajandussektori kriisireservi summat arvesse kohandamise määra kindlaksmääramisel. Summad, mida ei tehta eelarveaasta lõpuks kriisimeetmete jaoks kättesaadavaks, makstakse välja kooskõlas käesoleva artikli lõikega 5.
Artikkel 27
Eelarvedistsipliini kord
1. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule N eelarveaasta eelarveprojektiga samaaegselt oma prognoosid eelarveaastate N - 1, N ja N + 1 kohta.
2. Kui N eelarveaasta eelarveprojekti koostamise ajal tundub, et on oht artiklis 16 osutatud summat N eelarveaasta kohta ületada, teeb komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule või nõukogule ettepaneku rakendada vajalikke meetmeid, et tagada kõnealusest summast kinnipidamine.
3. Kui mis tahes ajal on komisjoni hinnangul oht artiklis 16 osutatud summat ületada ja kui komisjon ei saa oma pädevuse piires võtta asjakohaseid meetmeid olukorra parandamiseks, pakub ta välja muud meetmed, mille abil tagada osutatud summast kinnipidamine. Kõnealused meetmed võetakse vastu nõukogu poolt, kui asjakohase meetme õiguslik alus on ELi toimimise lepingu artikli 43 lõige 3, või Euroopa Parlamendi ja nõukogu poolt, kui asjakohase meetme õiguslik alus on ELi toimimise lepingu artikli 43 lõige 2.
4. Kui N eelarveaasta lõpul liikmesriikide hüvitamistaotlused ületavad või tõenäoliselt ületavad artiklis 16 osutatud summat, siis komisjon:
a)
võtab nimetatud taotlused arvesse proportsionaalselt liikmesriikide poolt esitatud taotlustega ja olemasoleva eelarve piires ning võtab vastu rakendusaktid, millega määratakse ajutiselt kindlaks asjaomase kuu maksete summa;
b)
määrab kõikide liikmesriikide jaoks hiljemalt N + 1 eelarveaasta 28. veebruariks kindlaks nende N eelarveaasta liidu rahastamise seisu;
c)
võtab vastu rakendusaktid, millega määratakse kindlaks liidu rahastamise kogusumma liikmesriikide kaupa, tuginedes liidu rahastamise ühtsele määrale igakuisteks makseteks määratud eelarvelimiidi piires;
d)
maksab hiljemalt N + 1 aasta märtsi kuumaksega välja hüvitised liikmesriikidele.
Esimese lõigu punktides a ja c osutatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.
Artikkel 28
Varajase hoiatamise ja seiresüsteem
Selle tagamiseks, et artiklis 16 osutatud eelarve ülemmäära ei ületataks, rakendab komisjon EAGFi kulude suhtes igakuist varajase hoiatamise ja seiresüsteemi.
Iga eelarveaasta algul määrab komisjon sel eesmärgil kindlaks igakuiste kulude profiilid, tuginedes vajaduse korral kolme eelnenud aasta keskmistele igakuistele kuludele.
Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule korrapäraselt aruande, milles analüüsitakse profiilidega seoses kantud kulude arengut ja mis sisaldab hinnangut jooksva eelarveaasta prognoositavale eelarve täitmisele.
Artikkel 29
Viitekursid
1. Kui komisjon võtab vastu eelarveprojekti või eelarveprojekti põllumajanduskulutusi käsitleva kirjaliku muutmisettepaneku, kasutab ta EAGFi eelarve prognooside tegemiseks euro ja USA dollari keskmist vahetuskurssi turul viimase kvartali jooksul, mis lõppes vähemalt 20 päeva enne eelarvedokumendi vastuvõtmist komisjoni poolt.
2. Kui komisjon võtab vastu täiendus- või paranduseelarve projekti või selle kirjaliku muutmisettepaneku ning kui vastavates dokumentides käsitletakse artikli 4 lõike 1 punktis a osutatud meetmetega seotud assigneeringuid, kasutab komisjon:
a)
euro ja USA dollari keskmist vahetuskurssi, mis reaalselt turul registreeriti alates eelneva eelarveaasta 1. augustist kuni viimase kvartali lõpuni, mis lõppes vähemalt 20 päeva enne eelarvedokumendi vastuvõtmist komisjoni poolt ning hiljemalt jooksva eelarveaasta 31. juulil; ning
b)
järelejäänud eelarveaasta prognoosina keskmist vahetuskurssi, mis reaalselt registreeriti viimase kvartali jooksul, mis lõppes vähemalt 20 päeva enne eelarvedokumendi vastuvõtmist komisjoni poolt.
II PEATÜKK
Eafrd
1. jagu
Eafrd üldsätted
Artikkel 30
Topeltrahastamise vältimine
EAFRDst rahastatavaid kulusid ei tohi katta liidu eelarvest ühegi teise rahastamisvahendiga.
Artikkel 31
Kõikide maksete suhtes kohaldatavad sätted
1. Kooskõlas määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 77 lõikega 1 ei ületa käesoleva määruse artiklis 5 osutatud EAFRD osalusena tehtavad komisjoni maksed eelarvelisi kulukohustusi.
Kõnealused maksed kuuluvad varaseima avatud eelarvelise kulukohustuse juurde.
2. Kohaldatakse määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artiklit 84.
2. jagu
Maaelu arengu programmide rahastamine
Artikkel 32
EAFRD rahaline osalus
Maaelu arengu programmide kuludega seonduv EAFRD rahaline osalus määratakse iga programmi puhul kindlaks EAFRDst antavaid maaelu arengu toetusi käsitlevate liidu õiguses kehtestatud ülemmäärade ulatuses.
Artikkel 33
Eelarvelised kulukohustused
Maaelu arengu programmidega seotud liidu eelarveliste kulukohustustega seoses kohaldatakse määruse (EL) nr 1303/2013 artiklit 76.
3. jagu
Rahaline osalus maaelu arengu programmides
Artikkel 34
Maaelu arengu programmide maksete suhtes kohaldatavad sätted
1. Artiklis 5 osutatud kulude rahastamiseks vajalikud assigneeringud tehakse liikmesriikidele kättesaadavaks eel-, vahe- ja lõppmaksena, vastavalt käesolevas jaos esitatud kirjeldusele.
2. Eelmakse ja vahemaksete kogusumma ulatub maksimaalselt 95 %ni EAFRD osalusest igas maaelu arengu programmis.
Kui 95 % ülemmäär on saavutatud, jätkavad liikmesriigid maksetaotluste edastamist komisjonile.
Artikkel 35
Eelmaksete kord
1. Maaelu arengu programmi heakskiitva komisjoni otsuse järel teeb komisjon kogu programmitöö perioodiks liikmesriigile esialgse eelmakse. Esialgse eelrahastamise summa tasutakse osamaksetena järgmiselt:
a)
2014. aastal: 1 % programmile terveks programmitöö perioodiks EAFRDst eraldatava toetuse summast ning 1,5 % programmile terveks programmitöö perioodiks EAFRDst eraldatava toetuse summast, kui liikmesriik on saanud alates 2010. aastast finantsabi kooskõlas ELi toimimise lepingu artiklitega 122 ja 143 või on saanud finantsabi Euroopa Finantsstabiilsuse Fondist või saab finantsabi 31. detsembril 2013 kooskõlas ELi toimimise lepingu artiklitega 136 ja 143;
b)
2015. aastal: 1 % programmile terveks programmitöö perioodiks EAFRDst eraldatava toetuse summast ning 1,5 % programmile terveks programmitöö perioodiks EAFRDst eraldatava toetuse summast, kui liikmesriik on saanud alates 2010. aastast finantsabi kooskõlas ELi toimimise lepingu artiklitega 122 ja 143 või on saanud finantsabi Euroopa Finantsstabiilsuse Fondist või saab finantsabi 31. detsembril 2014 kooskõlas ELi toimimise lepingu artiklitega 136 ja 143;
c)
2016. aastal: 1 % programmile terveks programmitöö perioodiks EAFRDst eraldatava toetuse summast.
Kui maaelu arengu programm võetakse vastu 2015. aastal või hiljem, tasutakse varasemad osamaksed vastavalt vastuvõtmise aastal.
2. Kui kulusid ei kanta ning maaelu arengu programmi raames ei saadeta ühtegi kuludeklaratsiooni 24 kuu jooksul alates eelmakse esimese osa väljamaksmisest, makstakse eelmakse kogusumma komisjonile tagasi.
3. Eelmakse intressid kuuluvad vastava maaelu arengu programmi juurde ja arvestatakse maha kulude lõppdeklaratsioonis esitatud avalikest kulutustest.
4. Eelmakse kogusumma kontrollitakse ja kiidetakse heaks vastavalt käesoleva määruse artiklis 51 osutatud menetlusele enne maaelu arengu programmi lõpetamist.
Artikkel 36
Vahemaksed
1. Vahemakseid tehakse iga maaelu arengu programmi puhul. Need arvutatakse, kohaldades iga meetme kaasrahastamise määra selle meetme raames kantud avalike kulutuste suhtes, nagu on osutatud määruse (EL) nr 1305/2013 artiklis 59.
2. Komisjon teeb vahemakseid vastavalt vahendite olemasolule ja võttes arvesse artikli 41 kohaselt kohaldatavaid vähendamisi või peatamisi, et hüvitada akrediteeritud makseasutuste poolt programmide rakendamisel kantud kulud.
3. Komisjon teeb vahemakse, kui täidetud on järgmised nõuded:
a)
akrediteeritud makseasutuse allkirjastatud kuludeklaratsioon edastatakse komisjonile vastavalt artikli 102 lõike 1 punktile c;
b)
EAFRD osaluse kogusummat igas meetmes ei ületata kordagi asjaomase programmi kehtivusajal;
c)
komisjonile edastatakse maaelu arengu programmi rakendamist käsitlev viimane iga-aastane eduaruanne.
4. Komisjon teavitab viivitamata akrediteeritud makseasutust või koordineerivat asutust (kui selline asutus on määratud), kui mõni lõikes 3 sätestatud nõue ei ole täidetud. Kui mõnda lõike 3 punktis a või c sätestatud nõuet ei ole järgitud, ei võeta kuludeklaratsiooni vastu.
5. Ilma et see piiraks artiklite 51 ja 52 kohaldamist, teeb komisjon vahemaksed 45 päeva jooksul alates käesoleva artikli lõikes 3 sätestatud nõuetele vastava kuludeklaratsiooni registreerimisest.
6. Akrediteeritud makseasutused koostavad ja edastavad kas otse või koordineeriva asutuse vahendusel (kui selline asutus on määratud) komisjonile maaelu arengu programmidega seotud kulude vahedeklaratsioonid komisjoni poolt määratava tähtaja jooksul.
Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega määratakse akrediteeritud makseasutuste jaoks kindlaks tähtaeg, mille jooksul tuleb kõnealune kulude vahedeklaratsioon esitada. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
Kuludeklaratsioonid hõlmavad makseasutuste kantud kulusid iga asjaomase ajavahemiku jooksul. Kui määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 65 lõikes 9 osutatud kulusid ei saa komisjonile asjaomasel ajavahemikul deklareerida, kuna programmi muudatus ootab veel komisjoni heakskiitu, võib need siiski deklareerida järgnevatel ajavahemikel.
Vahepealsed kuludeklaratsioonid, milles käsitletakse pärast 16. oktoobrit kantud kulusid, kantakse järgneva aasta eelarvesse.
7. Kohaldatakse määruse (EL) nr 1303/2013 artiklit 83.
Artikkel 37
Lõppmakse ja programmi lõpetamine
1. Komisjon teeb lõppmakse vastavalt vahendite olemasolule pärast maaelu arengu programmi rakendamist käsitleva viimase iga-aastase eduaruande kättesaamist, võttes aluseks kehtiva rahastamiskava, asjaomase maaelu arengu programmi viimase rakendusaasta raamatupidamisaruanded ning vastava kontrollimise ja heakskiitmise otsuse. Nimetatud raamatupidamisaruanded esitatakse komisjonile hiljemalt kuus kuud pärast määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 65 lõikes 2 osutatud kulude rahastamiskõlblikkuse viimast kuupäeva ning need hõlmavad makseasutuse poolt kantud kulusid kuni kulude rahastamiskõlblikkuse viimase kuupäevani.
2. Lõppmakse tehakse hiljemalt kuus kuud pärast seda, kui komisjon leiab, et käesoleva artikli lõikes 1 osutatud teave ja dokumendid on kättesaadud ning viimane raamatupidamise aastaaruanne on kontrollitud ja heaks kiidetud. Pärast lõppmakse tegemist allesjäänud kohustused vabastatakse komisjoni poolt kuue kuu jooksul, ilma et see piiraks artikli 38 lõike 5 kohaldamist.
3. Kui komisjonile ei esitata lõikes 1 sätestatud tähtajaks viimast iga-aastast eduaruannet ning programmi viimase rakendusaasta raamatupidamisaruannete kontrollimiseks ja heakskiitmiseks vajalikke dokumente, kaasneb sellega lõppmakse automaatne kohustustest vabastamine vastavalt artiklile 38.
Artikkel 38
Automaatne kohustustest vabastamine maaelu arengu programmide puhul
1. Komisjon vabastab automaatselt kohustusest kõik maaelu arengu programmi tarbeks mõeldud eelarveliste kulukohustuste osad, mida ei ole kasutatud eel- või vahemaksete tegemiseks või mille kohta ei ole komisjonile seoses kantud kuludega eelarveliste kulukohustuste aastale järgneva kolmanda aasta 31. detsembriks esitatud ühtegi artikli 36 lõikes 3 sätestatud nõuetele vastavat kuludeklaratsiooni.
2. Eelarveliste kulukohustuste see osa, mis on määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 65 lõikes 2 osutatud kulude rahastamiskõlblikkuse viimasel kuupäeval veel avatud ning mille kohta ei ole kuue kuu jooksul pärast nimetatud kuupäeva esitatud ühtegi kuludeklaratsiooni, vabastatakse automaatselt kohustustest.
3. Edasilükkava mõjuga kohtu- või haldusmenetluse korral katkestatakse lõikes 1 või 2 osutatud automaatne kohustustest vabastamine asjaomaste tegevustega seotud summa ulatuses nimetatud kohtu- või haldusmenetluse ajaks, tingimusel et komisjon saab liikmesriigilt põhjendatud teatise N + 3 aasta 31. detsembriks.
4. Automaatse kohustustest vabastamise summade puhul ei võeta arvesse:
a)
eelarveliste kulukohustuste osa, mille kohta on esitatud kuludeklaratsioon, kuid mille hüvitamist on komisjon N + 3 aasta 31. detsembril vähendanud või on selle peatatud;
b)
eelarveliste kulukohustuste osa, mida makseasutus ei ole saanud maksta vääramatu jõu tõttu, millel on tõsised tagajärjed maaelu arengu programmi rakendamisele. Vääramatut jõudu põhjusena esitavad riigiasutused peavad tõendama selle otsest mõju programmi või selle osa elluviimisele.
Liikmesriigid saadavad esimeses lõigus osutatud erandite kohta komisjonile teabe hiljemalt 31. jaanuariks seoses summaga, mis deklareeriti eelneva aasta lõpuks.
5. Komisjon teavitab liikmesriike aegsasti automaatse kohustustest vabastamise rakendamise ohust. Komisjon teavitab neid oma valduses olevale teabele vastavast asjaomasest summast. Liikmesriikidel on teabe kättesaamisest alates aega kaks kuud kõnealuse summaga nõustumiseks või oma märkuste esitamiseks. Komisjon teostab automaatse kohustustest vabastamise hiljemalt üheksa kuud pärast lõigete 1-3 kohaldamisest tuleneva viimase tähtaja möödumist.
6. Automaatse kohustustest vabastamise korral vähendatakse EAFRD osalust kõnealuse aasta asjaomastes maaelu arengu programmides automaatselt vabastatud kulukohustuste summa võrra. Liikmesriik esitab komisjonile heakskiitmiseks muudetud rahastamiskava, millega jaotatakse toetuse vähendus meetmete vahel. Vastasel korral vähendab komisjon igale meetmele eraldatud summasid proportsionaalselt.
III PEATÜKK
Ühissätted
Artikkel 39
Põllumajanduslik eelarveaasta
Ilma et see piiraks komisjoni poolt artikli 46 lõike 6 punkti a kohaselt kehtestatud ning kuludeklaratsioone ja riikliku sekkumisega seotud tulu käsitlevate erisätete kohaldamist, hõlmab põllumajanduslik eelarveaasta tehtud kulusid ja saadud tulusid, mille makseasutused kannavad fondide eelarve raamatupidamisarvestusse seoses eelarveaastaga N, mis algab aasta N-1 16. oktoobril ja lõpeb aasta N 15. oktoobril.
Artikkel 40
Maksetähtaegadest kinnipidamine
Kui maksetähtajad on liidu õigusega ette nähtud, toob see, kui makseasutused teevad makse enne varaseimat võimalikku maksekuupäeva või pärast hiliseimat võimalikku maksekuupäeva kaasa selle, et liit ei rahasta neid makseid, välja arvatud kindlaksmääratavatel juhtudel, tingimustel ja piirides vastavalt proportsionaalsuse põhimõttele.
Selleks et teha enne või pärast varaseimat võimalikku maksekuupäeva kantud kulud rahastamiskõlblikeks liidu rahastamise seisukohalt, piirates samal ajal selle rahalist mõju, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte, millega nähakse ette erand esimeses lõigus sätestatud eeskirjast.
Artikkel 41
Igakuiste ja vahemaksete vähendamine ja peatamine
1. Kui kuludeklaratsioonid või artiklis 102 osutatud teave võimaldavad komisjonil järeldada, et kulusid kandnud asutused ei ole akrediteeritud makseasutused, liidu õiguses kindlaksmääratud maksetähtaegadest või ülemmääradest ei ole kinni peetud või kulusid ei ole muidu kantud liidu eeskirjade kohaselt, võib komisjon igakuiseid või vahemakseid asjaomasele liikmesriigile vähendada või need peatada rakendusaktidega, mis puudutavad artikli 18 lõikes 3 osutatud igakuiseid makseid või mis on võetud artiklis 36 osutatud vahemaksete raames, olles andnud liikmesriigile märkuste esitamise võimaluse.
Kui kuludeklaratsioonid või artiklis 102 osutatud teave ei võimalda komisjonil järeldada, et kulusid on kantud liidu eeskirjade kohaselt, taotleb komisjon asjaomaselt liikmesriigilt lisateavet ja märkuste esitamist ajavahemiku jooksul, mis ei tohi olla lühem kui 30 päeva. Kui liikmesriik ei vasta kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul komisjoni taotlusele või kui vastus loetakse mitterahuldavaks või kui see näitab, et kulusid ei ole kantud liidu eeskirjade kohaselt, võib komisjon igakuiseid või vahemakseid asjaomasele liikmesriigile vähendada või need peatada rakendusaktidega, mis puudutavad artikli 18 lõikes 3 osutatud igakuiseid makseid või mis on võetud artiklis 36 osutatud vahemaksete raames.
2. Komisjon võib võtta vastu rakendusaktid, millega vähendatakse liikmesriigi igakuiseid või vahemakseid või need peatatakse, kui kõnealuse riikliku kontrollisüsteemi üks keskne või mitu keskset osa puuduvad täielikult või ei toimi tõhusalt, sest on tuvastatud tõsiseid ja püsivaid puuduseid või eeskirjadevastaselt tehtud maksete tagasinõudmise süsteemis on sarnaseid suuri puudusi, ja kui on täidetud üks järgmistest tingimustest:
a)
esimeses lõigus osutatud puudused on püsivad ning nende alusel on võetud vastu vähemalt kaks artikli 52 kohast rakendusakti, millega jäeti asjaomase liikmesriigi kulud liidu rahastamisest välja; või
b)
komisjon on seisukohal, et kõnealune liikmesriik ei suuda võtta vajalikke parandusmeetmeid lähitulevikus, kooskõlas tegevuskavaga, mis sisaldab selgeid edunäitajaid, mis kehtestatakse komisjoniga konsulteerides.
Vähendamist või peatamist kohaldatakse makseasutuse poolt kantud kulude suhtes, mille puhul esinevad puudused, käesolevas lõikes osutatud rakendusaktidega kindlaksmääratava tähtaja jooksul, mis ei ole pikem kui 12 kuud. Kui vähendamise või peatamise tingimused on jätkuvalt täidetud, võib komisjon võtta vastu rakendusaktid kõnealuse tähtaja pikendamiseks täiendavate tähtaegade võrra, mille kestus kokku ei ületa 12 kuud.. Vähendamist või peatamist ei jätkata, kui kõnealused tingimused ei ole enam täidetud.
Käesolevas lõikes ettenähtud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.
Enne käesolevas lõikes osutatud rakendusaktide vastuvõtmist teatab komisjon oma kavatsusest asjaomasele liikmesriigile ja taotleb ta vastust ajavahemiku jooksul, mis ei tohi olla lühem kui 30 päeva.
Rakendusaktid, millega määratakse artikli 18 lõike 3 kohaselt kindlaks igakuised maksed või artikli 36 kohaselt vahemaksed, peavad võtma arvesse käesoleva lõike alusel vastu võetavaid rakendusakte.
3. Käesoleva artikli kohaseid vähendamisi ja peatamisi kohaldatakse kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, ilma et need piiraks artiklite 51 ja 52 kohaldamist.
4. Käesoleva artikli kohane vähendamine ja peatamine ei piira määruse (EL) nr 1303/2013 artiklite 19, 22 ja 23 kohaldamist.
Määruse (EL) nr 1303/2013 artiklites 19 ja 22 osutatud peatamisi kohaldatakse käesoleva artikli lõikes 2 sätestatud korras.
Artikkel 42
Maksete peatamine teabe hilise esitamise korral
Kui põllumajandusalaste sektoripõhiste õigusaktidega on nõutud, et liikmesriigid peavad kindlaksmääratud tähtaja jooksul esitama teabe artikli 59 kohaselt läbiviidud kontrollide arvu ja tulemuste kohta ning juhul kui liikmesriigid ületavad kõnealuse tähtaja, võib komisjon peatada artiklis 18 osutatud igakuised maksed või artiklis 36 osutatud vahemaksed, tingimusel et komisjon on liikmesriikidele aegsasti enne vaatlusperioodi algust teinud kättesaadavaks kogu teabe, kõik vormid ja selgitused, mida nad asjakohase statistilise teabe koostamise jaoks vajavad. Peatatav summa ei ületa 1,5 % kulutustest, mille kohta ei ole õigeaegselt saadetud asjakohast teavet. Peatamist kohaldades tegutseb komisjon kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, võttes arvesse hilinemise ulatust. Eelkõige tuleks arvesse võtta seda, kas teabe hiline esitamine seab ohtu iga-aastase eelarve täitmisele heakskiidu andmise mehhanismi. Enne igakuiste maksete peatamist teavitab komisjon kirjalikult sellest asjaomast liikmesriiki. Komisjon maksab kinnipeetud summad tagasi, kui ta on saanud asjaomaselt liikmesriigilt statistilise teabe, tingimusel et kättesaamise kuupäev ei ole hilisem kui järgneva aasta 31. jaanuar.
Artikkel 43
Sihtotstarbelised tulud
1. Sihtotstarbeliste tuludena määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikli 21 tähenduses käsitatakse järgnevat:
a)
summad, mis artikli 40 ja artikli 51 EAGFi kuludega seoses ning artiklite 52 ja 54 kohaldamise tulemusena tuleb maksta liidu eelarvesse, kaasa arvatud nendega kaasnevad intressid;
b)
summad, mis saadakse või nõutakse sisse määruse (EÜ) nr 1234/2007 II osa I jaotise III peatüki III jao alusel;
c)
summad, mis on saadud karistuste tulemusena vastavalt liidu põllumajandusalastes sektoripõhistes õigusaktides sätestatud erieeskirjadele, kui nimetatud õigusaktides ei ole selgelt sätestatud, et liikmesriigid võivad nimetatud summad endale jätta;
d)
EAGFi kulude puhul summad, mis vastavad VI jaotise II peatükis sätestatud nõuetele vastavuse eeskirjade kohaselt kohaldatud karistustele;
e)
ÜPP (välja arvatud maaelu areng) raames vastuvõetud liidu õiguse kohaselt esitatud tagatised ja deposiidid, millest jäädakse järgnevalt ilma. Liikmesriigid säilitavad siiski kaotatud tagatised, mis on esitatud ekspordi- või impordilitsentside väljastamise või pakkumismenetluse raames selle tagamiseks, et pakkujad esitavad ainult tõsiseltvõetavaid pakkumisi.
2. Lõikes 1 osutatud summad makstakse liidu eelarvesse ja taaskasutamise korral võib neid kasutada ainult EAGFi või EAFRD kulude rahastamiseks.
3. Käesolevat määrust kohaldatakse mutatis mutandis lõikes 1 osutatud sihtotstarbelise tulu suhtes.
4. EAGFi puhul kohaldatakse käesolevas määruses osutatud sihtotstarbeliste tulude kirjendamise suhtes mutatis mutandis määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikleid 170 ja 171.
Artikkel 44
Eraldi arvepidamine
Iga makseasutus peab eraldi arvestust liidu eelarvesse fondide jaoks kirjendatud assigneeringute üle.
Artikkel 45
Teavitusmeetmed
1. Artikli 6 punkti e kohaselt rahastatava teavitamise eesmärk on eelkõige aidata kaasa ÜPP selgitamisele, rakendamisele ja arendamisele ning tõsta üldsuse teadlikkust selle sisust ja eesmärkidest, taastada kriiside järgselt teavituskampaaniate kaudu tarbijate usaldust, teavitada põllumajandustootjaid ja teisi maapiirkondades tegutsevaid isikuid ning edendada Euroopa põllumajandusmudelit ja aidata kodanikel seda mõista.
Teavituse eesmärk on ÜPPst tõese ülevaate andmiseks levitada liidus ja liidust väljaspool ühtset, objektiivset ja terviklikku teavet.
2. Lõikes 1 osutatud meetmed võivad olla:
a)
kolmandate isikute esitatud iga-aastased tööprogrammid või muud erimeetmed;
b)
komisjoni algatusel rakendatud meetmed.
Seejuures jäetakse välja õigusaktidega nõutavad meetmed ning liidu mõne teise meetme raames juba toetust saavad meetmed.
Punktis b osutatud meetmete rakendamiseks võivad komisjoni abistada väliseksperdid.
Esimeses lõigus osutatud meetmed peavad samuti aitama kaasa liidu poliitiliste prioriteetide propageerimisele, tingimusel et need on seotud käesoleva määruse üldeesmärkidega.
3. Komisjon avaldab iga aasta 31. oktoobriks toetustaotluste esitamise kutse määruses (EL, Euratom) nr 966/2012 sätestatud tingimuste kohaselt.
4. Käesoleva artikli alusel kavandatud ja rakendatud meetmetest teavitatakse artikli 116 lõikes 1 osutatud komiteed.
5. Komisjon esitab iga kahe aasta tagant Euroopa Parlamendile ja nõukogule käesoleva artikli rakendamise kohta aruande.
Artikkel 46
Komisjoni volitused
1. Selleks et võtta arvesse tulusid, mida makseasutused koguvad liidu eelarvesse, tehes liikmesriikide edastatud kuludeklaratsioonide alusel makseid, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte seoses tingimustega, mille alusel hüvitatakse fondide raames tehtud teatavaid kulusid ja saadud tulusid.
2. Kui liidu eelarvet ei ole eelarveaasta alguseks vastu võetud või kui kohustuste kogusumma ületab määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikli 170 lõikega 3 kehtestatud määra, on komisjonil õigus võtta kooskõlas käesoleva määruse artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte kohustustele ja summade maksmisele kohaldatava meetodi kohta, et kehtestada liikmesriikidele ettenähtud assigneeringute võrdne jaotamine.
3. Selleks et kontrollida liikmesriikide esitatud ja kuludega seotud andmete või muu käesoleva määrusega ettenähtud teabe ühtsus, on komisjonil juhul, kui ei täideta artikli 102 kohast komisjoni teavitamise kohustust, õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte, milles käsitletakse artiklis 42 osutatud liikmesriikidele makstavate igakuiste maksete edasilükkamist seoses EAGFi kuludega ja tingimusi, mille alusel vähendatakse või peatatakse kõnealuses artiklis osutatud vahemakseid liikmesriikidele EAFRD raames.
4. Proportsionaalsuse põhimõtte järgimise tagamiseks artikli 42 kohaldamisel on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte seoses eeskirjadega, milles käsitletakse järgnevat:
a)
artikli 42 alla kuuluvate meetmete loetelu;
b)
kõnealuses artiklis osutatud maksete peatamise määr.
5. Komisjon võib võtta vastu rakendusaktid, millega sätestatakse artikliga 44 ettenähtud kohustuse täiendavad eeskirjad ja makseasutuste raamatupidamisarvestusse kirjendatavate üksikasjade suhtes kohaldatavad eritingimused. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
6. Komisjon võib võtta vastu rakendusaktid, millega sätestatakse eeskirjad seoses järgnevaga:
a)
riikliku ladustamisega seotud sekkumismeetmete rahastamine ja raamatupidamisarvestus ning muud fondide poolt rahastatavad kulud;
b)
automaatse kohustustest vabastamise korra rakendamise tingimused;
c)
menetlus ja muud praktilised üksikasjad artiklis 42 sätestatud mehhanismi nõuetekohaseks toimimiseks.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
IV PEATÜKK
Raamatupidamisarvestuse kontrollimine ja heakskiitmine
I jagu
Üldsätted
Artikkel 47
Komisjoni kohapealsed kontrollid
1. Ilma et see piiraks liikmesriikide poolt vastavalt riiklikele õigus- ja haldusnormidele või ELi toimimise lepingu artiklile 287 läbiviidud kontrolli või ELi toimimise lepingu artikli 322 või nõukogu määruse (Euratom, EÜ) nr 2185/96 (30) alusel korraldatud kontrolli, võib komisjon viia liikmesriikides läbi kohapealseid kontrolle, et teha kindlaks eelkõige järgmist:
a)
haldustavade vastavus liidu eeskirjadele;
b)
vajalike tõendavate dokumentide olemasolu ja nende vastavus EAGFi või EAFRD rahastatud tegevustele;
c)
EAGFi või EAFRD rahastatud tegevuste rakendamise ja kontrolli tingimused;
d)
kas makseasutus vastab artikli 7 lõikes 2 kehtestatud akrediteerimiskriteeriumidele ja kas liikmesriik kohaldab nõuetekohaselt artikli 7 lõike 5 sätteid.
Komisjoni poolt komisjoni nimel kohapealset kontrolli läbi viima volitatud isikutel või komisjoni ametnikel, kes tegutsevad neile antud pädevuse piires, on juurdepääs raamatupidamisdokumentidele ja kõigile teistele dokumentidele, kaasa arvatud elektroonilisel andmekandjal koostatud või sellel saadud ja säilitatud dokumentidele ja metaandmetele, mis on seotud EAGFi või EAFRD rahastatud kuludega.
Kohapealse kontrolli läbiviimise volitused ei mõjuta siseriiklike sätete kohaldamist, mille kohaselt peavad teatavate toimingutega tegelema siseriikliku õiguse alusel selleks spetsiaalselt määratud ametnikud. Ilma et see piiraks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 883/2013 (31) ja määruse (Euratom, EÜ) nr 2185/96 erisätteid, ei osale komisjoni poolt komisjoni nimel tegusema volitatud isikud muu hulgas koduvisiitidel või isikute ametlikul küsitlemisel asjaomase liikmesriigi õiguse alusel. Neil on siiski juurdepääs sellisel viisil saadud teabele.
2. Komisjon teavitab kohapealsest kontrollist aegsasti asjaomast liikmesriiki või liikmesriiki, kelle territooriumil kontroll läbi viiakse, võttes arvesse makseasutusele kontrollide korraldamisest tulenevat haldusmõju. Asjaomase liikmesriigi esindajad võivad sellises kontrollis osaleda.
Komisjoni taotlusel ja liikmesriigi nõusolekul viivad kõnealuse liikmesriigi pädevad asutused läbi täiendavaid kontrolle või uuringuid seoses käesoleva määrusega hõlmatud tegevustega. Komisjoni ametnikud või komisjoni poolt tema nimel tegutsema volitatud esindajad võivad sellises kontrollis osaleda.
Kontrolli parandamiseks võib komisjon asjaomaste liikmesriikide nõusolekul teatavate kontrolli või uuringute puhul taotleda abi nimetatud liikmesriikide asutustelt.
Artikkel 48
Juurdepääs teabele
1. Liikmesriigid teevad komisjonile kättesaadavaks kogu fondide tõrgeteta toimimiseks vajaliku teabe ja võtavad kõik vajalikud meetmed, et lihtsustada kontrolli, sealhulgas kohapealseid kontrolle, mida komisjon peab vajalikuks liidu rahastamise haldamise raames.
2. Liikmesriigid edastavad komisjonile selle nõudmisel ÜPPga seotud liidu õigusaktide rakendamiseks vastuvõetud õigus- ja haldusnormid, kui need õigusaktid mõjutavad rahaliselt EAGFi või EAFRD-d.
3. Liikmesriigid teevad komisjonile kättesaadavaks kogu teabe tuvastatud eeskirjade eiramise ja oletatavate pettusejuhtumite kohta ning teabe nimetatud eeskirjade eiramise ja pettustega seoses alusetute maksete tagasinõudmiseks vastavalt käesoleva peatüki III jaole võetud meetmete kohta.
Artikkel 49
Juurdepääs dokumentidele
Akrediteeritud makseasutused säilitavad teostatud makseid tõendavad dokumendid ja liidu õigusega ettenähtud haldusalaste ja füüsiliste kontrollide läbiviimisega seotud dokumendid ning teevad kõnealused dokumendid ja teabe komisjonile kättesaadavaks. Kõnealuseid tõendavaid dokumente võib säilitada elektroonilises vormis komisjoni poolt artikli 50 lõikes 2 sätestatud tingimustel.
Kui kõnealuseid dokumente säilitab asutus, kes on selleks volitatud kulude kinnitamise eest vastutava makseasutuse poolt, edastab kõnealune asutus akrediteeritud makseasutusele aruanded läbiviidud kontrollide arvu ja sisu ning nende tulemusi silmas pidades võetud meetmete kohta.
Artikkel 50
Komisjoni volitused
1. Käesolevas peatüki sätete, milles käsitletakse kohapealseid kontrolle ning juurdepääsu dokumentidele ja teabele, nõuetekohase ja tõhusa kohaldamise tagamiseks on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte, millega täiendatakse erikohustusi, mida liikmesriikidel tuleb käesoleva peatüki kohaselt täita.
2. Komisjon võib võtta vastu rakendusaktid, milles sätestatakse eeskirjad seoses järgmisega:
a)
menetlused, mis on seotud erikohustustega, mida liikmesriikidel tuleb täita seoses käesolevas peatükis sätestatud kontrolliga;
b)
menetlused, mis on seotud koostöökohustustega, mida liikmesriikidel tuleb täita artiklite 47 ja 48 rakendamiseks;
c)
menetlused ja muud praktilised üksikasjad, mis on seotud artikli 48 lõikes 3 osutatud aruandluskohustusega;
d)
tingimused, mille alusel artiklis 49 nimetatud dokumente säilitatakse, sealhulgas nende vorm ja säilitamise kestus.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
II jagu
Kontrollimine ja heakskiitmine
Artikkel 51
Raamatupidamisarvestuse kontrollimine ja heakskiitmine
Enne kõnealusele eelarveaastale järgneva aasta 31. maid võtab komisjon artikli 102 lõike 1 punkti c kohaselt edastatud teabe alusel rakendusaktidega vastu otsuse akrediteeritud makseasutuste raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise kohta. Kõnealused rakendusaktid hõlmavad esitatud raamatupidamise aastaaruannete täielikkust, täpsust ja tõesust ja nad ei piira artikli 52 kohaselt edaspidi vastuvõetavate otsuste kohaldamist.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.
Artikkel 52
Vastavuse kontroll
1. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega määratakse liidu rahastamisest väljajäetavad summad, kui ta leiab, et artikli 4 lõikes 1 ja artiklis 5 osutatud kulusid ei ole kantud kooskõlas liidu õigusega ning EAFRD puhul kooskõlas kohaldatava liidu või siseriikliku õigusega, millele on osutatud määruse (EL) nr 1303/2013 artiklis 85. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.
2. Komisjon hindab väljajäetavaid summasid tuvastatud mittevastavuse raskusastme alusel. Komisjon võtab arvesse rikkumise laadi ja liidule tekitatud rahalist kahju. Komisjon tugineb väljajätmisel alusetult kulutatud summade kindlaksmääramisele ning kui nende kindlaksmääramine ei ole proportsionaalsete jõupingutustega võimalik, võib komisjon kohaldada ekstrapoleeritud või kindla määraga korrektsioone. Kindla määraga korrektsioone kohaldatakse üksnes siis, kui juhtumi laadi või selle tõttu, et liikmesriik ei ole esitanud komisjonile vajalikku teavet, ei ole võimalik proportsionaalsete jõupingutustega teha täpsemalt kindlaks liidule tekitatud rahalist kahju.
3. Enne rahastamisest keeldumist käsitleva otsuse vastuvõtmist teavitatakse kirjalikult komisjoni kontrolli tulemustest ja liikmesriigi vastustest, mille järel püüavad pooled jõuda kokkuleppele võetavate meetmete suhtes. Menetluse selles etapis antakse liikmesriikidele võimalus tõendada, et mittevastavuse tegelik ulatus on komisjoni hinnatust väiksem.
Kui kokkuleppele ei jõuta, võib liikmesriik taotleda menetluse alustamist mõlema poole seisukohtade kooskõlastamiseks nelja kuu jooksul. Menetluse tulemuste aruanne esitatakse komisjonile. Komisjon võtab aruande soovitusi arvesse enne rahastamisest keeldumise otsuse tegemist ja esitab põhjendused, kui ta otsustab kõnealuseid soovitusi mitte järgida.
4. Rahastamisest ei saa keelduda, kui tegemist on:
a)
artikli 4 lõikes 1 osutatud kuludega, mis kanti rohkem kui 24 kuud enne, kui komisjon teatas liikmesriigile kirjalikult oma kontrolli tulemustest;
b)
mitmeaastaste meetmete kuludega, mis kuuluvad artikli 4 lõike 1 reguleerimisalasse või artiklis 5 osutatud programmide reguleerimisalasse, ja mille puhul viimane kohustus vahendite saajale tekkis enam kui 24 kuud enne, kui komisjon teatas liikmesriigile kirjalikult oma kontrolli tulemustest;
c)
artiklis 5 osutatud programmide alla kuuluvate meetmete kuludega (välja arvatud käesoleva lõike punktis b osutatud kulud), millega seoses teostas makseasutus makse või olenevalt asjaoludest lõppmakse enam kui 24 kuud enne, kui komisjon teatas liikmesriigile kirjalikult oma kontrolli tulemustest.
5. Lõiget 4 ei kohaldata järgmistel juhtudel:
a)
käesoleva peatüki III jaoga hõlmatud eeskirjade eiramine;
b)
riiklikud toetused, mille kohta komisjon on algatanud ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetluse, või rikkumised, millest komisjon on asjaomast liikmesriiki teavitanud märgukirjaga kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 258;
c)
liikmesriik ei täida käesoleva määruse V jaotise III peatükist tulenevaid kohustusi, tingimusel et komisjon teavitab kõnealust liikmesriiki kirjalikult asjaomaseid kulusid käsitleva kontrolli tulemustest 12 kuu jooksul pärast liikmesriigilt aruande saamist.
Artikkel 53
Komisjoni volitused
1. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega sätestatakse eeskirjad seoses järgnevaga:
a)
artiklis 51 sätestatud raamatupidamisarvestuse kontrollimine ja heakskiitmine seoses otsuse vastuvõtmise ja rakendamisega võetavate meetmetega, sealhulgas komisjoni ja liikmesriikide vahelise teabevahetusega ning tähtaegadega, millest tuleb kinni pidada;
b)
artiklis 52 sätestatud vastavuse kontroll seoses otsuse vastuvõtmise ja rakendamisega võetavate meetmetega, sealhulgas komisjoni ja liikmesriikide vahelise teabevahetusega ning tähtaegadega, millest tuleb kinni pidada, ning ka kõnealuses artiklis sätestatud lepitusmenetlusega, sealhulgas lepitusorgani asutamise, ülesannete, koosseisu ja töömeetoditega.
2. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
3. Selleks, et võimaldada komisjonil kaitsta liidu finantshuve ja tagada artiklis 52 sätestatud vastavuse kontrolliga seotud sätete tõhus kohaldamine, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte, milles käsitletakse korrektsioonide kohaldamise kriteeriume ja metoodikat.
III jagu
Eeskirjade eiramine
Artikkel 54
Ühissätted
1. Iga eeskirjade eiramise või hooletuse tõttu alusetult tehtud makse puhul taotlevad liikmesriigid selle tagasinõudmist toetusesaajalt 18 kuu jooksul pärast seda, kui eeskirjade eiramist kinnitav kontrolliaruanne või sarnane dokument on heaks kiidetud ja, kui see on asjakohane, makseasutuse või tagasinõudmise eest vastutava asutuse poolt kätte saadud. Vastavad summad kantakse tagasinõudmise taotlemise ajal makseasutuse võlgnike registrisse.
2. Kui tagasinõudmist ei ole toimunud nelja aasta jooksul alates tagasinõudmistaotluse kuupäevast või kaheksa aasta jooksul, kui tagasinõudmine toimub siseriikliku kohtu kaudu, kaetakse tagasinõudmata maksega seonduvad finantstagajärjed 50 % ulatuses asjaomase liikmesriigi poolt ja 50 % ulatuses liidu eelarvest, piiramata asjaomase liikmesriigi kohustust järgida tagasinõudemenetlusi vastavalt artiklile 58.
Kui tagasinõudemenetluse raames konstateeritakse eeskirjade eiramiste puudumist lõplikku laadi haldusakti või kohtuotsusega, deklareerib asjaomane liikmesriik fondide kuluna tema poolt esimese lõigu alusel kantud finantskohustuse.
Kui tagasinõudmine ei ole asjaomasest liikmesriigist mitteolenevatel põhjustel võimalik käesoleva lõike esimeses lõigus kindlaksmääratud tähtaja jooksul ja tagasinõutav summa ületab 1 miljonit eurot, võib komisjon liikmesriigi taotlusel tähtaega siiski pikendada esialgse ajavahemiku pikkusest kuni poole võrra.
3. Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võivad liikmesriigid otsustada tagasinõudemenetlust mitte alustada. Sellise otsuse võib teha üksnes juhul kui:
a)
tagasinõudmisel juba kantud ja ettenähtavad kulud on suuremad kui tagasinõutav summa, peetakse seda tingimust täidetuks, kui:
i)
toetusesaajalt toetuskava või toetusmeetme jaoks individuaalse maksena tagasinõutav summa ilma intressideta ei ületa 100 eurot või
ii)
toetusesaajalt toetuskava või toetusmeetme raames tehtava individuaalse maksena tagasinõutava summa suurus ilma intressideta on suurem kui 100 eurot ja väiksem kui 150 eurot ning kui asjaomane liikmesriik kohaldab vastavalt oma siseriiklikule õigusele siseriiklike võlgade sissenõudmisest loobumise suhtes lävendit, mis on sama suur või suurem kui tagasinõutav summa;
b)
tagasinõudmine osutub võimatuks, kuna võlgnik või eeskirjade eiramise eest juriidilist vastutust kandvad isikud on siseriikliku õiguse kohaselt tunnistatud maksejõuetuks.
Kui käesoleva lõike esimeses lõigus osutatud otsus võetakse vastu enne, kui võlgnetava summa suhtes on kohaldatud lõikes 2 osutatud eeskirju, kaetakse tagasinõudmata maksega seonduvad finantstagajärjed liidu eelarvest.
4. Liikmesriik kajastab artikli 102 lõike 1 punkti c alapunkti iv kohaselt komisjonile saadetavates raamatupidamise aastaaruannetes käesoleva artikli lõike 2 kohaselt liikmesriigi kanda olevad summad. Komisjon kontrollib selle kohaldamist ja teeb vajalikud kohandused artiklis 51 osutatud rakendusaktis.
5. Komisjon võib, tingimusel et on järgitud artikli 52 lõikes 3 sätestatud menetlust, võtta vastu rakendusaktid liidu eelarvesse kantud summade liidu rahastamisest väljajätmise kohta, kui:
a)
liikmesriik ei ole täitnud lõikes 1 osutatud tähtaegu;
b)
ta leiab, et lõike 3 alusel tehtud liikmesriigi otsus mitte alustada tagasinõudemenetlust ei ole põhjendatud;
c)
ta leiab, et eeskirjade eiramine või tagasinõudmata jätmine tulenevad liikmesriigi haldusasutustele või muudele ametiasutustele süüks pandavast eeskirjade eiramisest või hooletusest.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 55
EAGFi erisätted
Eeskirjade eiramise või hooletuse tõttu tagasinõutud summad ja nende juurde kuuluvad intressid makstakse välja makseasutusele ja kantakse selle poolt EAGFi tulude hulka nende reaalse laekumise kuu alla.
Esimese lõigu kohaselt liidu eelarvesse maksmisel võib liikmesriik kinni pidada 20 % vastavatest summadest kindla suurusega tagasinõudekuludena, välja arvatud asjaomase liikmesriigi haldusasutuste või muude ametiasutuste süül toime pandud eeskirjade eiramise või hooletuse korral.
Artikkel 56
EAFRD erisätted
Liikmesriigid teevad maaelu arengu tegevustes või programmides tuvastatud eeskirjade eiramise või hooletuse korral finantskohandusi, tühistades vastava liidu rahastamise kas osaliselt või täielikult. Liikmesriigid võtavad arvesse tuvastatud eeskirjade eiramiste laadi ja tõsidust, samuti EAFRD rahalise kaotuse taset.
EAFRD alla kuuluvad liidu rahastamissummad, mis on tühistatud, ja tagasinõutud summad ning nende juurde kuuluvad intressid jaotatakse ümber asjaomasele programmile. Liikmesriik võib siiski liidu tühistatud või tagasinõutud vahendeid uuesti kasutada, kuid vaid sama maaelu arengu programmi raames ettenähtud tegevuste jaoks ja tingimusel, et vahendeid ei jaotata ümber tegevustele, mille suhtes on kohaldatud finantskohandusi. Pärast maaelu arengu programmi lõpetamist maksab liikmesriik tagasinõutud summad tagasi liidu eelarvesse.
Artikkel 57
Komisjoni volitused
1. Alusetute maksete ja nende juurde kuuluvate intresside tagasinõudmise tingimusi käsitlevate sätete nõuetekohase ja tõhusa kohaldamise tagamiseks on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte seoses erikohustusega, mida liikmesriikidel tuleb täita.
2. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega sätestatakse eeskirjad seoses järgnevaga:
a)
menetlused alusetute maksete ja intresside tagasinõudmiseks vastavalt käesolevas jaos sätestatule ning komisjoni teavitamiseks tagasinõudmisele kuuluvatest summadest;
b)
liikmesriikide poolt komisjonile seoses käesolevas jaos toodud kohustustega esitatava teate ja teatise vormid.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
V JAOTIS
KONTROLLISÜSTEEMID JA KARISTUSED
I PEATÜKK
Üldeeskirjad
Artikkel 58
Liidu finantshuvide kaitse
1. Liikmesriigid võtavad ÜPP raames vastu kõik õigus- ja haldusnormid ning kõik muud vajalikud meetmed, et tagada liidu finantshuvide tõhus kaitse ja eelkõige selleks, et:
a)
kontrollida fondide rahastatavate tegevuste seaduslikkust ja korrektsust;
b)
tagada tõhus kaitse pettuste vastu, eelkõige kõrgema riskiga aladel, mis toimib hoiatusena, võttes arvesse meetmete kulusid ja nendest saadavat kasu ning nende proportsionaalsust;
c)
ennetada, tuvastada ja kõrvaldada eeskirjade eiramisi ja pettusi;
d)
kehtestada tõhusaid, hoiatavaid ja proportsionaalseid karistusi vastavalt liidu õigusele või selle puudumise korral vastavalt siseriiklikule õigusele ning algatada vajaduse korral vastavaid kohtumenetlusi;
e)
nõuda tagasi alusetud maksed koos intressiga ning algatada vajaduse korral vastavaid kohtumenetlusi.
2. Liikmesriigid loovad tõhusad haldus- ja kontrollisüsteemid, et tagada kooskõla liidu toetuskavasid reguleerivate õigusaktidega, mille eesmärk on minimeerida liidule rahalise kahju tekitamise ohtu.
3. Liikmesriigid teavitavad komisjoni lõigete 1 ja 2 alusel vastuvõetud sätetest ja võetud meetmetest.
Tingimused, mida liikmesriigid kehtestatavad liidu eeskirjadega sätestatud EAGFi või EAFRD rahastatud toetuse saamist käsitlevate tingimuste täiendamiseks, peavad olema kontrollitavad.
4. Komisjon võib võtta vastu rakendusaktid, millega kehtestatakse käesoleva artikli ühetaoliseks kohaldamiseks vajalikud eeskirjad seoses järgnevaga:
a)
menetlused, tähtajad ja teabevahetus seoses lõigetes 1 ja 2 sätestatud kohustustega;
b)
teade ja teatis, mille liikmesriigid esitavad komisjonile seoses lõikes 3 sätestatud kohustusega.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 59
Kontrolli üldpõhimõtted
1. Kui ei ole sätestatud teisiti, hõlmab artikli 58 lõike 2 kohaselt liikmesriikide loodav süsteem kõigi toetuse- ja maksetaotluste süstemaatilisi halduskontrolle. Kõnealust süsteemi täiendavad kohapealsed kontrollid.
2. Kohapealsete kontrollidega seoses koostab vastutav asutus kõigi taotlejate alusel kontrollvalimi, mis vajaduse korral koosneb juhuslikust osast, et saada representatiivne veamäär ja riskipõhisest osast, mis hõlmab valdkondi, kus vearisk on kõige suurem.
3. Vastutav asutus koostab aruande iga kohapealse kontrolli kohta.
4. Vajaduse korral viiakse kõiki liidu eeskirjadega ettenähtud põllumajandustoetuste ja maaelu arengu toetuste kohapealseid kontrolle läbi samaaegselt.
5. Liikmesriigid tagavad kohapealsete kontrollide miinimumtaseme, mis on vajalik tõhusaks riskijuhtimiseks, ja vajaduse korral tõstavad seda taset. Liikmesriigid võivad kõnealust miinimumtaset alandada, kui haldus- ja kontrollisüsteemid toimivad nõuetekohaselt ning veamäärad jäävad vastuvõetavale tasemele.
6. Komisjoni poolt artikli 62 lõike 2 punkti h alusel ettenähtud juhtudel võib toetuse- ja maksetaotlusi või muid teatisi ja taotlusi pärast nende esitamist korrigeerida ja kohandada, kui pädev asutus tuvastab ilmseid vigu.
7. Toetuse- või maksetaotlus lükatakse tagasi, kui toetusesaaja või tema esindaja takistab kohapealse kontrolli läbiviimist, välja arvatud vääramatu jõu või erandlike asjaolude korral.
Artikkel 60
Kõrvalehoidumisklausel
Ilma et see piiraks erisätete kohaldamist, ei anta põllumajandusalaste sektoripõhiste õigusaktidega ettenähtud eeliseid füüsilistele ega juriidilistele isikutele, kelle puhul on kindlaks tehtud, et nad tekitasid selliste eeliste saamiseks vajalikud tingimused kunstlikult, vastupidiselt kõnealuste õigusaktide eesmärkidele.
Artikkel 61
Toetuskavade vastavus kontrolli läbiviimiseks veinisektoris
Toetuskavade kohaldamiseks veinisektoris vastavalt määrusele (EL) nr 1308/2013 tagavad liikmesriigid, et kõnealuste kavade suhtes kohaldatav haldus- ja kontrollikord vastab käesoleva jaotise II peatükis osutatud ühtsele süsteemile seoses järgmiste üksikasjadega:
a)
elektrooniline andmebaas;
b)
põldude identifitseerimise süsteem;
c)
halduskontrollid.
Kõnealune kord võimaldab koostoimimist või andmevahetust ühtse süsteemiga.
Artikkel 62
Komisjoni volitused seoses kontrolliga
1. Selleks et tagada, et kontrolli viiakse läbi nõuetekohaselt ja tõhusalt ning rahastamiskõlblikkuse tingimusi kontrollitakse tõhusal, ühtsel ja mittediskrimineerival viisil, mis kaitseb liidu finantshuve, on komisjonil juhul, kui seda on vaja süsteemi nõuetekohaseks haldamiseks, õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte seoses tolliprotseduure käsitlevate lisanõuetega ning eelkõige nõuetega, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 952/2013 (32).
2. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega kehtestatakse eeskirjad, mis on vajalikud käesoleva peatüki ühetaoliseks kohaldamiseks, ning eelkõige:
a)
liikmesriikide läbiviidavate haldus- ja kohapealsete kontrollide eeskirjad seoses liidu õiguse kohaldamisest tulenevate kohustuste ja rahastamiskõlblikkuse tingimustega;
b)
eeskirjad seoses kohapealsete kontrollide miinimumtasemega ning kohustusega seda tõsta või võimalusega seda alandada, nagu on sätestatud artikli 59 lõikes 5;
c)
tehtud kontrolli ja selle tulemuste aruandluse suhtes kehtivad eeskirjad ja meetodid;
d)
nõuetele vastavuse kontrollimise eest vastutavad asutused, samuti kontrolli sisu ja sagedus ning turustusetapp, mille ajal peab kontrolle tegema;
e)
määruse (EL) nr 1307/2013 artiklis 52 osutatud kanepi puhul eeskirjad, milles käsitletakse erikontrollimeetmeid ja tetrahüdrokannabinooli taseme määramise meetodeid;
f)
määruse (EL) nr 1307/2013 artiklis 56 osutatud puuvilla puhul tunnustatud tootmisharudevaheliste organisatsioonide kontrollisüsteem;
g)
määruses (EL) nr 1308/2013 osutatud veini puhul eeskirjad alade mõõtmise ning kontrollide ja eeskirjade kohta, millega reguleeritakse konkreetset finantsmenetlust kontrollide parandamiseks;
h)
juhud, mil toetuse- ja maksetaotlusi või muid teatisi ja taotlusi võib pärast nende esitamist korrigeerida ja kohandada nii nagu on sätestatud artikli 59 lõikes 6;
i)
riikliku sekkumise ja eraladustamisega seoses toodete rahastamiskõlblikkuse kindlakstegemiseks kohaldatavad katsed ja meetodid, sealhulgas hankemenetluste kasutamine nii riikliku sekkumise kui ka eraladustamise puhul.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 63
Alusetud maksed ja halduskaristused
1. Kui leitakse, et toetusesaaja ei vasta rahastamiskõlblikkuse tingimustele, ei täida põllumajandusalaste sektoripõhiste õigusaktidega ettenähtud toetuse andmise tingimustega seotud kohustusi või muid kohustusi, toetust ei maksta või selle maksmine lõpetatakse täielikult või osaliselt ja vajaduse korral vastavaid määruse (EL) nr 1307/2013 artiklis 21 osutatud toetusõigusi ei määrata või nende määramine tunnistatakse kehtetuks.
2. Lisaks, kui põllumajandusalaste sektoripõhiste õigusaktidega on see ette nähtud, kohaldavad liikmesriigid ka halduskaristusi kooskõlas artiklites 64 ja 77 sätestatud eeskirjadega. See ei piira VI jaotise artiklite 91-101 kohaldamist.
3. Ilma et see piiraks artikli 54 lõike 3 kohaldamist, nõutakse tagasi lõikes 1 osutatud toetuse maksmise lõpetamisega ja lõikes 2 osutatud karistustega seonduvad summad, sealhulgas nende juurde kuuluvad intressid ja toetusõigused.
4. Komisjon võtab kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusaktid, millega sätestatakse lõikes 1 osutatud toetuse maksmise täieliku või osalise lõpetamise tingimused.
5. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega sätestatakse üksikasjalikud menetlus- ja tehnilised eeskirjad seoses järgmisega:
a)
lõikes 1 osutatud toetuse maksmise osalise või täieliku lõpetamise kohaldamine ja arvutamine;
b)
alusetute maksete tagasinõudmine ja karistuste sissenõudmine, samuti menetlused alusetult määratud toetusõiguste ja intresside kohaldamise kohta.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 64
Halduskaristuste kohaldamine
1. Seoses artikli 63 lõikes 2 osutatud halduskaristustega kohaldatakse käesolevat artiklit põllumajandusalaste sektoripõhiste õigusaktide kohaldamisest tulenevate rahastamiskõlblikkuse kriteeriumide, kulukohustuste või muude kohustustega seotud mittevastavuste korral, välja arvatud nende puhul, millele on osutatud käesoleva jaotise II peatüki artiklites 67-78 ja VI jaotise artiklites 91-101, ning nende puhul, mille suhtes kohaldatakse artikli 89 lõigetes 3 ja 4 sätestatud karistusi.
2. Halduskaristust ei kohaldata:
a)
kui mittevastavuse põhjuseks on vääramatu jõud;
b)
kui mittevastavuse põhjuseks on artikli 59 lõikes 6 osutatud ilmsed vead;
c)
kui mittevastavuse põhjuseks on pädeva asutuse või muu asutuse viga ja kui võib põhjendatult eeldada, et asjaomane isik, keda halduskaristus puudutab, ei oleks saanud viga avastada;
d)
kui asjaomane isik suudab pädevale asutusele rahuldaval viisil tõendada, et ta ei ole süüdi lõikes 1 osutatud kohustustega seotud mittevastavuses või kui pädev asutus on jõudnud muul viisil veendumuseni, et asjaomane isik ei ole süüdi;
e)
kui mittevastavus on kergemat laadi, sealhulgas lävendi vormis, mille määrab kindlaks komisjon lõike 7 punkti b kohaselt;
f)
muudel juhtudel, kui karistuse kohaldamine ei ole asjakohane, mille määrab kindlaks komisjon lõike 6 punkti b kohaselt;
3. Halduskaristusi võib kohaldada toetuse saaja suhtes, teiste füüsiliste või juriidiliste isikute suhtes, sealhulgas selliste toetusesaajate ning muude isikute rühmade ja ühenduste suhtes, kelle suhtes on lõikes 1 osutatud eeskirjades sätestatud kohustused siduvad.
4. Halduskaristused võivad esineda ühes järgmistest vormidest:
a)
seoses toetuse- või maksetaotlusega, mida mittevastavus mõjutab, või seoses täiendavate taotlustega makstava toetussumma vähendamine; maaelu arengu toetuse puhul ei piira see toetuse peatamise võimaluse kohaldamist, kui võib eeldada, et toetusesaaja mittevastavuse mõistliku aja jooksul kõrvaldab;
b)
mittevastavusega seotud koguse ja/või ajavahemiku alusel arvutatud summa maksmine;
c)
heakskiidu, tunnustuse või loa peatamine või kehtetuks tunnistamine;
d)
asjaomases toetuskavas või toetusmeetmes või muus meetmes osalemise õigusest ilma jätmine;
5. Halduskaristused on proportsionaalsed ja astmelised vastavalt avastatud mittevastavuse tõsidusele, ulatusele, kestusele ja korduvusele, ning nende puhul peetakse kinni järgmistest piirangutest:
a)
lõike 4 punktis a osutatud halduskaristuse summa ei ületa 200 % toetuse- või maksetaotluse summast;
b)
olenemata punktist a, ei ületa maaelu arengu toetuste puhul lõike 4 punktis a osutatud halduskaristuse summa 100 % rahastamiskõlblikust summast;
c)
lõike 4 punktis b osutatud halduskaristuse summa ei ületa käesoleva lõike punktis a osutatud protsendimääraga võrreldavat summat;
d)
lõike 4 punktides c ja d osutatud peatamise, kehtetuks tunnistamise või õigusest ilma jätmise saab kehtestada kõige rohkem kolmeks järjestikuseks aastaks ja seda saab pikendada uue mittevastavuse korral.
6. Selleks, et võtta arvesse ühelt poolt kehtestatavate tasude ja karistuste hoiatavat mõju ja teiselt poolt põllumajandusalaste sektoripõhiste õigusaktidega hõlmatud iga toetuskava või toetusmeetme eripära, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte, millega määratakse kindlaks:
a)
halduskaristused iga lõikes 3 osutatud toetuskava või toetusmeetme ja asjaomase isiku jaoks lõikes 4 esitatud loetelust ja lõikes 5 sätestatud piirides ning seoses liikmesriikide kehtestatava konkreetse määraga, sealhulgas mittekvantifitseeritavatel mittevastavuse juhtudel;
b)
lõike 2 punktis f osutatud juhtumid, mil halduskaristusi ei kohaldata.
7. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega sätestatakse käesoleva artikli ühetaoliseks rakendamiseks üksikasjalikud menetlus- ja tehnilised eeskirjad seoses järgmisega:
a)
halduskaristuste kohaldamise ja arvutamise eeskirjad;
b)
üksikasjalikud eeskirjad kergemat laadi mittevastavuse kindlakstegemiseks, sealhulgas kvantitatiivse lävendi kehtestamine, mida väljendatakse toetussumma nominaalväärtusena või rahastamiskõlbliku toetussumma protsendimäärana, mis ei ole siiski seoses maaelu arengu toetusega väiksem kui 3 % ja muudel juhtudel väiksem kui 1 %;
c)
eeskirjad, millega määratakse kindlaks juhtumid, mille puhul võivad liikmesriigid karistuste laadi tõttu karistusena sissenõutud summad laadi tõttu endale jätta.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 65
Liikmesriikidele tehtavate maksete peatamine määrusega (EL) nr 1308/2013 hõlmatud erijuhtudel
1. Kui määrusega (EL) nr 1308/2013 nõutakse, et liikmesriigid peavad kindlaksmääratud tähtajaks esitama teatava teabe, ja kui liikmesriigid ei esita seda kõnealuseks tähtajaks, ei esita seda teavet või kui edastatav teave ei ole õige, võib komisjon peatada artiklis 18 osutatud igakuised maksed, tingimusel et komisjon on liikmesriikidele aegsasti teinud kättesaadavaks vajaliku teabe, vormid ja selgitused. Peatatav summa on seotud turukorraldusmeetmete kuludega, mille kohta nõutud teavet ei saadetud, ei saadetud õigeaegselt või mis ei ole õige.
2. Selleks et tagada lõike 1 kohaldamisel proportsionaalsuse põhimõtte järgimine, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad lõikes 1 osutatud turukorraldusmeetmeid, mille suhtes kohaldatakse peatamist, ning maksete peatamise määra ja ajavahemikku.
3. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad lõikes 1 osutatud igakuiste maksete nõuetekohase peatamise menetluse ja muude praktiliste üksikasjade kohta. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 66
Tagatised
1. Kui põllumajandusalaste sektoripõhiste õigusaktidega on nii ette nähtud, nõuab liikmesriik tagatise esitamist, millega antakse kinnitus rahasumma pädevale asutusele maksmise või pädevalt asutuselt kinnipidamise kohta, kui teatavat konkreetset põllumajandusalastest sektoripõhistest õigusaktidest tulenevat kohustust ei ole täidetud.
2. Kui teatavat kohustust ei täideta või seda tehakse üksnes osaliselt, jäädakse tagatisest täielikult või osaliselt ilma, välja arvatud vääramatu jõu korral.
3. Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte, millega kehtestatakse eeskirjad, millega tagatakse mittediskrimineeriv kohtlemine, õiglus ja proportsionaalsuse järgimine tagatise esitamisel ja:
a)
täpsustatakse vastutav pool, kui kohustust ei täideta;
b)
nähakse ette konkreetsed olukorrad, mil pädev asutus võib loobuda tagatisenõudest;
c)
nähakse ette tingimused esitatavale tagatisele ja tagatise andjale ning tagatiste esitamise ja vabastamise tingimused;
d)
nähakse ette ettemaksete raames tagatise esitamisega seotud eritingimused;
e)
määratletakse lõikes 1 ettenähtud tagatisega hõlmatud kohustuste rikkumise tagajärjed, sealhulgas tagatistest ilma jäämine, vähendamise määr, mida kohaldatakse tagatiste vabastamise suhtes toetuste, litsentside, pakkumiste või konkreetsete taotluste puhul, ja kui kõnealuse tagatisega hõlmatud kohustust ei ole täielikult või osaliselt täidetud, võttes arvesse kohustuse laadi, kogust, mille osas kohustust on rikutud, kohustuse täitmiseks ettenähtud tähtaja ületamise pikkust ja kohustuse täitmise kohta tõendite esitamise aega.
4. Komisjon võib võtta vastu rakendusaktid, millega kehtestatakse eeskirjad seoses järgnevaga:
a)
esitatava tagatise vorm ning tagatise esitamise, selle heakskiitmise ja algse tagatise asendamise menetlus;
b)
tagatise vabastamise menetlus;
c)
liikmesriikide ja komisjoni teatised.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
II PEATÜKK
Ühtne haldus- ja kontrollisüsteem
Artikkel 67
Reguleerimisala ja kasutatud mõisted
1. Iga liikmesriik loob ühtse haldus- ja kontrollsüsteemi („ühtne süsteem”) ning kasutab seda.
2. Ühtset süsteemi kohaldatakse määruse (EL) nr 1307/2013 I lisas loetletud toetuskavade ning määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 21 lõike 1 punktide a ja b ning artiklite 28-31, 33, 34 ja 40 ning vajaduse korral määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 35 lõike 1 punktide b ja c kohaselt antava toetuse suhtes.
Käesolevat peatükki ei kohaldata siiski määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 28 lõikes 9 osutatud meetmete suhtes. Samuti ei kohaldata seda kõnealuse määruse artikli 21 lõike 1 punktide a ja b alusel võetavate meetmete suhtes siis, kui tegemist on asutamiskuludega.
3. Vajalikus ulatuses kohaldatakse seda ka VI jaotises sätestatud nõuetele vastavuse kontrolli suhtes.
4. Käesolevas peatükis kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „põld”- ühtne maatükk, mille on deklareerinud üks põllumajandustootja ja millel ei kasvatata rohkem kui üht põllukultuurirühma; kui määruse (EL) nr 1307/2013 kontekstis on nõutav eraldi deklaratsioon sama põllukultuurirühma all oleva maa-ala kasutusviisi kohta, siis kõnealune konkreetne kasutusviis piirab põllu mõistet vajaduse korral veelgi; liikmesriigid võivad põllu mõiste täiendavaks piiritlemiseks ette näha lisakriteeriume;
b) „pindalapõhine otsetoetus”- määruse (EL) nr 1307/2013 III jaotise 1. peatükis osutatud põhitoetuskava; ühtse pindalatoetuse kava ja ümberjaotav toetus, määruse (EL) nr 1307/2013 III jaotise 3. peatükis osutatud kliimat ja keskkonda säästvate põllumajandustavadega seotud toetus; määruse (EL) nr 1307/2013 III jaotise 4. peatükis osutatud looduslikust eripärast tingitud piirangutega alade toetus; määruse (EL) nr 1307/2013 III jaotise 5. peatükis osutatud noorte põllumajandustootjate toetus; VI jaotise 1. peatükis osutatud vabatahtlik tootmiskohustusega seotud toetus, kui toetust makstakse hektari kohta; IV jaotise 2. peatükis osutatud puuvilla eritoetused; määruse (EL) nr 1307/2013 V jaotises osutatud väikepõllumajandustootjate kava; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 228/2013 (33) IV peatükis osutatud põllumajanduse erimeetmed liidu äärepoolseimate piirkondade jaoks, kui toetust makstakse hektari kohta, ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 229/2013 (34) IV peatükis osutatud väiksematele Egeuse mere saartele suunatud põllumajandusvaldkonna erimeetmed, kui toetust makstakse hektari kohta.
Artikkel 68
Ühtse süsteemi osad
1. Ühtne süsteem koosneb järgmistest osadest:
a)
elektrooniline andmebaas;
b)
põldude identifitseerimise süsteem;
c)
toetusõiguste identifitseerimise ja registreerimise süsteem;
d)
toetuse- ja maksetaotlused;
e)
ühtne kontrollisüsteem;
f)
ühtne süsteem, et registreerida artikli 67 lõikes 2 osutatud toetuse saaja, kes esitab toetuse- või maksetaotluse, isikuandmed.
2. Vajaduse korral hõlmab ühtne süsteem loomade identifitseerimise ja registreerimise süsteemi, mis on loodud kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1760/2000 (35) ning nõukogu määrusega (EÜ) nr 21/2004 (36).
3. Ilma et see piiraks liikmesriikide vastutust ühtse süsteemi rakendamise ja kohaldamise eest, võib komisjon kasutada ühtse süsteemi loomise, järelevalve ja kasutamise hõlbustamiseks spetsialiseerunud asutuste või isikute abi, eriti liikmesriikide pädevate asutuste tehniliseks nõustamiseks, kui nad seda taotlevad.
4. Liikmesriigid võtavad kõik ühtse süsteemi nõuetekohaseks rakendamiseks vajalikud lisameetmed ning annavad vajaduse korral vastastikust abi käesolevas määruses nõutud kontrollide tegemiseks.
Artikkel 69
Elektrooniline andmebaas
1. Elektroonilises andmebaasis („andmebaas”) registreeritakse iga artikli 67 lõikes 2 osutatud toetuse saaja puhul toetuse- ja maksetaotlustes esitatud andmed.
Kõnealune andmebaas võimaldab eelkõige liikmesriigi pädeval asutusel saada kätte andmed jooksva kalendri- ja/või turustusaasta kohta ning eelneva kümne aasta kohta. Kui põllumajandustootjatele antavate toetuste taset mõjutavad andmed varasemate kalendri- ja/või turustusaastate kohta alates 2000. aastast, võimaldab kõnealune andmebaas ka nende andmetega tutvuda. Andmebaas võimaldab otse ja viivitamata tutvuda vähemalt nelja eelneva järjestikuse kalendriaasta andmetega ja komisjoni määruse (EÜ) nr 1120/2009 (37) (selle algversioonis) artikli 2 lõike 1 punktis c määratletud „püsikarjamaade” puhul ning, ajavahemikel alates kõnealuse määruse kohaldamise alguskuupäevast, määruse (EL) nr 1307/2013 artikli 4 lõike 1 punktis h määratletud „püsirohumaade ja püsikarjamaade” puhul võimaldab andmebaas otse ja viivitamata tutvuda vähemalt viie eelneva järjestikuse kalendriaasta andmetega.
Erandina teisest lõigust nõutakse 2004. aastal või pärast seda liiduga ühinenud liikmesriikidelt üksnes seda, et nad tagaksid võimaluse andmetega tutvuda alates nende ühinemise aastast.
2. Liikmesriigid võivad luua detsentraliseeritud andmebaase, kui need andmebaasid ning andmete registreerimist ja nende kättesaamist käsitlev halduskord on kogu liikmesriigi territooriumil ühesugune ja kui need ühilduvad omavahel nii, et on võimalik nende ristkontrollimine.
Artikkel 70
Põldude identifitseerimise süsteem
1. Põldude identifitseerimise süsteem kehtestatakse kaartide, maakatastridokumentide või muude kartograafiliste alusmaterjalide põhjal. Kasutatakse arvutipõhise geograafilise informatsiooni süsteemi meetodeid, sealhulgas õhust või satelliidilt tehtud ortofotosid, mille ühtne standard tagab täpsuse, mis on vähemalt samaväärne mõõtkavas 1: 10 000 oleva kaardiga ja alates 2016. aastast mõõtkavas 1:5 000 oleva kaardiga, võttes samal ajal arvesse maatüki liigendust ja seisukorda. See määratakse kindlaks vastavalt kehtivatele liidu standarditele.
Olenemata esimesest lõigust võivad liikmesriigid jätkata selliste tehnikate kasutamist, sealhulgas õhust või satelliidilt tehtud ortofotosid, mille ühtne standard tagab täpsuse, mis on vähemalt samaväärne mõõtkavas 1: 10 000 oleva kaardiga, kui sellised pildid on saadud enne 2012. aasta novembrit sõlmitud pikaajaliste lepingute alusel.
2. Liikmesriigid tagavad, et põldude identifitseerimise süsteem sisaldab referents kaardikihti, et arvestada ökoloogilise kasutuseesmärgiga maa-aladega. Kõnealune referents kaardikiht hõlmab määruse (EL) nr 1307/2013 artikli 43 lõikes 3 osutatud asjaomaseid erikohustusi ja/või keskkonnaalaseid sertifitseerimissüsteeme, mis on samaväärsed kõnealuse määruse artiklis 46 sätestatud tavadega, hiljemalt enne, kui esitatakse käesoleva määruse artiklis 72 osutatud taotlusvormid määruse (EL) nr 1307/2013 artiklites 43-46 osutatud kliimat ja keskkonda säästvate põllumajandustavadega seotud toetuste jaoks2018. taotlusaasta kohta.
Artikkel 71
Toetusõiguste identifitseerimise ja registreerimise süsteem
1. Toetusõiguste identifitseerimise ja registreerimise süsteem võimaldab toetusõigusi kontrollida ning teha ristkontrolli toetusetaotlustega ja põldude identifitseerimise süsteemiga.
2. Lõikes 1 osutatud süsteem võimaldab liikmesriigi pädeval asutusel otse ja viivitamata kätte saada vähemalt nelja eelneva järjestikuse kalendriaasta andmeid.
Artikkel 72
Toetuse- ja maksetaotlused
1. Igal aastal esitab artikli 67 lõikes 2 osutatud toetuse saaja otsetoetuste taotluse või maksetaotluse seoses asjaomaste pindalapõhiste või loomadega seotud maaelu arengu meetmetega, märkides kohaldatavuse korral järgmist:
a)
kõik põllumajandusliku majapidamise põllud, sealhulgas mittepõllumajanduslik ala, millele taotletakse artikli 67 lõikes 2 osutatud toetust;
b)
aktiveerimisega seoses deklareeritud toetusõigused;
c)
muu teave, mis on sätestatud käesolevas määruses või nõutud asjaomase põllumajandusalase sektoripõhise õigusakti rakendamiseks või asjaomase liikmesriigi poolt.
Pindalapõhise otsetoetuse puhul määrab iga liikmesriik põllu miinimumsuuruse, mille kohta võib taotluse esitada. Miinimumsuurus ei tohi siiski ületada 0,3 hektarit.
2. Erandina lõike 1 punktist a võivad liikmesriigid otsustada, et kuni 0,1 hektari suuruse pindalaga põldusid, mille kohta maksetaotlust ei ole esitatud, ei ole vaja deklareerida, tingimusel et selliste põldude kogusuurus on alla ühe hektari, ja/või et põllumajandustootja, kes ei taotle mitte ühtegi pindalapõhist otsetoetust, ei pea oma põlde deklareerima, juhul kui kogu maa suurus on alla ühe hektari. Kõikidel juhtudel märgib kõnealune põllumajandustootja taotlusesse, et talle kuuluvad põllud, ja täpsustab pädeva asutuse nõudmisel nende asukoha.
3. Liikmesriigid edastavad, muu hulgas elektrooniliste vahendite kaudu, eelneval aastal kindlaksmääratud aladel põhinevad eeltäidetud vormid ning graafilise materjali, märkides kõnealuste alade asukoha.
Liikmesriik võib otsustada, et toetuse- ja maksetaotlus:
a)
on kehtiv, kui toetusesaaja kinnitab, et ei ole toimunud muudatusi võrreldes eelmisel aastal esitatud toetuse- ja maksetaotlusega,
b)
peab sisaldama üksnes muudatusi võrreldes eelmiseks aastaks esitatud toetuse- ja maksetaotlusega.
Määruse (EL) nr 1307/2013 V jaotises sätestatud väikepõllumajandustootjate kava puhul antakse kõnealune võimalus siiski kõigile asjaomastele põllumajandustootjatele.
4. Liikmesriik võib otsustada, et üks taotlus hõlmab mitut või kõiki artiklis 67 osutatud toetuskavasid ja meetmeid või muid toetuskavasid ja meetmeid.
5. Erandina nõukogu määrusest (EMÜ, Euratom) nr 1182/71 (38) kohandatakse käesoleva peatüki kohane toetusetaotluse esitamise või muudatuste tegemise kuupäeva arvutamine, maksetaotlus või tõendavad dokumendid, lepingud või deklaratsioonid ühtse süsteemi erinõuetega. Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte seoses eeskirjadega, mida kohaldatakse ajavahemike, kuupäevade ja tähtaegade suhtes, kui taotluste esitamise või muudatuste tegemise lõppkuupäev on riigipüha, laupäev või pühapäev.
Artikkel 73
Toetusesaajate identifitseerimise süsteem
Ühtne süsteem artikli 67 lõikes 2 osutatud toetuse saajate isikuandmete registreerimiseks võimaldab kindlaks teha kõik sama toetusesaaja esitatud toetuse- ja maksetaotlused.
Artikkel 74
Rahastamiskõlblikkuse tingimuste täitmise kontroll ja toetuse vähendamine
1. Liikmesriigid viivad vastavalt artiklile 59 makseasutuste või nende poolt volitatud asutuste kaudu läbi toetusetaotluste halduskontrolle rahastamiskõlblikkuse tingimuste täitmise kontrollimiseks. Kõnealuseid kontrolle täiendavad kohapealsed kontrollid.
2. Kohapealsete kontrollide läbiviimiseks koostavad liikmesriigid põllumajanduslike majapidamiste ja/või toetusesaajate kontrollivalimi.
3. Liikmesriigid võivad põldude kohapealsete kontrollide läbiviimiseks kasutada kaugseiret ja ülemaailmset satelliitnavigatsioonisüsteemi (GNSS).
4. Rahastamiskõlblikkuse tingimuste täitmata jätmise korral kohaldatakse artiklit 63.
Artikkel 75
Toetusesaajatele tehtavad maksed
1. Artikli 67 lõikes 2 osutatud toetuskavade ja meetmete kohased maksed tehakse ajavahemikul 1. detsembrist kuni järgmise kalendriaasta 30. juunini.
Kõnealusel ajavahemikul tehakse makseid kuni kahes osas.
Olenemata esimesest ja teisest lõigust võivad liikmesriigid enne 1. detsembrit, kuid mitte enne 16. oktoobrit teha ettemakseid kuni 50 % ulatuses otsetoetuste puhul ja kuni 75 % maaelu arengu raames antava toetuse puhul, nagu on osutatud artikli 67 lõikes 2.
Artikli 67 lõikes 2 osutatud maaelu arengu raames antava toetuse puhul, välja arvatud käesoleva lõike kolmandas lõigus sätestatud kuni 75 % suurused ettemaksed, kohaldatakse käesolevat lõiku alates taotlusaastal 2018 esitatud toetuse- või maksetaotluste suhtes.
2. Lõikes 1 osutatud makseid ei tehta enne, kui liikmesriigi poolt artikli 74 kohaselt läbiviidav rahastamiskõlblikkuse tingimuste täitmise kontroll on lõpule viidud.
Erandina esimesest lõigust võib artikli 67 lõikes 2 osutatud maaelu arengu alusel antava toetuse puhul teha ettemakseid pärast artikli 59 lõike 1 kohaste halduskontrollide lõpuleviimist.
3. Komisjon võtab eriolukorras vastu rakendusaktid, et lahendada konkreetseid probleeme seoses käesoleva artikli kohaldamisega tingimusel, et need on vajalikud ja põhjendatud. Sellised rakendusaktid võivad lõigetest 1 ja 2 kõrvale kalduda, kuid üksnes sellises ulatuses ja sellise aja jooksul, mis on hädavajalik.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 76
Delegeeritud volitused
1. Selleks et tagada käesoleva peatükiga ettenähtud ühtse süsteemi rakendamine tõhusal, ühtsel ja mittediskrimineerival viisil, mis kaitseb liidu finantshuve, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad järgmist:
a)
lisaks määruses (EL) nr 1307/2013 ja määruses (EL) nr 1305/2013 sätestatud mõistetele konkreetsed mõisted, et tagada ühtse süsteemi ühetaoline rakendamine;
b)
seoses artiklitega 67-75, eeskirjad täiendavate meetmete kohta, mis on vajalikud käesolevas määruses või põllumajandusalastes sektoripõhistes õigusaktides sätestatud kontrollinõuete täitmise tagamiseks ja mida liikmesriigid peavad võtma tootjate, teenuste, asutuste, organisatsioonide ja muude ettevõtjate suhtes, nagu tapamajad või ühendused, kes osalevad toetuse andmise menetluses, kui käesolevas määruses ei ole sätestatud asjakohaseid halduskaristusi; kõnealuste meetmete puhul järgitakse võimaluse korral mutatis mutandis artikli 77 lõikeid 1-5 karistuste kohta.
2. Artikliga 72 ettenähtud toetusetaotluste alusel vahendite nõuetekohase jaotamise tagamiseks rahastamiskõlblikele toetusesaajatele ja selleks, et saaks kontrollida, kas toetusesaajad täidavad sellega seotud kohustusi, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte seoses järgmisega:
a)
põhijooned, tehnilised eeskirjad, sealhulgas asjakohased võrdlusmaatükkide ajakohastamise lubatud hälbed, võttes arvesse maatüki liigendust ja seisukorda, sealhulgas eeskirjad seoses kõnealuse maatükiga külgnevate maastikuelementidega, samuti kvaliteedinõuded artiklis 70 sätestatud põldude identifitseerimise süsteemi ning artiklis 73 sätestatud toetusesaajate identifitseerimise jaoks;
b)
artikli 71 kohaste toetusõiguste identifitseerimise ja registreerimise süsteemi põhijooned, tehnilised eeskirjad ja kvaliteedinõuded;
c)
eeskirjad toetuse arvutamise aluse määratluse kehtestamiseks, sealhulgas eeskirjad, kuidas tegutseda teatavatel juhtudel, kui rahastamiskõlblikud alad sisaldavad maastikuelemente või puid; sellised eeskirjad võimaldavad liikmesriikidel püsirohumaa-alade puhul käsitada maastikuelemente ja puid, mille kogupindala ei ületa teatavat protsendimäära võrdlusmaatükist, automaatselt rahastamiskõlbliku ala osana, ilma nõudeta neid kõnealusel eesmärgil kaardistada.
Artikkel 77
Halduskaristuste kohaldamine
1. Seoses artikli 63 lõikes 2 osutatud halduskaristustega kohaldatakse käesolevat artiklit artikli 67 lõikes 2 osutatud toetust käsitlevate eeskirjade kohaldamisest tulenevate rahastamiskõlblikkuse kriteeriumide, kulukohustuste või muude kohustustega seotud mittevastavuse korral.
2. Halduskaristust ei kohaldata:
a)
kui mittevastavuse põhjuseks on vääramatu jõud;
b)
kui mittevastavuse põhjuseks on artikli 59 lõikes 6 osutatud ilmselged vead;
c)
kui mittevastavuse põhjuseks on pädeva asutuse või muu asutuse viga ja kui võib põhjendatult eeldada, et asjaomane isik, keda halduskaristus puudutab, ei oleks saanud viga avastada;
d)
kui asjaomane isik suudab pädevale asutusele rahuldaval viisil tõendada, et ta ei ole süüdi lõikes 1 osutatud kohustustega seotud mittevastavuses või kui pädev asutus on jõudnud muul viisil veendumuseni, et asjaomane isik ei ole süüdi;
e)
kui mittevastavus on kergemat laadi, sealhulgas lävendi vormis, mille määrab kindlaks komisjon lõike 7 punkti b kohaselt;
f)
muudel juhtudel, kui karistuse kohaldamine ei ole asjakohane, mille määrab kindlaks komisjon lõike 7 punkti b kohaselt;
3. Halduskaristusi võib kohaldada toetusesaajate, sealhulgas nende rühmade või ühenduste suhtes, kelle suhtes on siduvad lõikes 1 osutatud eeskirjades sätestatud kohustused.
4. Halduskaristused võivad esineda järgmistes vormides:
a)
seoses toetuse- või maksetaotlustega, mida mittevastavus mõjutab ja/või seoses eelmiste või järgnevate aastate toetuse- või maksetaotlustega makstava toetusesumma vähendamine;
b)
mittevastavusega seotud koguse ja/või aja alusel arvutatud summa maksmine;
c)
asjaomases toetuskavas või toetusmeetmes osalemise õigusest ilma jätmine.
5. Halduskaristused on proportsionaalsed ja astmelised vastavalt avastatud mittevastavuse tõsidusele, ulatusele, kestusele ja korduvusele, ning nende puhul peetakse kinni järgmistest piirangutest:
a)
lõike 4 punktis a osutatud halduskaristuse summa asjaomase aasta kohta ei ületa 100 % toetuse- või maksetaotluste summast;
b)
lõike 4 punktis b osutatud asjaomase aasta halduskaristuse summa ei ületa 100 % toetuse- või maksetaotluste summast, mille suhtes karistust kohaldatakse;
c)
lõike 4 punktis c osutatud õigusest ilma jätmist saab kohaldada kõige rohkem kolmel järjestikusel aastal ja seda saab kohaldada uuesti uue mittevastavuse korral.
6. Olenemata lõigetest 4 ja 5, kohaldatakse määruse (EL) nr 1307/2013 III jaotise 3. peatükis osutatud maksega seoses halduskaristusi nimetatud määruse alusel tehtud või tehtavate maksete vähendamise vormis.
Käesolevas lõikes osutatud halduskaristused on proportsionaalsed ning astmelised vastavalt asjaomase mittevastavuse tõsidusele, ulatusele, kestusele ja korduvusele.
Selliste asjaomase aasta halduskaristuste summa ei ületa määruse (EL) nr 1307/2013 III jaotise 3. peatüki kohaldamise esimesel kahel aastal 0 % (taotlusaastad 2015 ja 2016), kolmandal kohaldamisaastal 20 % (taotlusaasta 2017) ja alates neljandast kohaldamisaastast 25 % (taotlusaasta 2018) määruse (EL) nr 1307/2013 III jaotise 3. peatükis nimetaud maksesummast, mida asjaomasel põllumajandustootjal oleks õigus saada, kui ta täidaks kõnealuseks makseks vajalikud tingimused.
7. Selleks, et võtta arvesse ühelt poolt kehtestatavate karistuste hoiatavat mõju ja teiselt poolt iga artikli 67 lõikes 2 osutatud toetuskava või toetusmeetme eripära, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte, millega tehakse kindlaks:
a)
halduskaristused iga lõikes 3 osutatud toetuskava või toetusmeetme ja asjaomase isiku jaoks lõikes 4 esitatud loetelust ja lõigetes 5 ja 6 sätestatud piirides ning seoses liikmesriikide kehtestatava konkreetse määraga, sealhulgas mittekvantifitseeritavatel mittevastavuse juhtudel;
b)
lõike 2 punktis f osutatud juhtumid, mil halduskaristusi ei kohaldata.
8. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega sätestatakse käesoleva artikli ühetaoliseks rakendamiseks üksikasjalikud menetlus- ja tehnilised eeskirjad seoses järgnevaga
a)
halduskaristuste kohaldamise ja arvutamise eeskirjad;
b)
üksikasjalikud eeskirjad kergemat laadi mittevastavuse kindlakstegemiseks; sealhulgas kvantitatiivse lävendi, mida väljendatakse toetussumma nominaalväärtusena või rahastamiskõlbliku toetussumma protsendimäärana, mis ei ole väiksem kui 0,5 %, kehtestamiseks.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 78
Rakendamisvolitused
Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega sätestatakse:
a)
artikli 69 kohase elektroonilise andmebaasi põhijooned, tehnilised eeskirjad ja kvaliteedinõuded;
b)
eeskirjad artikli 72 kohaste toetuse- ja maksetaotluste kohta ning toetusõiguste taotluste kohta, sealhulgas taotluste esitamise lõppkuupäev, nõuded taotlustes märgitavate miinimumandmete kohta, toetusetaotluste muutmise või tühistamise sätted, toetusetaotluse esitamise nõudest vabastamine ning sätted, mis lubavad liikmesriigil kohaldada lihtsustatud menetlust või parandada ilmselgeid vigu;
c)
eeskirjad kontrolli läbiviimise kohta, et kontrollida kohustuste täitmist ning toetuse- või maksetaotluses esitatud teabe õigsust ja täielikkust, sealhulgas eeskirjad kohapealsete kontrollide lubatavate mõõtmishälvete kohta;
d)
tehnilised kirjeldused käesoleva peatüki ühetaoliseks rakendamiseks;
e)
eeskirjad seoses põllumajanduslike majapidamiste üleandmisega, millega kaasneb ka sellise kohustuse üleandmine, mis tuleb veel täita seoses asjaomase toetuse saamise tingimustega;
f)
artiklis 75 osutatud ettemaksete tegemise eeskirjad.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
III PEATÜKK
Tehingute kontrollimine
Artikkel 79
Reguleerimisala ja mõisted
1. Käesolevas peatükis sätestatakse erieeskirjad seoses EAGFi rahastamissüsteemiga otseselt või kaudselt seotud makseid sooritavate või saavate üksuste või nende esindajate („ettevõtjad”) äridokumentide kontrollimisega selleks, et teha kindlaks, kas EAGFi rahastamissüsteemi kuuluvad tehingud on tehtud tegelikult ja nõuetekohaselt.
2. Käesolevat peatükki ei kohaldata käesoleva jaotise II peatükis osutatud ühtse süsteemiga hõlmatud meetmete suhtes. Selleks et reageerida sektoraalsete põllumajandusalaste õigusaktide muutmisele ja tagada käesolevas peatükis kehtestatud järelkontrolli süsteemi tõhusus, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte, millega kehtestatakse loetelu meetmetest, mille suhtes ei ole nende ülesehituse ja kontrollinõuete tõttu sobilik kohaldada täiendavat järelkontrolli äridokumentide kontrollimise teel ning mille suhtes sellist käesoleva peatüki kohast kontrolli ei kohaldata.
3. Käesolevas peatükis kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „äridokument”- kõik ettevõtja majandustegevusega seotud raamatupidamis- ja muud registrid, maksedokumendid, tõendavad dokumendid, raamatupidamisdokumendid, andmed toodangu ja kvaliteedi kohta, kirjavahetus ning äriandmestik igas vormis, sealhulgas elektrooniliselt salvestatud andmed, niivõrd kuivõrd need dokumendid või andmed on otseselt või kaudselt seotud lõikes 1 osutatud tehingutega;
b) „kolmas isik”- füüsiline või juriidiline isik, kes on otseselt või kaudselt seotud EAGFi rahastamissüsteemi raames tehtud tehingutega.
Artikkel 80
Liikmesriikide tehtav kontroll
1. Liikmesriigid kontrollivad süstemaatiliselt ettevõtjate äridokumente, võttes arvesse kontrollitavate tehingute laadi. Liikmesriigid tagavad, et kontrollitavate ettevõtjate valik tagaks eeskirjade eiramise vältimiseks ja avastamiseks võetud meetmete tõhususe. Valikut tehes võetakse muu hulgas arvesse ettevõtjate majanduslikku tähtsust kõnealuses süsteemis ja muid riskitegureid.
2. Vajalikel juhtudel laieneb lõikes 1 sätestatud kontrollimine ettevõtjatega seotud füüsilistele ja juriidilistele isikutele ning artiklis 81 sätestatud eesmärkide saavutamisest lähtuvalt ka teistele füüsilistele ja juriidilistele isikutele.
3. Käesoleva peatüki kohane kontroll ei piira artiklite 47 ja 48 kohaselt läbiviidavaid kontrolle.
Artikkel 81
Kontrolli eesmärgid
1. Kontrollitavate põhiandmete õigsust kontrollitakse riskiastmele vastava arvu ristkontrollidega, mis sisaldavad vajaduse korral kolmandate isikute äridokumentide kontrolli, mis hõlmab järgnevat:
a)
tarnijate, klientide, veoettevõtjate ning muude kolmandate isikute äridokumentide võrdlemine;
b)
vajaduse korral varude koguse ja laadi füüsiline kontroll;
c)
EAGFi rahastamissüsteemi raames teostatud tehingutele eelnevate või neist tulenevate finantsvoogude võrdlemine raamatupidamisdokumentidega ning
d)
raamatupidamise või raha liikumist käsitlevate dokumentide kontrollid, mis näitavad, et dokumendid, mis on makseasutuste valduses toetusesaajale makstud toetuse põhjendusena, on kontrolli ajal täpsed.
2. Eelkõige siis, kui ettevõtjad peavad liidu või siseriiklike sätete kohaselt pidama varude kohta eraldi raamatupidamisregistrit, kuulub asjakohastel juhtudel kontrollimisse võrdlus äridokumentidega ja vajaduse korral varu tegeliku suurusega.
3. Kontrollitavate tehingute valikul võetakse täiel määral arvesse riskiastet.
Artikkel 82
Juurdepääs äridokumentidele
1. Ettevõtte eest vastutavad isikud või kolmandad isikud tagavad, et kõik äridokumendid ja lisateave esitatakse kontrollimise eest vastutavatele ametnikele või selleks nende poolt volitatud isikutele. Elektrooniliselt salvestatud andmed esitatakse asjakohasel andmekandjal.
2. Kontrollimise eest vastutavad ametnikud või selleks nende poolt volitatud isikud võivad nõuda, et neile esitataks väljavõtted või koopiad lõikes 1 osutatud dokumentidest.
3. Kui käesoleva peatüki kohaselt läbiviidava kontrolli ajal selgub, et ettevõtja äridokumendid ei ole kontrollimiseks piisavad, antakse ettevõtjale korraldus koostada selliseid dokumente edaspidi vastavalt kontrollimise eest vastutava liikmesriigi nõuetele, ilma et see piiraks muudes asjaomast sektorit käsitlevates määrustes sätestatud kohustuste täitmist.
Liikmesriigid määravad kindlaks kuupäevad, millest alates tuleb sellised dokumendid koostada.
Kui kõik käesoleva peatüki kohase kontrolli läbiviimiseks vajalikud äridokumendid või osa neist asuvad samasse kontserni, ühingusse või ettevõtjate ühendusse kuuluvas ettevõttes, mida juhitakse kontrollitava ettevõtjaga ühistel alustel, olenemata sellest, kas kõnealune ettevõtja asub liidu territooriumil või sellest väljaspool, esitab ettevõtja kõnealused äridokumendid kontrolli eest vastutavatele ametnikele kontrolli läbiviimise eest vastutava liikmesriigi määratud ajal ja kohas.
4. Liikmesriigid tagavad, et kontrolli eest vastutavatel ametnikel on õigus äridokumente ära võtta või lasta neid ära võtta. Kõnealust õigust tuleb kasutada asjakohaseid siseriiklikke sätteid järgides, ilma et see piiraks dokumentide äravõtmist käsitlevate kriminaalmenetlusi reguleerivate eeskirjade kohaldamist.
Artikkel 83
Vastastikune abi
1. Liikmesriigid abistavad üksteist käesolevas peatükis sätestatud kontrollide läbiviimisel järgmistel juhtudel:
a)
kui ettevõtja või kolmas isik ei asu liikmesriigis, kus kõnealune makse on tehtud ja/või laekunud või kus kõnealune makse oleks pidanud tehtama ja/või laekuma;
b)
kui ettevõtja või kolmas isik ei asu liikmesriigis, kus asuvad kontrolliks vajalikud dokumendid ja andmed.
Komisjon võib kooskõlastada ühismeetmed, mis hõlmavad kahe või enama liikmesriigi vastastikust abi.
2. Makse sooritamise EAGFi eelarveaastale järgneva esimese kolme kuu jooksul saadavad liikmesriigid komisjonile selliste kolmandates riikides asuvate ettevõtjate loetelu, kellega seoses on kõnealune summa makstud või laekunud või oleks pidanud makstama või laekuma asjaomases liikmesriigis.
3. Kui teises liikmesriigis nõutakse lisateavet ettevõtja kontrollimise osana vastavalt artiklile 80, ja eriti ristkontrollide osana vastavalt artiklile 81, võib teha konkreetseid kontrollitaotlusi, milles märgitakse taotluse põhjus. Komisjonile saadetakse selliste konkreetsete taotluste kohta ülevaade kord kvartalis ühe kuu jooksul pärast iga kvartali lõppu. Komisjon võib nõuda iga üksiktaotluse koopiat.
Kontrollitaotlus rahuldatakse hiljemalt kuue kuu jooksul pärast selle vastuvõtmist; kontrolli tulemustest teatatakse viivitamata taotluse esitanud liikmesriigile ja komisjonile. Komisjonile teatamine toimub kord kvartalis ühe kuu jooksul pärast iga kvartali lõppu.
Artikkel 84
Kavandamine
1. Liikmesriigid koostavad järgmisel kontrolliperioodil artikli 80 kohaselt läbiviidavate kontrollide kava.
2. Liikmesriigid saadavad komisjonile enne iga aasta 15. aprilli lõikes 1 osutatud kava ning täpsustavad:
a)
kontrollitavate ettevõtjate arvu ja nende jagunemise sektorite lõikes lähtuvalt asjaomastest summadest;
b)
kava koostamisel arvesse võetud kriteeriumid.
3. Kui komisjon ei ole kaheksa nädala jooksul oma märkusi edastanud, rakendavad liikmesriigid enda kehtestatud ja komisjonile edastatud kavasid.
4. Lõiget 3 kohaldatakse mutatis mutandis kavas tehtavate liikmesriikide muudatuste suhtes.
5. Komisjon võib mis tahes etapis taotleda, et liikmesriik hõlmaks kavaga teatavat liiki ettevõtjaid.
6. Ettevõtjaid, kelle laekumiste või maksete summa oli väiksem kui 40 000 eurot, kontrollitakse käesoleva peatüki kohaselt ainult konkreetsete põhjuste korral, millest liikmesriigid peavad teatama oma lõikes 1 osutatud aastakavas või millest teatab komisjon kõnealuse kava muutmise taotluses. Majanduse arengu arvessevõtmiseks on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte 40 000 euro suuruse määra muutmise kohta.
Artikkel 85
Eriasutused
1. Igas liikmesriigis vastutab käesoleva peatüki kohaldamise järelevalve eest eriasutus. Kõnealused asutused vastutatavad eelkõige järgneva eest:
a)
käesolevas peatükis sätestatud kontrolli läbiviimine kõnealusele eriasutusele otseselt alluvate ametnike poolt või
b)
muude asutuste ametnike läbiviidava kontrolli koordineerimine ja üldine järelevalve.
Liikmesriigid võivad ka sätestada, et käesoleva peatükiga ettenähtud kontrollid jaotatakse eriasutuste ja muude riiklike asutuste vahel tingimusel, et eriasutus vastutab kontrolli koordineerimise eest.
2. Käesoleva peatüki kohaldamise eest vastutav(ad) asutus(ed) peab (peavad) olema organisatoorselt sõltumatu(d) asutustest või asutuste allüksustest, kes vastutavad maksete tegemise ja kontrolli läbiviimise eest enne makse sooritamist.
3. Käesoleva peatüki nõuetekohaseks kohaldamiseks võtab lõikes 1 osutatud eriasutus kõik vajalikud meetmed ning asjaomane liikmesriik annab talle käesolevas peatükis osutatud ülesannete täitmiseks kõik vajalikud volitused.
4. Liikmesriigid võtavad vastu vajalikud meetmed, et karistada füüsilisi või juriidilisi isikuid, kes ei täida käesolevast peatükist tulenevaid kohustusi.
Artikkel 86
Aruanded
1. Liikmesriigid saadavad enne kontrolliperioodile järgnevat 1. jaanuari komisjonile üksikasjaliku aruande käesoleva peatüki kohaldamise kohta.
2. Liikmesriigid ja komisjon vahetavad korrapäraselt seisukohti käesoleva peatüki kohaldamise kohta.
Artikkel 87
Juurdepääs teabele ja komisjoni kontroll
1. Asjakohase siseriikliku õiguse kohaselt on komisjoni ametnikel juurdepääs kõigile käesoleva peatüki alusel korraldatud kontrolliks ettevalmistatud või sellest tulenevatele dokumentidele ja kogutud andmetele, sealhulgas andmetöötlussüsteemides salvestatud andmetele. Kõnealused andmed esitatakse taotluse korral asjakohasel andmekandjal.
2. Artiklis 80 osutatud kontrolle viivad läbi liikmesriikide ametnikud. Komisjoni ametnikud võivad kõnealustes kontrollides osaleda. Komisjoni ametnikud ei või ise kasutada liikmesriigi ametnikele antud kontrollimisvolitusi. Komisjoni ametnikel on siiski juurdepääs samadele ruumidele ja samadele dokumentidele kui liikmesriigi ametnikel.
3. Artikli 83 kohaselt toimuvate kontrollide puhul võivad taotluse esitanud liikmesriigi ametnikud osaleda taotluse saanud liikmesriigi nõusolekul taotluse saanud liikmesriigis toimuvas kontrollis ning neil on juurdepääs samadele ruumidele ja samadele dokumentidele kui taotluse saanud liikmesriigi ametnikel.
Taotluse esitanud liikmesriigi ametnikud, kes osalevad taotluse saanud liikmesriigis toimuvates kontrollides, peavad igal ajal suutma tõendada, et nad täidavad oma ametiülesandeid. Kontrolle viivad alati läbi taotluse saanud liikmesriigi ametnikud.
4. Kui kriminaalmenetlust käsitlevate siseriiklike sätete alusel peavad teatavaid toiminguid tegema siseriikliku õiguse alusel selleks spetsiaalselt määratud ametnikud, ei osale komisjoni ametnikud ega lõikes 3 osutatud liikmesriikide ametnikud kõnealustes toimingutes, ilma et see piiraks määruste (EL, Euratom) nr 883/2013 ja (Euratom, EÜ) nr 2185/96 kohaldamist. Igal juhul ei võta nad osa eelkõige kodude läbiotsimisest ega asjaomase liikmesriigi kriminaalõiguse raames toimuvatest ülekuulamistest. Neil on siiski juurdepääs sellisel viisil saadud teabele.
Artikkel 88
Komisjoni volitused
Komisjon võtab vajaduse korral vastu rakendusaktid, millega kehtestatakse eeskirjad käesoleva peatüki ühetaoliseks kohaldamiseks, eelkõige seoses järgmisega:
a)
artiklis 80 osutatud kontrolli läbiviimine seoses ettevõtjate valiku, kontrollimäära ja -kalendriga;
b)
äridokumentide säilitamine ning säilitatavate dokumentide või registreeritavate andmete liigid;
c)
artikli 83 lõikes 1 osutatud ühismeetmete elluviimine ja koordineerimine;
d)
üksikasjad ja nõuded, milles käsitletakse käesoleva peatükiga ettenähtud taotluste sisu, vormi ja esitusviisi, teadete sisu, vormi ja esitusviisi ning teabe esitamist ja vahetamist;
e)
käesoleva määrusega nõutud teabe avaldamise tingimused ja viisid ning erieeskirjad ja tingimused, mille kohaselt komisjon kõnealust teavet levitab või teeb selle kättesaadavaks liikmesriikide pädevatele asutustele;
f)
artiklis 85 osutatud eriasutuse ülesanded;
g)
artiklis 86 osutatud aruannete sisu.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
IV PEATÜKK
Muud kontrollisätted ja karistused
Artikkel 89
Turukorralduseeskirjadega seotud muud kontrollid ja karistused
1. Liikmesriigid võtavad meetmeid selle tagamiseks, et määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 119 lõikes 1 osutatud tooteid, mis ei ole märgistatud kooskõlas kõnealuse määruse sätetega, ei lasta turule või need kutsutakse turult tagasi.
2. Ilma et see piiraks komisjoni vastuvõetavaid võimalikke erisätteid, tuleb määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 189 lõike 1 punktides a ja b nimetatud toodete liitu importimisel kontrollida, kas kõnealuse artikli lõike 1 tingimused on täidetud.
3. Liikmesriigid viivad läbi riskianalüüsipõhist kontrolli, et teha kindlaks, kas määruse (EL) nr 1308/2013 I lisas osutatud tooted vastavad määruse (EL) nr /2013 II osa II jaotise I peatüki I jaos sätestatud eeskirjadele, ning kohaldavad vajaduse korral halduskaristusi.
4. Ilma et see piiraks artikli 64 alusel vastu võetud veinisektorit käsitlevate õigusaktide kohaldamist, kohaldavad liikmesriigid veinisektorit käsitlevate liidu eeskirjade rikkumise korral proportsionaalseid, tõhusaid ja hoiatavaid halduskaristusi. Selliseid karistusi ei kohaldata artikli 64 lõike 2 punktides a-d nimetatud juhtudel ja kui mittevastavus on kergemat laadi.
5. Liidu vahendite ning liidu veinide identiteedi, päritolu ja kvaliteedi kaitsmiseks on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte seoses järgnevaga:
a)
isotoopide analüüside andmepanga loomine, mis aitaks liikmesriikide kogutud proovide põhjal avastada pettust;
b)
eeskirjad kontrolliasutuste ja nende vastastikuse abi kohta;
c)
eeskirjad liikmesriikide tulemuste ühiskasutuse kohta.
6. Komisjon võib võtta vastu rakendusaktid, millega kehtestatakse kõik vajalikud meetmed seoses järgnevaga:
a)
menetlused, mis on seotud liikmesriikide endi andmepankadega ja isotoopide analüüside andmepangaga, mis aitab avastada pettust;
b)
menetlused, mis on seotud kontrolliasutuste- ja organite vahelise koostöö ja abiga;
c)
lõikes 3 osutatud kohustuse suhtes eeskirjad turustusnormide täitmisega seotud kontrollimise läbiviimiseks, eeskirjad nõuete järgimise kontrollimise eest vastutavate asutuste kohta, samuti kontrolli sisu, sageduse ja turustusetapi kohta, mille suhtes kontrolli kohaldatakse.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 90
Päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste ning kaitstud traditsiooniliste nimetustega seotud kontrollid
1. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et lõpetada määruses (EL) nr 1308/2013 osutatud kaitstud päritolunimetuste, kaitstud geograafiliste tähiste ja kaitstud traditsiooniliste nimetuste ebaseaduslik kasutamine.
2. Liikmesriigid määravad Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 882/2004 (39) artiklis 4 sätestatud kriteeriumide kohaselt määruse (EL) nr 1308/2013 2. osa II jaotise I peatüki II jaos sätestatud kohustuste täitmise kontrollimise eest vastutava pädeva asutuse ning tagavad, et igal kõnealuseid kohustusi järgival ettevõtjal on õigus olla kontrollisüsteemiga hõlmatud.
3. Liidus tagatakse tootespetsifikaatide järgimise iga-aastane kontrollimine tootmisel ning veini müügiks ettevalmistamise ajal või järgselt kas lõikes 2 osutatud pädeva asutuse poolt või ühe või mitme kontrolliorgani poolt määruse (EÜ) nr 882/2004 artikli 2 teise lõigu punkti 5 tähenduses, kes tegutsevad toote sertifitseerimisasutusena kooskõlas kõnealuse määruse artiklis 5 kehtestatud kriteeriumidega.
4. Komisjon võtab vastu rakendusaktid seoses järgnevaga:
a)
teatised, mille liikmesriigid peavad esitama komisjonile;
b)
eeskirjad tootespetsifikaatide järgimise kontrollimise eest vastutava asutuse kohta, sealhulgas juhul, kui geograafiline piirkond on kolmas riik;
c)
liikmesriikide rakendatavad meetmed kaitstud päritolunimetuste, geograafiliste tähiste ja kaitstud traditsiooniliste nimetuste ebaseadusliku kasutamise ärahoidmiseks;
d)
liikmesriikide läbiviidavad kontrollid, sealhulgas analüüsid.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
VI JAOTIS
NÕUETELE VASTAVUS
I PEATÜKK
Reguleerimisala
Artikkel 91
Üldpõhimõte
1. Kui artiklis 92 osutatud toetusesaaja ei vasta artiklis 93 sätestatud nõuetele vastavuse eeskirjadele, määratakse talle halduskaristus.
2. Lõikes 1 osutatud halduskaristust kohaldatakse üksnes juhul, kui mittevastavus on asjaomasele toetusesaajale vahetult omistatava tegevuse või tegevusetuse tagajärg, ning kui täidetud on üks või mõlemad järgmistest lisatingimustest:
a)
mittevastavus on seotud toetusesaaja põllumajandusliku tegevusega;
b)
täitmata jätmine seondub toetusesaaja põllumajandusliku majapidamise maaga.
Kõnealust karistust ei kohaldata siiski metsaalade suhtes juhul, kui asjaomase ala puhul ei ole taotletud toetust vastavalt määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 21 lõike 1 punktile a ning artiklitele 30 ja 34.
3. Käesolevas jaotises kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „põllumajanduslik majapidamine”- kõik artiklis 92 osutatud toetusesaaja juhitavad sama liikmesriigi territooriumil asuvad põllumajanduslikud tootmisüksused;
b) „nõue”- iga üksik kohustuslik majandamisnõue teatud õigusakti raames, mis tuleneb II lisas osutatud liidu õigusest ja erineb sisuliselt sama õigusakti muudest nõuetest.
Artikkel 92
Asjaomased toetusesaajad
Artiklit 91 kohaldatakse toetusesaajate suhtes, kes saavad otsetoetuseid määruse (EL) nr 1307/2013 kohaselt, makseid määruse (EL) nr 1308/2013 artiklite 46 ja 47 kohaselt ning iga-aastaseid toetusi määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 21 lõike 1 punktide a ja b ning artiklite 28-31, 33 ja 34 kohaselt.
Artiklit 91 ei kohaldata siiski toetusesaajate suhtes, kes osalevad määruse (EL) nr 1307/2013 V jaotises osutatud väikepõllumajandustootjate kavas. Kõnealuses artiklis sätestatud karistust ei kohaldata ka määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 28 lõikes 9 osutatud toetuse suhtes.
Artikkel 93
Nõuetele vastavuse eeskirjad
1. Nõuetele vastavuse eeskirjad on liidu õiguse kohased kohustuslikud majandamisnõuded ning riigi tasandil kehtestatavad maa heas põllumajandus- ja keskkonnaseisundis hoidmise standardid, mis on loetletud II lisas ning seonduvad järgmiste valdkondadega:
a)
keskkond, kliimamuutused, maa hea põllumajandusseisund;
b)
rahva-, looma- ja taimetervis;
c)
loomade heaolu.
2. II lisas osutatud kohustuslike majandamisnõuetega seonduvaid õigusakte kohaldatakse nende kehtivas versioonis ning direktiivide puhul liikmesriikide poolt rakendatutena.
3. Lisaks sisaldavad nõuetele vastavuse eeskirjad 2015. ja 2016. aasta puhul ka püsikarjamaa säilitamist. Liikmesriigid, kes olid liidu liikmed 1. jaanuaril 2004, tagavad, et maa, mis oli 2003. aasta pindalatoetuste taotluste esitamiseks ettenähtud kuupäeval püsikarjamaa, säilitatakse püsikarjamaana kindlaksmääratud ulatuses. Liikmesriigid, kes said 2004. aastal liidu liikmeteks, tagavad, et maa, mis oli 1. mail 2004 püsikarjamaa, ka säilitatakse püsikarjamaana kindlaksmääratud piirides. Bulgaaria ja Rumeenia tagavad, et maa, mis oli 1. jaanuaril 2007 püsikarjamaa, säilitatakse püsikarjamaana kindlaksmääratud piirides. Horvaatia tagab, et maa, mis oli 1. juulil 2013 püsikarjamaa, säilitatakse püsikarjamaana kindlaksmääratud piirides.
Esimest lõiku ei kohaldata metsastamiseks ettenähtud püsikarjamaa all olevate maade suhtes, tingimusel et selline metsastamine vastab keskkonnakaitsenõuetele, kui välja arvata jõulupuuistandused ja lühikese raieringiga kiirekasvulised puuliigid.
4. Lõike 3 arvessevõtmiseks on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad püsikarjamaa säilitamise eeskirju, eelkõige selle tagamiseks, et põllumajandustootjate tasandil võetakse meetmeid püsikarjamaa säilitamiseks, sealhulgas järgitavaid individuaalkohustusi, näiteks kohustust muuta alad püsikarjamaaks, kui tehakse kindlaks, et püsikarjamaa all oleva maa suhtarv väheneb.
Selle tagamiseks, et ühelt poolt liikmesriigid ja teised poolt üksikud põllumajandustootjad kohaldaksid nõuetekohaselt oma püsikarjamaa säilitamisega seotud kohustusi, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte, et kehtestada tingimused ja meetodid säilitatava püsikarjamaa ja põllumajandusmaa suhtarvu kindlaksmääramiseks.
5. Lõigete 3 ja 4 kohaldamisel käsitatakse mõistet „püsikarjamaa” määruse (EÜ) nr 1120/2009 (selle algversioonis) artikli 2 lõike 1 punktis c toodud määratluses.
Artikkel 94
Liikmesriikide kohustused seoses maa hea põllumajandus- ja keskkonnaseisundiga
Liikmesriigid tagavad, et kogu põllumajandusmaad, sealhulgas maad, mida enam ei kasutata tootmise eesmärgil, hoitakse heas põllumajandus- ja keskkonnaseisundis. Liikmesriigid määratlevad riiklikul või piirkondlikul tasandil toetusesaajate suhtes maa heas põllumajandus- ja keskkonnaseisundis hoidmise miinimumstandardid II lisa alusel, võttes arvesse asjaomaste alade eriomadusi, sh mulla- ja ilmastikutingimusi, olemasolevat põllumajandustootmist, maakasutust, külvikorda, põllumajandustavasid ja põllumajandusstruktuure.
Liikmesriigid ei või määratleda miinimumnõudeid, mis ei sisaldu II lisas.
Artikkel 95
Toetusesaajatele esitatav teave
Liikmesriigid edastavad, vajaduse korral elektrooniliste vahendite kaudu, asjaomastele toetusesaajatele põllumajandusettevõtte tasandil kohaldatavate nõuete ja standardite loetelu ning sellekohase selge ja täpse teabe.
II PEATÜKK
Nõuetele vastavusega seotud kontrollisüsteem ja halduskaristused
Artikkel 96
Nõuetele vastavuse kontrollid
1. Liikmesriigid kasutavad vajaduse korral V jaotise II peatükis, eelkõige artikli 68 lõike 1 puntides a, b, d, e ja f sätestatud ühtset süsteemi.
Liikmesriigid võivad kasutada olemasolevaid haldus- ja kontrollisüsteeme, et tagada nõuetele vastavuse eeskirjade täitmine.
Kõnealused süsteemid ning eelkõige nõukogu direktiivi 2008/71/EÜ (40) ning määruste (EÜ) nr 1760/2000 ja (EÜ) nr 21/2004 kohaselt loodud loomade identifitseerimise ja registreerimise süsteem peavad olema kooskõlas käesoleva määruse V jaotise II peatükis osutatud ühtse süsteemiga.
2. Nõuetest, standarditest, õigusaktidest või nõuetele vastavuse valdkondadest olenevalt võivad liikmesriigid otsustada teha halduskontrolli, eelkõige kontrolli, mis on juba ette nähtud asjaomase nõude, standardi, õigusakti või nõuetele vastavuse valdkonna puhul kohaldatavate kontrollisüsteemidega.
3. Liikmesriigid viivad läbi kohapealseid kontrolle, et teha kindlaks, kas toetusesaaja täidab käesolevas jaotises sätestatud kohustusi.
4. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega kehtestatakse eeskirjad kontrollide läbiviimise kohta käesolevas jaotises osutatud kohustuste täitmise kontrollimiseks, samuti eeskirjad, millega lubatakse riskianalüüsi puhul arvesse võtta järgmisi tegureid:
a)
põllumajandustootjate osalemine käesoleva määruse III jaotises sätestatud põllumajandusettevõtete nõustamise süsteemis;
b)
põllumajandustootjate osalemine sertifitseerimissüsteemis, kui see hõlmab asjaomaseid nõudeid ja standardeid.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 97
Halduskaristuse kohaldamine
1. Artiklis 91 sätestatud halduskaristust kohaldatakse, kui nõuetele vastavuse eeskirju ei ole mis tahes ajal teatava kalendriaasta („asjaomane kalendriaasta”) kestel järgitud ja asjaomane mittevastavus on vahetult omistatav asjaomasel kalendriaastal toetuse- või maksetaotluse esitanud toetusesaajale.
Esimest lõiku kohaldatakse mutatis mutandis toetusesaajate suhtes, kelle puhul tuvastatakse nõuetele vastavuse eeskirjade täitmata jätmine mis tahes ajal kolme aasta jooksul alates selle aasta 1. jaanuarist, mis järgneb kalendriaastale, mil tehti esimene makse ümberkorraldamise ja muutmise toetusprogrammide alusel või mis tahes ajal ühe aasta jooksul alates selle aasta 1. jaanuarist, mis järgneb kalendriaastale, mil tehti makse määruses (EL) nr 1308/2013osutatud toorelt koristamise toetusprogrammide alusel („asjaomased aastad”).
2. Juhtudel kui asjaomasel kalendriaastal või asjaomastel aastatel on maa üle antud, kohaldatakse lõiget 1 ka juhul, kui kõnealune mittevastavus on sellise tegevuse või tegevusetuse tagajärg, mis on vahetult omistatav isikule, kellele põllumajandusmaa üle anti või kes selle üle andis. Erandina esimesest lausest, kui isik, kellele tegevus või tegevusetus on vahetult omistatav, on asjaomasel kalendriaastal või asjaomastel aastatel esitanud toetuse- või maksetaotluse, kohaldatakse halduskaristust artiklis 92 osutatud ning kõnealusele isikule tehtud või tehtavate maksete kogusummade alusel.
Käesoleva lõike kohaldamisel tähendab „üleandmine” mis tahes liiki tehingut, mille tulemusel põllumajandusmaa lakkab olemast üleandja kasutuses.
3. Olenemata lõikest 1 ning võttes arvesse artikli 1 01 kohaselt vastu võetavaid eeskirju, võivad liikmesriigid otsustada mitte kohaldada halduskaristust toetusesaaja ja kalendriaasta kohta, kui karistuse summa on kuni 100 eurot.
Kui liikmesriik otsustab kasutada esimeses lõigus sätestatud võimalust, võtab pädev asutus järgneval aastal toetusesaajate valimi puhul vajalikud meetmed, et kontrollida, kas toetusesaaja on asjaomase mittevastavuse kõrvaldanud. Toetusesaajat teavitatakse avastatud mittevastavusest ja parandusmeetmete võtmise kohustusest.
4. Halduskaristuse kohaldamine ei mõjuta selliste maksete seaduslikkust ja korrektsust, mille suhtes seda kohaldatakse.
Artikkel 98
Halduskaristuse kohaldamine Bulgaarias, Horvaatias ja Rumeenias
Bulgaaria ja Rumeenia puhul kohaldatakse artiklis 91 osutatud halduskaristusi hiljemalt 1. jaanuarist 2016 seoses II lisas osutatud kohustuslike majandamisnõuetega loomade heaolu valdkonnas.
Horvaatia puhul kohaldatakse artiklis 91 osutatud karistusi seoses II lisas osutatud kohustuslike majandamisnõuetega (statutory management requirements - SMR) vastavalt järgmisele ajakavale:
a)
alates 1. jaanuarist 2014 SMR 1-3 ja SMR 6-8 puhul;
b)
alates 1. jaanuarist 2016 SMR 4, 5, 9 ja 10 puhul;
c)
alates 1. jaanuarist 2018 SMR 11-13 puhul.
Artikkel 99
Halduskaristuse arvutamine
1. Artiklis 91 sätestatud halduskaristust kohaldatakse, vähendades artiklis 92 loetletud ning asjaomasele toetusesaajale seoses toetusetaotlusega, mis ta on esitanud või esitab täitmata jätmise tuvastamise kalendriaasta jooksul tehtud või tehtavate maksete kogusummat või jättes ta sellest ilma.
Vastavate vähendamiste ja väljaarvamiste arvutamiseks võetakse arvesse tuvastatud mittevastavuse tõsidust, ulatust, püsivust ja korduvust ning lõigetes 2, 3 ja 4 sätestatud kriteeriume.
2. Hooletusest tingitud täitmata jätmise korral ei ole vähendamine suurem kui 5 % ja korduvuse korral ei ole vähendamine suurem kui 15 %.
Liikmesriigid võivad kehtestada varajase hoiatamise süsteemi, mida kohaldatakse selliste mittevastavuste puhul, mille kergemate tagajärgede, ulatuse ja kestuse tõttu ei järgne nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel toetuse vähendamist või sellest ilmajätmist. Kui liikmesriik otsustab seda võimalust kasutada, saadab pädev asutus varajase hoiatuse toetusesaajale, teavitades teda avastatud täitmata jätmisest ja parandusmeetmete võtmise kohustusest. Kui sellele järgneva kontrolli käigus tehakse kindlaks, et mittevastavust ei ole kõrvaldatud, kohaldatakse esimese lõigu kohast vähendamist tagasiulatuvalt.
Mittevastavuste puhul, mis kujutavad otsest ohtu rahva- või loomatervisele, kohaldatakse siiski alati toetuse vähendamist või sellest ilmajätmist.
Liikmesriigid võivad anda eelisjuurdepääsu põllumajandusettevõtete nõustamise süsteemile nendele toetusesaajatele, kes on saanud varajase hoiatuse esmakordselt.
3. Tahtliku mittevastavuse korral ei tohi vähendamine olla põhimõtteliselt alla 20 % ning ülemmääraks võib olla täielik väljaarvamine ühest või mitmest toetuskavast ning seda võib kohaldada ühe või mitme kalendriaasta jooksul.
4. Mingil juhul ei ole vähendamiste või väljaarvamiste kogusumma ühel kalendriaastal suurem kui lõike 1 esimeses lõigus osutatud kogusumma.
Artikkel 100
Nõuetele vastavuse kohaldamisest tulenevad summad
Liikmesriigid võivad endale jätta 25 % artiklis 99 osutatud vähendamiste ja väljaarvamiste kohaldamisest tulenevatest summadest.
Artikkel 101
Komisjoni volitused seoses halduskaristuste kohaldamise ja arvutamisega
1. Selleks et vahendite nõuetekohane jaotamine oleks rahastamiskõlblikele toetusesaajatele tagatud ning et nõuetele vastavus oleks tagatud tõhusal, ühtsel ja mittediskrimineerival viisil, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte, millega kehtestatakse:
a)
ühtlustatud alus artiklis 99 osutatud nõuetele vastavusest tulenevate halduskaristuste arvutamiseks, võttes arvesse finantsdistsipliinist tulenevaid vähendamisi;
b)
tingimused, mis käsitlevad nõuetele vastavusest tulenevate halduskaristuste kohaldamist ja arvutamist, sealhulgas mittevastavuse korral, mis on vahetult omistatav asjaomasele toetusesaajale.
2. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega kehtestatakse üksikasjalikud menetlus- ja tehnilised eeskirjad artiklites 97-99 osutatud halduskaristuste arvutamiseks ja kohaldamiseks, sealhulgas isikute rühmadest koosnevate toetusesaajate suhtes määruse (EL) nr 1305/2013 artiklite 28 ja 29 kohaselt.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
VII JAOTIS
ÜHISSÄTTED
I PEATÜKK
Teavitamine
Artikkel 102
Teabevahetus
1. Lisaks sektoripõhiste määrustega sätestatule edastavad liikmesriigid komisjonile järgmise teabe ning järgmised deklaratsioonid ja dokumendid:
a)
akrediteeritud makseasutuste ja akrediteeritud koordineerivate asutuste puhul:
i)
nende akrediteerimisdokument;
ii)
nende ülesanded (akrediteeritud makseasutus või akrediteeritud koordineeriv asutus);
iii)
vajaduse korral nende akrediteerimise kehtetuks tunnistamine.
b)
sertifitseerimisasutuste puhul:
i)
nende nimi;
ii)
nende aadressid;
c)
fondide rahastatud tegevustega seotud meetmete puhul:
i)
akrediteeritud makseasutuse või koordineeriva asutuse allkirjastatud kuludeklaratsioonid, mis kehtivad ka maksetaotlustena ja millele on lisatud nõutud teave;
ii)
EAGFi puhul nende finantsvajaduste prognoosid ja EAFRD puhul aasta jooksul esitatavate kuluprognooside ajakohastatud versioonid ja järgneva eelarveaasta kuluprognoosid;
iii)
vahendite haldaja kinnitus ja akrediteeritud makseasutuste raamatupidamise aastaaruanded;
iv)
iga-aastane kokkuvõtte kõigi selliste auditite ja kontrollide kättesaadavatest tulemustest, mis on läbi viidud vastavalt kavale ning sektoripõhistes eeskirjades sätestatud üksikasjalikele sätetele.
Akrediteeritud makseasutuste EAFRD kuludega seotud raamatupidamise aastaaruanded esitatakse iga programmi tasandil.
2. Liikmesriigid teavitavad komisjoni üksikasjalikult meetmetest, mis on võetud artiklis 94 osutatud hea põllumajandus- ja keskkonnaseisundi rakendamiseks ning III jaotises osutatud põllumajandusettevõtete nõustamise süsteemi üksikasjadest.
3. Liikmesriigid teavitavad komisjoni korrapäraselt V jaotise II peatükis osutatud ühtse süsteemi kohaldamisest. Komisjon korraldab liikmesriikidega selleteemalisi seisukohtade vahetusi.
Artikkel 103
Konfidentsiaalsus
1. Liikmesriigid ja komisjon võtavad kõik vajalikud meetmed, et tagada käesoleva määruse kohaselt rakendatavate kontrollimeetmete ning raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise raames edastatud või saadud teabe konfidentsiaalsus.
Kõnealuse teabe suhtes kohaldatakse määruse (Euratom, EÜ) nr 2185/96 artiklis 8 sätestatud eeskirju.
2. Ilma et see piiraks kohtumenetlusi käsitlevate siseriiklike sätete kohaldamist, kehtib V jaotise III peatükis sätestatud kontrollimise käigus kogutud teabe suhtes ametisaladuse kaitse põhimõte. Kõnealust teavet tohib edastada ainult isikutele, kes tulenevalt oma kohustustest liikmesriikides või liidu institutsioonides peavad kõnealuste kohustuse täitmiseks olema sellest teadlikud.
Artikkel 104
Komisjoni volitused
Komisjon võib võtta vastu rakendusaktid, millega kehtestatakse eeskirjad järgmise suhtes:
a)
komisjonile edastatavate või talle kättesaadavaks tehtavate järgmiste dokumentide vorm, sisu, perioodilisus, tähtajad ja tingimused:
i)
kuludeklaratsioonid ja -prognoosid, samuti nende ajakohastatud versioonid, kaasa arvatud sihtotstarbelised tulud;
ii)
vahendite haldaja kinnitus ja makseasutuste raamatupidamise aastaaruanded, samuti kõigi läbiviidud auditite ja kontrollide kättesaadavad tulemused;
iii)
raamatupidamisaruannete sertifitseerimisaruanded;
iv)
akrediteeritud makseasutuste, koordineerivate asutuste ja sertifitseerimisasutuste nimed ja identifitseerimisandmed;
v)
fondide rahastatavate kulude arvessevõtmise ja maksmise kord;
vi)
liikmesriikide poolt maaelu arengu tegevuse ja programmide raames läbi viidud finantskohandusi käsitlevad teated ning liikmesriikide kokkuvõtvad aruanded eeskirjade eiramise tagajärjel algatatud tagasinõudemenetluste seisust;
vii)
artikli 58 kohaldamisel võetud meetmeid käsitlev teave;
b)
teabe ja dokumentide komisjoni ja liikmesriikide vahel vahetamise kord, samuti infosüsteemide rakendamine, sealhulgas kõnealuste süsteemidega töödeldavate andmete liik, vorm ja sisu ning nende säilitamise eeskirjad;
c)
liikmesriikide poolt komisjonile esitatav teave ja statistika ning esitatavad dokumendid ja aruanded, samuti teavitamise tähtajad ja meetodid.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
II PEATÜKK
Euro kasutamine
Artikkel 105
Üldpõhimõtted
1. Summad, mis on esitatud komisjoni otsustes maaelu arengu programmide vastu võtmise kohta, komisjoni kulukohustuste ja maksete summad ning tõendatud või kinnitatud kulude summad ning liikmesriikide kuludeklaratsioonide summad väljendatakse ja makstakse eurodes.
2. Põllumajandusalastes sektoripõhistes õigusaktides kehtestatud hinnad ja summad väljendatakse eurodes.
Euro kasutusele võtnud liikmesriikides tasutakse või nõutakse need sisse eurodes ning liikmesriikides, mis ei ole eurot kasutusel võetud, omavääringus.
Artikkel 106
Vahetuskurss ja rakendusjuht
1. Artikli 105 lõikes 2 osutatud hinnad ja summad konverteeritakse liikmesriikides, mis ei ole eurot kasutusele võetud, omavääringusse vahetuskursi abil.
2. Vahetuskursi rakendusjuhuks on:
a)
kaubavahetuses kolmandate riikidega sissenõutavate või tasutavate summade puhul impordi või ekspordiga seotud tolliformaalsuste täitmine;
b)
kõigil muudel juhtudel asjaolu, millega saavutatakse tehingu majanduslik eesmärk.
3. Kui määrusega (EL) nr 1307/2013 ettenähtud otsetoetus makstakse toetusesaajale muus vääringus kui euro, konverteerivad liikmesriigid eurodes väljendatud toetusesumma omavääringusse, võttes aluseks kõige uuema vahetuskursi, mille Euroopa Keskpank on avaldanud enne selle aasta 1. oktoobrit, mille jaoks toetust antakse.
Erandina esimesest lõigust võivad liikmesriigid nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel otsustada konverteerimise teostada Euroopa Keskpanga kehtestatud keskmise vahetuskursi alusel ühe kuu jooksul enne selle aasta 1. oktoobrit, mille jaoks toetust antakse. Selle võimaluse valinud liikmesriigid kehtestavad ja avaldavad kõnealuse keskmise vahetuskursi enne kõnealuse aasta 1. detsembrit.
4. Mis puutub EAGFi, siis kuludeklaratsioone koostades kohaldavad liikmesriigid, mis ei ole eurot kasutusele võtnud, sama vahetuskurssi, mida nad kasutasid toetusesaajatele maksete tegemiseks või tulu saamiseks, järgides käesoleva peatüki sätteid.
5. Lõikes 2 osutatud rakendusjuhu täpsustamiseks või kehtestamiseks turukorraldusest või kõnealusest summast tulenevatel põhjustel on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte seoses eeskirjadega, milles käsitletakse kõnealuseid rakendusjuhte ja kasutatavat vahetuskurssi. Konkreetse rakendusjuhu määramisel võetakse arvesse järgmisi kriteeriume:
a)
vahetuskursi kohanduste tegelik kohaldatavus niipea kui võimalik;
b)
turukorralduse alusel sooritatud analoogsete toimingute rakendusjuhtude sarnasus;
c)
turukorraldusega seotud erinevate hindade ja summade rakendusjuhtude ühtsus;
d)
sobivate vahetuskursside kohaldamise kontrolli otstarbekus ja tõhusus.
6. Selleks et ära hoida seda, et liikmesriigid, kes ei ole eurot kasutusele võtnud, kohaldavad eri vahetuskursse ühelt poolt saadud tulu ja toetusesaajatele makstud toetuse kirjendamisel muus vääringus kui euros ning teiselt poolt makseasutuse poolt kuludeklaratsioonide koostamisel, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusaktid, millega kehtestatakse eeskirjad vahetuskursi kohta, mida kohaldatakse makseasutuse raamatupidamises kuludeklaratsioonide koostamisel ja riikliku ladustamise toimingute registreerimisel.
Artikkel 107
Kaitsemeetmed ja erandid
1. Komisjon võib võtta vastu rakendusaktid, et tagada liidu õiguse kohaldamist, kui omavääringuga seotud erandlikud rahandustavad võivad seda ohustada. Kõnealused rakendusaktid võivad kehtivatest eeskirjadest kõrvale kalduda üksnes ajavahemikuks, mis on rangelt vajalik.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
Euroopa Parlamenti, nõukogu ja liikmesriike teavitatakse viivitamata esimeses lõigus osutatud meetmetest.
2. Kui omavääringuga seotud erandlikud rahandustavad võivad ohustada liidu õiguse kohaldamist, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte, mis kalduvad käesolevast jaost kõrvale eelkõige järgmistel juhtudel:
a)
kui riik kasutab ebaharilikke valuutavahetusvõtteid, näiteks erinevaid vahetuskursse, või rakendab vahetuslepinguid;
b)
kui mõne riigi omavääring ei ole ametlikul valuutabörsil noteeritud või kui sellise omavääringu muutused võiksid põhjustada kaubandusmoonutusi.
Artikkel 108
Euro kasutamine euroalaväliste liikmesriikide poolt
1. Kui liikmesriik, kes ei ole eurot kasutusele võtnud, otsustab tasuda põllumajandusalastest sektoripõhistest õigusaktidest tulenevaid kulusid eurodes, mitte omavääringus, võtab kõnealune liikmesriik meetmeid selle tagamiseks, et euro kasutamine ei tooks kaasa süstemaatilisi eeliseid võrreldes omavääringu kasutamisega.
2. Liikmesriik teatab komisjonile kavandatud meetmetest enne nende jõustumist. Kõnealused meetmed ei või jõustuda enne, kui komisjon on teatanud oma nõusolekust.
III PEATÜKK
Aruanne ja hindamine
Artikkel 109
Iga-aastane finantsaruanne
Igale eelarveaastale järgneva aasta septembri lõpuks koostab komisjon finantsaruande fondide juhtimise kohta möödunud eelarveaasta jooksul ning esitab selle Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
Artikkel 110
ÜPP seire ja hindamine
1. ÜPP tulemuslikkuse mõõtmiseks kehtestatakse ühine seire- ja hindamisraamistik, mis eelkõige seondub järgmisega:
a)
määruses (EL) nr 1307/2013 sätestatud otsetoetused;
b)
määruses (EL) nr 1308/2013 sätestatud turukorraldusmeetmed;
c)
määruses (EL) nr 1305/2013 sätestatud maaelu arengu meetmed ja
d)
käesoleva määruse sätted.
Komisjon teostab kõnealuste poliitikameetmete üle seiret liikmesriikide aruandluse põhjal kooskõlas esimeses lõigus osutatud määrustes sätestatud eeskirjadega. Komisjon kehtestab mitmeaastase hindamiskava, mis hõlmab konkreetsete vahendite perioodilist hindamist, mida korraldab komisjon.
Tulemuslikkuse tõhusa mõõtmise tagamiseks on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte kõnealuse raamistiku sisu ja ülesehituse kohta.
2. Lõikes 1 osutatud ÜPP meetmete tulemuslikkust hinnatakse seoses järgmiste eesmärkidega:
a)
elujõuline toidutööstus - keskendutakse põllumajandusest saadavatele sissetulekutele, põllumajanduse tootlikkusele ja hindade stabiilsusele;
b)
loodusvarade säästev majandamine ja kliimameetmed - keskendutakse kasvuhoonegaaside heitkogustele, elurikkusele, mullale ja veele;
c)
tasakaalustatud territoriaalne areng - keskendutakse maaelu arengule, majanduskasvule ja vaesusele maapiirkondades.
Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega kehtestatakse esimeses lõigus osutatud eesmärkidega seotud näitajad. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
Nimetatud näitajad on seotud poliitika struktuuri ja eesmärkidega ning võimaldavad hinnata poliitika edusamme, tulemuslikkust ja tõhusust võrreldes seatud eesmärkidega.
3. Seire- ja hindamisraamistik kajastab ÜPP struktuuri järgmiselt:
a)
määruses (EL) nr 1307/2013 sätestatud otsetoetuste, määruses (EL) nr 1308/2013 sätestatud turukorraldusmeetmete ja käesoleva määruse sätetega seoses teostab komisjon nimetatud vahendite seiret liikmesriikide aruandluse põhjal kooskõlas nimetatud määrustes sätestatud eeskirjadega. Komisjon kehtestab mitmeaastase hindamiskava, mis hõlmab komisjoni vastutusel tehtavat konkreetsete vahendite perioodilist hindamist. Hindamised viiakse läbi õigeaegselt ja neid teevad sõltumatud hindajad;
b)
maaelu arengu poliitika sekkumise mõju seiret ja hindamist tehakse vastavalt määruse (EL) nr 1305/2013 artiklitele 67-79.
Komisjon tagab, et kõigi lõikes 1 osutatud ÜPP vahendite koondmõju mõõdetakse ja hinnatakse lähtuvalt lõikes 2 osutatud ühistest eesmärkidest. ÜPP ühiste eesmärkide saavutamise tulemuslikkust mõõdetakse ja hinnatakse ühiste mõjunäitajate alusel ning erieesmärkide saavutamise tulemuslikkust tulemusnäitajate alusel. Komisjon koostab ÜPP hindamisel, sealhulgas maaelu arengu programmide hindamisel ning samuti muudest asjakohastest andmeallikatest saadud tõendite põhjal aruanded kõigi ÜPP vahendite koondtulemuslikkuse mõõtmise ja hindamise kohta.
4. Liikmesriigid esitavad komisjonile kogu teabe, mis on vajalik asjaomaste meetmete seireks ja hindamiseks. Selline teave põhineb nii palju kui võimalik usaldusväärsetel andmeallikatel, nagu põllumajandusliku raamatupidamise andmevõrk (Farm Accountancy Data Network) ja Eurostat.
Komisjon võtab arvesse andmevajadust ja sünergiat võimalike andmeallikate vahel, eelkõige nende kasutust vajaduse korral statistilistel eesmärkidel.
Võttes arvesse vajadust vältida põhjendamatut halduskoormust, võtab komisjon vastu rakendusaktid, millega kehtestatakse eeskirjad liikmesriikide esitatava teabe, samuti andmevajaduse ja võimalike andmeallikate vahelise sünergia kohta. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
5. Komisjon esitab 31. detsembriks 2018 Euroopa Parlamendile ja nõukogule esialgse aruande käesoleva artikli kohaldamise kohta, sealhulgas ÜPP tulemuslikkuse esimeste tulemuste kohta. Teine aruanne, mis sisaldab hinnangut ÜPP tulemuslikkuse kohta, esitatakse hiljemalt 31. detsembriks 2021.
IV PEATÜKK
Läbipaistvus
Artikkel 111
Toetusesaajate nimede avaldamine
1. Liikmesriigid tagavad fondidest toetuse saajate andmete iga-aastase tagantjärele avaldamise. Avaldatakse järgmine teave:
a)
ilma et see piiraks käesoleva määruse artikli 112 esimest lõiget, toetusesaaja nimi:
i)
ees- ja perekonnanimi, kui toetusesaajad on füüsilised isikud;
ii)
täielik ametlik registreeritud nimi, kui toetusesaaja on juriidiline isik, kellel on asjaomase liikmesriigi õigusaktide kohaselt iseseisev õigusvõime;
iii)
täielik ametlik registreeritud või muul viisil ametlikult tunnustatud nimi, kui toetusesaaja on iseseisva õigusvõimeta ühendus;
b)
omavalitsusüksus, kus toetusesaaja elab või on registreeritud, ning võimaluse korral sihtnumber või selle osa, et omavalitsusüksust kindlaks teha;
c)
iga fondidest rahastatud meetme puhul vastav toetussumma, mille toetusesaaja on saanud asjaomasel eelarveaastal;
d)
mõlemast fondist rahastatud meetme liik ja kirjeldus ning fond, millest punktis c osutatud toetus saadi.
Esimeses lõigus osutatud teave avaldatakse igas liikmesriigis ühel veebisaidil. Kõnealune teave on avalikkusele kättesaadav kaks aastat alates selle esialgsest avaldamisest.
2. Seoses toetustega, mis vastavad EAFRDst rahastatud meetmetele, nagu on osutatud lõike 1 esimese lõigu punktis c, vastavad avaldatavad summad avaliku sektori rahastamise kogusummale, mis hõlmab nii liidu kui ka riiklikku osalust.
Artikkel 112
Lävend
Liikmesriigid ei avalda käesoleva määruse artikli 111 lõike 1 esimese lõigu punktis a sätestatud toetusesaaja nime järgmistel juhtudel:
a)
kui liikmesriigid kehtestavad määruse (EL) nr 1307/2013 V jaotises sätestatud väikepõllumajandustootjate kava, mille kohaselt toetusesaaja poolt ühe aasta jooksul saadud toetussumma on võrdne liikmesriigi poolt vastavalt kõnealuse määruse artikli 63 lõike 1 teises lõigus või artikli 63 lõike 2 teises lõigus osutatud summaga või on sellest väiksem;
b)
kui liikmesriigid ei kehtesta määruse (EL) nr 1307/2013 V jaotises sätestatud väikepõllumajandustootjate kava, mille puhul toetusesaaja poolt ühe aasta jooksul saadud toetussumma on 1 250 eurot või sellest väiksem.
Kui kohaldub esimese lõigu punkt a, avaldab komisjon artikli 114 alusel vastu võetud eeskirjade kohaselt toetussummad, mille liikmesriik on kehtestanud vastavalt määruse (EL) nr 1307/2013 artiklile 63 ja millest ta on komisjoni nimetatud määruse kohaselt teavitanud.
Käesoleva artikli esimese lõigu kohaldamisel avaldavad liikmesriigid artikli 111 lõike 1 esimese lõigu punktides b, c ja d osutatud teabe ning toetusesaaja on kindlaks tehtav koodi järgi. Liikmesriigi otsustavad kõnealuse koodi vormi üle.
Artikkel 113
Teave toetusesaajate kohta
Liikmesriigid teavitavad toetusesaajaid sellest, et nende andmed avaldatakse artikli 111 kohaselt ning et liidu finantshuvide tagamise eesmärgil võivad liidu ja liikmesriikide auditeerimis- ja uurimisorganid nende isikuandmeid töödelda.
Direktiivi 95/46/EÜ nõuete kohaselt teavitavad liikmesriigid toetusesaajaid seoses isikuandmetega andmekaitse eeskirjade kohastest õigustest ning kõnealuste õiguste kasutamisel kohaldatavast korrast.
Artikkel 114
Komisjoni volitused
Komisjon võib võtta vastu rakendusaktid, millega sätestatakse eeskirjad:
a)
artiklite 111 ja 112 kohase avaldamise vormi, sealhulgas meetme esitamisviis, ning ajakava kohta;
b)
artikli 113 ühetaoliseks kohaldamiseks;
c)
komisjoni ja liikmesriikide koostöö kohta.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 116 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega.
VIII JAOTIS
LÕPPSÄTTED
Artikkel 115
Delegeeritud volituste rakendamine
1. Komisjonile antakse õigus võtta vastu artiklites 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 ja 120 osutatud delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2. Artiklites 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 ja 120 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile seitsmeks aastaks alates käesoleva määruse jõustumise kuupäevast. Komisjon esitab delegeeritud volituste kohta aruande hiljemalt üheksa kuud enne seitsmeaastase tähtaja möödumist. Volituste delegeerimist pikendatakse automaatselt samaks ajavahemikuks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament või nõukogu esitab selle suhtes vastuväite hiljemalt kolm kuud enne iga ajavahemiku lõppemist.
3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artiklites 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 ja 120 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
5. Artiklite 8, 20, 40, 46, 50, 53, 57, 62, 63, 64, 65, 66, 72, 76, 77, 79, 84, 89, 93, 101, 106, 107, 110 ja 120 alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväidet või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväidet. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.
Artikkel 116
Komiteemenetlus
1. Komisjoni abistab põllumajandusfondide komitee. Nimetatud komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
Artiklite 15, 58, 62, 63, 64, 65, 66, 75, 77, 78, 89, 90, 96, 101 ja 104 kohaldamisel seoses otsetoetuste, maaelu arengu ja/või ühise turukorraldusega, abistavad komisjoni vastavalt käesoleva määrusega, määrusega (EL) nr 1307/2013, määrusega (EL) nr 1305/2013 ja määrusega (EL) nr 1308/2013 loodud põllumajandusfondide komitee, otsetoetuste komitee, maaelu arengu komitee ja/või põllumajandusturgude ühise korralduse komitee. Nimetatud komiteed on komiteed määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 4.
3. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
Artiklis 8 osutatud õigusaktide puhul, kui komitee arvamust ei esita, ei võta komisjon rakendusakti eelnõu vastu ning kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artikli 5 lõike 4 kolmandat lõiku.
Artikkel 117
Isikuandmete töötlemine ja kaitse
1. Liikmesriigid ja komisjon koguvad isikuandmeid oma vastavate käesoleva määruse kohaste haldus-, kontrolli- ja auditeerimisülesannete ning seire- ja hindamiskohustuste täitmiseks, eelkõige seoses II jaotise II peatükis, III jaotises, IV jaotise III ja IV peatükis, V ja VI jaotises ning VII jaotise III peatükis sätestatud ülesannete ja kohustustega, samuti statistilistel eesmärkidel, ega töötle neid andmeid muul eesmärgil.
2. Isikuandmete töötlemisel VII jaotise III peatüki kohase seire ja hindamise ning statistilistel eesmärkidel andmed anonümiseeritakse ja neid töödeldakse üksnes koondatud kujul.
3. Isikuandmeid töödeldakse kooskõlas direktiivi 95/46/EÜ ja määruse (EÜ) nr 45/2001 eeskirjadega. Eelkõige ei säilitata selliseid andmeid andmesubjektide kindlakstegemist võimaldaval kujul kauem, kui on vajalik kõnealuste andmete kogumise või hilisema töötlemise eesmärgi täitmiseks, võttes arvesse kohaldatavas liikmesriigi ja liidu õiguses sätestatud minimaalseid andmete säilitamise tähtaegu.
4. Liikmesriigid teavitavad andmesubjekte, et nende isikuandmeid võidakse töödelda liikmesriikide ja liidu asutustes vastavalt lõikele 1 ning et neil on sellega seoses direktiivi 95/46/EÜ ja määruse (EÜ) nr 45/2001 andmekaitse-eeskirjades sätestatud õigused.
5. Käesoleva artiklit kohaldatakse, kui artiklitest 111-114 ei tulene teisiti.
Artikkel 118
Meetmete rakendamise tase
Liikmesriigid vastutavad programmide rakendamise ja oma ülesannete täitmise eest vastavalt käesolevale määrusele ja tasemel, mida nad peavad asjakohaseks, kooskõlas liikmesriigi institutsioonilise, õigus- ja finantsraamistikuga ning vastavuses käesoleva määruse ja muude asjakohaste liidu eeskirjadega.
Artikkel 119
Kehtetuks tunnistamine
1. Määrused (EMÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 165/94, (EÜ) nr 2799/98, (EÜ) nr 814/2000, (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 485/2008 tunnistatakse kehtetuks.
Määruse (EÜ) nr 1290/2005 artiklit 31 ja vastavaid rakenduseeskirju kohaldatakse siiski jätkuvalt kuni 31. detsembrini 2014.
2. Viiteid kehtetuks tunnistatud määrustele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele ning neid loetakse vastavalt III lisas esitatud vastavustabelile.
Artikkel 120
Üleminekumeetmed
Selleks et tagada sujuv üleminek artiklis 118 osutatud kehtetuks tunnistatud määrustega kehtestatud korraldustelt käesoleva määruse sätetele, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte seoses juhtudega, mil võidakse kohaldada käesolevas määruses sätestatud eeskirjade erandeid või täiendusi.
Artikkel 121
Jõustumine ja kohaldamine
1. Käesolev määrus jõustub Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.
Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014.
2. Siiski kohaldatakse:
a)
artikleid 7, 8, 16, 25, 26 ja 43 alates 16. oktoobrist 2013;
b)
artikleid 18 ja 40 kantud kulude puhul alates 16. oktoobrist 2013;
c)
artiklit 52 alates 1. jaanuarist 2015.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 17. detsembri 2013